ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"24" березня 2014 р.Справа № 916/281/14

Господарський суд Одеської області у
складі колегії:

Суддя
Зайцева Ю.О.

при секретарі судового засідання
Повалій М.М.

Від позивача: Науменко О.В. (довіреність
№б/н від 30.12.2013 р.);

Від відповідача: Коротков С.О.
(довіреність №б/н від 02.01.2013 р.);

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом державного
підприємства "Адміністрація морських
портів України", в особі Одеської філії
Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" до відповідача товариства з
обмеженою відповідальністю
"Українська Національна Стивідорна
Компанія", про стягнення
заборгованості, штрафних санкцій,

ВСТАНОВИВ :

Суть спору: 27.01.2014 р. державне
підприємство "Адміністрація морських
портів України", в особі Одеської філії
Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" звернулось до господарського
суду Одеської області з позовом до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Українська
Національна Стивідорна Компанія" про
стягнення заборгованості, штрафних
санкцій.

21.03.2014 р. відповідачем подано відзив по
справі, відповідно до якого товариство
визнає заявлені вимоги в повному
обсязі.

24.03.2014 року після повернення з нарадчої
кімнаті, відповідно до ст. 85 ГПК України
проголошено вступну та резолютивну
частину рішення по справі №916/281/14.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи, заслухавши
пояснення, суд встановив:

13 червня 2013 р. між Державним
підприємством «Адміністрація морських
портів України» та ТОВ «Українська
національна стивідорна компанія» було
укладено договір №КД-18491 про
встановлення сервітуту, згідно з яким
Адміністрація надала Товариству право
сервітуту на причал №14 Одеської філії
Державного підприємства
«Адміністрація морських портів
України» (адміністрація Одеського
морського порту) для забезпечення
можливості щодо виконання Товариством
комплексу робіт та послуг, об'єкті
сервітуту (п. 1.1, п. 1.2, п. 2.1 Договору).

У свою чергу, відповідно до п. 1.1, п. 2.4.2
Договору Товариство зобов'язалося
здійснювати Позивачу своєчасно та в
повному обсязі оплату за сервітут у
розмірах і порядку, передбачених
Договором.

Згідно з п. 4.1 Договору плата за
сервітут встановлюється у розмірі 98
718,52 грн. на місяць (без урахування ПДВ).
ПДВ нараховується згідно з чинним
законодавством України.

Відповідно до п. 4.3 Договору Товариство
зобов'язалося здійснювати оплату за
сервітут у розмірі, встановленому п. 4.1
Договору в строк не пізніше 10-го числа
кожного місяця, наступного за звітним.

Згідно з п. 4.4 Договору оплата за
сервітут здійснюється шляхом
перерахування безготівкових грошових
коштів на поточний рахунок Позивача
протягом трьох діб, на підставі
виставленого рахунку Адміністрації.

Так, на підтвердження наданого
сервітуту, за період 13 червня - 30 червня
2013 р. та липень - листопад 2013 р.,
сторонами були підписані акти
здачі-прийняття робіт (надання послуг):

- № 531001 за період 13-30 червня 2013 р. на
суму 71077,33 грн (з ПДВ);

- № 546007 за липень 2013 р. на суму 118462,22
грн (з ПДВ);

- № 546008 серпень 2013 р. на суму 118462,22
грн (з ПДВ);

- № 546009 за вересень 2013 р. на суму
118462,22 грн (з ПДВ);

- № 546010 за жовтень 2013 р. на суму
118462,22 грн (з ПДВ);

- №546011 за листопад 2013 р. на суму
118462,22 грн (з ПДВ).

Відповідно, на підставі зазначених
актів на виконання умов Договору
Позивачем були виставлені до сплати
Відповідачу відповідні рахунки:

- № 531001 від 02.07.2013 р. за період 13 - 30
червня 2013 р. на суму 71077,33 грн (з ПДВ),
вручений Товариству 04.07.2013 р.;

- № 546007 від 31.07.2013 р. за липень 2013 р.
на суму 118462,22 грн (з ПДВ), вручений
Товариству 31.07.2013 р.;

- № 546008 від 31.08.2013 р. за серпень 2013 р.
на суму 118462,22 грн (з ПДВ), вручений
Товариству 03.09.2013 р.;

- № 546009 від 30.09.2013 р. за вересень 2013
р. на суму 118462,22 грн (з ПДВ), вручений
Товариству 01.10.2013 р.;

- № 546010 від 31.10.2013 р. за жовтень 2013 р.
на суму 118462,22 грн (з ПДВ), вручений
Товариству 31.10.2013 р.;

- № 546011 від 30.11.2013 р. за листопад 2013
р. на суму 118462,22 грн (з ПДВ), вручений
Товариству 02.12.2013 р.

Як з зазначає позивач, в порушення умов
договору, відповідач здійснив оплату
за сервітут за період 13 - 30 червня 2013 р.
та липень 2013 р. - жовтень 2013 р. з
простроченням:

- №531001 від 02.07.2013 р. за період 13
червня 2013 р. - 30 червня 2013 р. - сплачено
11.07.2013 р. з простроченням в 1 день;

- №546007 від 31.07.2013 р. за липень 2013 р.
- сплачено 14.08.2013 р. з простроченням в 4
день;

- №546008 від 31.08.2013 р. за серпень 2013 р.
оплата була здійснена частково 11.09.2013 р.
у розмірі 18462,22 грн. (кількість днів
прострочення - 1 день), залишок (100000 грн.)
було сплачено відповідачем 13.09.2013 р.
(кількість днів прострочення - 3 дні);

- № 546009 від 30.09.2013 р. за вересень 2013
р. - сплачено 18.11.2013 р. (кількість днів
прострочення - 39 днів;

- № 546010 від 31.10.2013 р. за жовтень 2013 р.
- сплачено 09.01.2013 р. (кількість днів
прострочення - 60 днів).

Також позивач зазначає, що рахунок
№546011 від 30.11.2013 р. за листопад 2013 р. до
теперішнього часу залишається
Відповідачем не сплаченим.

Адміністрацією на адресу відповідача
були направлені претензії за вих. №
20А/3/1-237 від 06.09.2013 р., претензія за вих. №
20А/3/1-299 від 24.09.2013 р., претензія за вих. №
20А/3/1-550 від 06.12.2013 р. та претензія за вих.
№ 20А/3/1-543 від 05.12 2013 р.) щодо досудового
погашення Товариством наявної
заборгованості, а також сплати санкцій
за порушення строків розрахунків за
договором, які виконані відповідачем
не в повному обсязі.

З наведених підстав державне
підприємство "Адміністрація морських
портів України", в особі Одеської філії
звернулось до господарського суду
Одеської області з позовом до ТОВ
«УНСК» про стягнення заборгованості
загальній сумі 126143,82 грн., що
складається з суми основного боргу в
розмірі 118462,22 грн., пені в сумі 6237,76 грн.
та 3% річних в сумі 1443,84 грн.

Відповідач заявлені позовні вимоги
відповідно до відзиву на позовну заяву
визнав в повному обсязі, та зазначив що
причиною прострочення виконання
грошових зобов'язань ТОВ «УНСК» перед
ДП «ОМТП» є тяжкій фінансовий стан
підприємства, у зв'язку з чим
відповідач просив суд розстрочити
виконання рішення про стягнення
загальної суми 126 143 (сто двадцять шість
тисяч сто сорок три) гривні 82 коп. на 11
(одинадцять) місяців, починаючи з
квітня 2014 року, згідно наступного
графіка:

- грошові кошти в сумі 11 467
(одинадцять тисяч чотириста шістдесят
сім) грн. 62 коп. - до 30.04.2014 р.;

- грошові кошти в сумі 11 467
(одинадцять тисяч чотириста шістдесят
сім) грн. 62 коп.- до 31.05.2014 р.;

- грошові кошти в сумі 11 467
(одинадцять тисяч чотириста шістдесят
сім) грн. 62 коп.- до 30.06.2014 р.;

- грошові кошти в сумі 11 467
(одинадцять тисяч чотириста шістдесят
сім) грн. 62 коп.- до 31.07.2014 р.;

- грошові кошти в сумі 11 467
(одинадцять тисяч чотириста шістдесят
сім) грн. 62 коп.- до 31.08.2014 р.;

- грошові кошти в сумі 11 467
(одинадцять тисяч чотириста шістдесят
сім) грн. 62 коп.- до 30.09.2014 р.;

- грошові кошти в сумі 11 467
(одинадцять тисяч чотириста шістдесят
сім) грн. 62 коп.- до 31.10.2014 р.;

- грошові кошти в сумі 11 467
(одинадцять тисяч чотириста шістдесят
сім) грн. 62 коп.- до 30.11.2014 р.

- грошові кошти в сумі 11 467
(одинадцять тисяч чотириста шістдесят
сім) грн. 62 коп.- до 31.12.2014 р.

- грошові кошти в сумі 11 467
(одинадцять тисяч чотириста шістдесят
сім) грн. 62 коп.- до 31.01.2015 р.

- грошові кошти в сумі 11 467
(одинадцять тисяч чотириста шістдесят
сім) грн. 62 коп.- до 28.02.2015 р.

Суд, розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, прокурора,
проаналізувавши норми чинного
законодавства, дійшов наступних
висновків.

З метою утримання та забезпечення
ефективного використання державного
майна, у тому числі модернізації,
ремонту, реконструкції та будівництва
гідротехнічних споруд, інших об'єктів
портової інфраструктури, розташованих
у межах території та акваторії
морських портів, відповідно до п.1 ч.1 ст.
15 Закону України "Про морські порти
України" було утворено державне
підприємство "Адміністрація морських
портів України" .

Частиною 3 ст. 18 Закону України "Про
морські порти України" встановлено, що
власники та/або користувачі
технологічно пов'язаних об'єктів
портової інфраструктури зобов'язані
укладати між собою договори, що
визначають взаємні права і обов'язки
щодо організації та забезпечення
безперервності технологічного процесу
надання відповідних послуг у морському
порту і встановлюють єдиний порядок
експлуатації відповідної
інфраструктури морського порту.

Як зазначено в статуті, Адміністрація є
державним унітарним підприємством і
діє, як державне комерційне
підприємство, зареєстроване
відповідно до чинного законодавства
України. Відповідно до приписів ч.2 ст. 74
ГК України, п.4.2 статуту Адміністрації,
майно державного комерційного
підприємства закріплюється за ним на
праві господарського відання. В
будь-якому разі усе майно, що
знаходиться в розпорядженні
Адміністрації, належить до державного
майна.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу
України цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.
Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Підставами для виникнення цивільних
прав та обов'язків, зокрема, є договори.
Договором є угода двох або більше
сторін, направлених на встановлення,
зміну чи припинення цивільних прав та
обов'язків (ч.і ст. 626 ЦК України). Згідно
зі ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання обов'язків підприємства,
мети та предмету діяльності (п.п. 2,6
Статуту), 13 червня 2013 р. державне
підприємство «Адміністрація морських
портів України» уклало з ТОВ
«Українська національна стивідорна
компанія» договір №КД-18491 про
встановлення сервітуту, згідно з яким
Адміністрація надала Товариству право
сервітуту на причал №14 Одеської філії
Державного підприємства
«Адміністрація морських портів
України» (адміністрація Одеського
морського порту) для забезпечення
можливості щодо виконання Товариством
комплексу робіт та послуг, об'єкті
сервітуту (п. 1.1, п. 1.2, п. 2.1 Договору).

Цивільні обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства; при цьому
виконання цивільних обов'язків
забезпечується засобами заохочення та
відповідальністю, які встановлені
договором або актом цивільного
законодавства (ст.14 ЦК України).
Зобов'язанням є правовідношення. в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку (ч.1 ст. 509 ЦК України).
Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 ЦК
України).

Зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства (ст. 526 ЦК
України). Якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (дату) (ч.1 ст. 530 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Матеріали справи свідчать, що термін
виконання відповідачем своїх
зобов'язань по сплаті заборгованості
за поставку товару минув, відповідачем
зобов'язання не виконані.

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; зміна умов зобов'язання;
сплата неустойки; відшкодування
збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК
України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ч.і
та ч.З ст. 549 ЦК України).

Згідно з вимогами ч.1 ст.230
Господарського кодексу України
штрафними санкціями в цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
зобов'язання.

Вимогами п.3 ч.1 ст.611 ЦК України також
передбачено, що одним із наслідків
порушення зобов'язання є сплата
неустойки, а в силу вимог ч.2 ст.551 ЦК
України якщо предметом неустойки є
грошова сума, її розмір встановлюється
договором або актом цивільного
законодавства.

Також, відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Відповідно до п.5.2 Договору у разі
порушення термінів оплати,
встановлених Договором, Товариство
несе відповідальність у вигляді сплати
пені у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла у період
прострочення виконання грошових
зобов'язань, від суми прострочення, що
підлягає оплаті за кожен день
прострочення. Так, Товариство повинно
сплатити Адміністрації пеню за
порушення строків перерахування плати
за сервітут із розрахунку подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла у період,
за який нараховується пеня, від суми
заборгованості, яка станом на дату
позову 21.01.2014 р. становить 6237,76 грн,
відповідно до нижченаведеного
розрахунку.

Позивачем заявлено до стягнення з
відповідача суму пені в розмірі 6237,76
грн. та суму, на яку підлягає збільшенню
основний борг з врахуванням 3% річних в
розмірі 1443,84 грн. Перевіривши наданий
позивачем розрахунок сум, суд приймає
його до уваги.

З наведених підстав суд дійшов
висновку про наявність підстав для
задоволення позовних вимог, стягнення
з відповідача суми основного боргу в
розмірі 118462,22 грн., пені в сумі 6237,76 грн.
та 3% річних в сумі 1443,84 грн.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
При цьому, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Відповідач позовні вимоги визнає у
повному обсязі та просить суд надати
розстрочку виконання судового рішення.

За таких обставин, приймаючи до уваги
вищевикладене, оцінюючи у сукупності
документальні докази, які наявні у
матеріалах справи, проаналізувавши
чинне законодавство України, суд
вважає, що позовні вимоги Одеської
філії Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" про стягнення заборгованості
за договором про встановлення
сервітуту №КД-18491 в сумі 126143,82 грн.,
підлягають задоволенню в повному
обсязі, як обґрунтовані, підтверджені
належними доказами та наявними
матеріалами справи.

Відповідно до ст. 121 ГПК України
відстрочка виконання рішення може бути
надана судом у виняткових випадках, за
заявою сторони, при наявності обставин,
що ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим.

Враховуючи надані відповідачем до
матеріалів справи документи, у суду
відсутні достатні докази та підстави
для задоволення вимоги товариства з
обмеженою відповідальністю
"Українська Національна Стивідорна
Компанія" щодо надання розстрочки
виконання судового рішення, тому суд
відмовляє у її задоволенні.

Витрати по сплаті судового збору
віднести за рахунок відповідача,
згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України", в особі Одеської філії
Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" до відповідача товариства з
обмеженою відповідальністю
"Українська Національна Стивідорна
Компанія" про стягнення
заборгованості, штрафних санкцій -
задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українська
Національна Стивідорна Компанія" (65026,
м. Одеса, пл. Митна 1, код ЕДРПОУ 31846804) на
користь Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України", в особі Одеської філії
Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" (65026, м. Одеса, пл. Митна 1, ) заборгованість в розмірі
126143 (сто двадцять шість тисяч сто сорок
три) грн. 82 коп., що складається з суми
основного боргу в розмірі 118462 (сто
вісімнадцять тисяч чотириста
шістдесят дві) грн. 22 коп., пені в сумі 6237
(шість тисяч двісті тридцять сім) грн. 76
коп. та 3% річних в сумі 1443 (одна тисяча
чотириста сорок три) грн. 84 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українська
Національна Стивідорна Компанія" (65026,
м. Одеса, пл. Митна 1, код ЕДРПОУ 31846804) на
користь Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" в особі Одеської філії
Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" (65026, м. Одеса, пл. Митна 1, ) витрати по сплаті судового
збору в розмірі 2 522 (дві тисячі п'ятсот
двадцять дві) грн. 88 коп.

Рішення господарського суду може бути
оскаржене шляхом подання апеляційної
скарги до Одеського апеляційного
господарського суду, яка подається
через місцевий господарський суд
протягом 10-денного строку з моменту
складення та підписання повного тексту
рішення.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
на подання апеляційної скарги, якщо не
буде подано апеляційну скаргу. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним господарським судом.

Повний текст складено та
підписано 31.03.2014 року.

Суддя
Зайцев Ю.О.