ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.03.2014
Справа № 905/1082/14

Господарський суд Донецької області у
складі судді Кротінової О.В., у
відкритому судовому засіданні
розглянув справу за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю "ДТЕК
високовольтні мережі", м.Донецьк,
,

до відповідача, Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Донецькшахтометробуд", м.Донецьк,
,

про стягнення 90 828,00 грн. -

за участю уповноважених представників:

від позивача: Лебединська І.І. - за
довіреністю;

від відповідача: не з'явився, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ДТЕК високовольтні
мережі", м.Донецьк, звернулось до
господарського суду Донецької області
з позовом до відповідача, Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Донецькшахтометробуд", м.Донецьк, про
стягнення 90 828,00 грн., у тому числі
заборгованість за спожиту активну
електроенергію у розмірі 88 959,03 грн.,
сума пені за активну електроенергію в
розмірі 1 518,54 грн., сума 3% річних за
активну електроенергію у розмірі - 350,43
грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на укладання договору про
постачання електричної енергії №10029000
від 01.11.2005р. із відповідачем,
невиконання останнім за ним своїх
зобов'язань з оплати вартості активної
електроенергії по рахункам за листопад
2013р. - грудень 2013р., внаслідок чого
утворилась заборгованість та виникли
підстави для нарахування пені, 3%
річних.

На підтвердження викладених обставин
позивачем надано розрахунок заявлених
позовних вимог, у копіях: договір про
постачання електричної енергії №10029000
від 01.11.2005р., додаток №2 від 01.03.2010р. та
додаткові угоди від 01.03.2010р., №7 від
25.04.2013р. та №9 від 03.01.2014р. до означеного
договору, рахунки за спожиту активну
електроенергію №32/10029000 за листопад -
грудень 2013р., акти про покази
розрахункових приладів обліку, обсяги
та вартість активної електроенергії за
листопад - грудень 2013р., виписка з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців від
24.12.2013р., ліцензія на право постачання
електричної енергії за регульованим
тарифом від 09.01.2014р..

Нормативно свої вимоги позивач
обґрунтовує посиланням на ст.ст.526, 530,
549, 551, 625 Цивільного кодексу України,
ст.ст.193, 216 Господарського кодексу
України, ст.ст.1, 2, 12, 13, 54 Господарського
процесуального кодексу України та ст.26
Закону України «Про
електроенергетику».

04.03.2014р. через канцелярію
господарського суду Донецької області
представником позивача надано лист
№08-18/0876 від 04.03.2014р., яким долучено до
матеріалів справи документи на
виконання вимог суду, а саме оригінал
акта звірки розрахунків за період
листопад - грудень 2013р. та докази його
надіслання на адресу відповідача,
листа №08-18/0875 від 04.03.2014р., копії
додатків до договору про постачання
електричної енергії №10029000 від 01.11.2005р.:
№1 від 01.11.2005р., №2 від 01.11.2005р., №3.1 від
01.11.2005р., №3.2 від 01.11.2005р., №4а від 01.11.2005р.,
№4б від 01.11.2005р., №5а від 01.11.2005р., №5б від
01.11.2005р., №5в від 01.11.2005р., №5.1а від
01.11.2005р., №5.1б від 01.11.2005р., №5.1в від
01.11.2005р., №5.2 від 01.11.2005р., №6.1 від 01.11.2005р.,
№6.2 від 01.11.2005р., №6.3 від 01.11.2005р., №7 від
01.11.2005р., №8а від 01.11.2005р., №8б від 01.11.2005р.,
№8в від 01.11.2005р., №9а від 01.11.2005р., №9бвід
01.11.2005р., №9в від 01.11.2005р., №10 від 01.11.2005р.,
№11а від 01.11.2005р., №11б від 01.11.2005р., №11в
від 01.11.2005р., №12 від 01.11.2005р., №14а від
01.11.2005р., №14б від 01.11.2005р., №20 від 01.11.2005р.,
а також витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців №17621269 від 21.11.2013р.
стосовно відповідача.

25.03.2014р. позивачем надано пояснення
№б/н від 25.03.2014р., за змістом яких
останній свідчить, що окремо акт про
прийняття-передавання товарної
продукції (електроенергії)
підприємством не видається, він є
складовою акту про покази
розрахункових приладів обліку, обсяги
та вартість активної електроенергії,
що представлені суду із позовом. До
того ж засвідчив про відсутність
заперечень з боку відповідача щодо
цього.

У судових засіданнях представник
позивача наполягав на задоволені
позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача у судові
засідання не з'явився, причин неявки не
повідомив, витребувані судом документи
не представив. Про час та місце
судового засідання повідомлений
належним чином.

Суд вважає за можливе розглянути спір,
відповідно до ст.75 Господарського
процесуального кодексу України, за
наявними в справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та
оцінивши подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами статей 4-2, 4-3
Господарського процесуального кодексу
України, правосуддя у господарських
судах здійснюється на засадах рівності
всіх учасників судового процесу перед
законом і судом та на засадах
змагальності.

Відповідно до вимог статті 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається,
як на підставу своїх вимог та
заперечень. Судовими доказами за
визначенням статей 32-38 Господарського
процесуального кодексу України слід
вважати документи, які можуть
підтвердити або спростувати обставини,
що мають значення для правильного
вирішення спору.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу
України, цивільні права і обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також з дій осіб, що не передбачені
актами цивільного законодавства , але
за аналогією породжують цивільні права
і обов'язки.

Згідно із ч.2 ст.11 Цивільного кодексу
України, підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
є договори та інші правочини.

01.11.2005р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Сервіс - Інвест»
(Постачальник електричної енергії) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю
«Донецькшахтометробуд» (Споживач)
укладено договір про постачання
електричної енергії №10029000.

Додатковою угодою №9 від 03.01.2014р. до
означеного правочину, зокрема,
замінено найменування сторони
Постачальника з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сервіс - Інвест» на
Товариство з обмеженою
відповідальністю «ДТЕК високовольтні
мережі», у зв'язку з перейменуванням
першого, та визначено що останнє є
повноправним правонаступником усіх
прав, обов'язків та відповідальності.

Згідно п.1.1 договору №10029000 від 01.11.2005р.
Постачальник електричної енергії
постачає електричну енергію Споживачу,
а Споживач оплачує постачальнику
електричної енергії її вартість та
здійснює інші платежі згідно з умовами
договору та додатками до нього, які є
його невід'ємними частинами.

Строк дії Договору встановлено з
01.11.2005р. за умови підписання сторонами
всіх перелічених у п.9.1 договору
додатків і до 31.12.2005р. Договір
вважається щорічно продовженим на
наступний календарний рік, якщо за
місяць до закінчення терміну дії
договору жодною із сторін не буде
заявлено про припинення його дії або
перегляд його умов (п.9.4 договору).

Як вбачається з матеріалів справи, у
період, за який виник спір, сторони
перебували у договірних відносинах, що
ними не заперечується.

За умовами вказаного договору
Постачальник зокрема зобов'язався
постачати Споживачу електроенергію, як
різновид товару в обсягах, визначених
відповідно до розділу 5 та з
урахуванням умов розділу 6 Договору;
згідно з категорією струмоприймачів
Споживача відповідно до Правил
улаштування електроустановок
(далі-ПУЕ) та гарантованим рівнем
надійності електропостачання схем
електропостачання визначених додатком
«Акт розмежування балансової
належності електромереж та
експлуатаційної відповідальності
сторін»; із дотриманням граничних
показників якості електричної енергії,
визначених державними стандартами,
дотримання яких залежить від
Постачальника електричної енергії
(п.2.1.2 договору)., а Споживач
зобов'язався - оплачувати
Постачальнику вартість електричної
енергії, знімати та надавати
Постачальнику відомості про показання
розрахункових приладів обліку згідно
додатків «Порядок розрахунків за
електроенергію» та «Графік зняття
показів засобів обліку електричної
енергії» (п.2.2.3 договору).

Згідно п.п.2.1 та 2.4 додатку №2 «Порядок
розрахунків» до Договору в редакції
додаткової угоди від 01.03.2010р. до
означеного правочину, 29 числа
щомісячно Постачальник електричної
енергії згідно з умовами цього Додатку
визначає обсяги та розраховує вартість
спожитої Споживачем активної
електроенергії за розрахунковий
період, оформлює зі свого боку та надає
Споживачу документи, в тому числі, акт
про покази розрахункових приладів
обліку, обсяги та вартість активної
електроенергії, поставленої позивачем
за регульованим тарифом відповідачу, а
останній 29 числа щомісячно направляє в
енергозбут Постачальника свого
уповноваженого представника, в тому
числі, для надання даних про покази
розрахункових приладів обліку.

Пунктом 2.6 означеного додатку
передбачено, що Споживач протягом 4-х
днів з дати отримання, оформлює зі
свого боку отримані від Постачальника
згідно п.2.1 цього додатку акти та
повертає по одному примірнику цих
актів Постачальнику. Оформлення актів
здійснюється шляхом їх підписання
уповноваженим представником Споживача
та скріплення печаткою. У разі
непогодження з отриманими документами,
Споживач протягом 4-х днів з дати
отримання документів повинен надати
Постачальнику обґрунтоване
відмовлення від їх оформлення.

Відповідно до п.3.2 цього додатку,
Споживач до 04 числа щомісячно сплачує
суму остаточного рахунку за попередній
розрахунковий період.

Матеріали справи містять акти про
покази розрахункових приладів обліку,
обсяги та вартість активної
електроенергії, які підписано
сторонами та скріплено їх печатками
без зауважень. Згідно даних актів
обсяги спожитої відповідачем
електроенергії з листопада по грудень
2013р. наступні:

-у листопаді 2013 року: активна
електроенергія - 32262 кВт/год на суму 39
968,75грн.;

-у грудні 2013 року: активна
електроенергія - 39544 кВт/год на суму 48
990,28грн.

З представлених суду доказів
вбачається, що позивачем відповідачу
виставлені рахунки за активну енергію
згідно Договору про постачання
електричної енергії №10029000 від 05.03.2005р.,
спожиту у визначений спірний період.

Відповідно до ст.275 Господарського
кодексу України за договором
енергопостачання енергопостачальне
підприємство (енергопостачальник)
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Згідно з ч.ч.6, 7 ст.276 Господарського
кодексу України розрахунки за
договорами енергопостачання
здійснюються на підставі цін (тарифів),
встановлених відповідно до вимог
закону. Оплата енергії, що
відпускається, здійснюється
відповідно до умов договору.

З огляду на приписи ст.629 Цивільного
кодексу України договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Статтею 610 Цивільного кодексу України
передбачено, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612
Цивільного кодексу України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
передбачено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Із зазначеною нормою кореспондується й
частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України, відповідно до якої
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином (ст.599
Цивільного кодексу України).

Згідно п.5.1 Правил користування
електричною енергією, затверджених
постановою Національної комісії з
питань регулювання електроенергетики
України №28 від 31.07.1996р. (далі - ПКЕЕ)
договір про постачання електричної
енергії є основним документом, який
регулює відносини між постачальником
електричної енергії за регульованим
тарифом, що здійснює свою діяльність на
закріпленій території, і споживачем та
визначає зміст правових відносин, прав
та обов'язків сторін.

Споживання електричної енергії без
договору не допускається.

За умовами п.6.1 ПКЕЕ, розрахунки
споживача за використану електричну
енергію здійснюються за розрахунковий
період відповідно до умов договору.
Розрахунковий період становить один
місяць, за винятком випадку,
передбаченого пунктом 6.8 цих Правил.
Обсяги електричної енергії, які
підлягають оплаті, мають визначатися
відповідно до даних розрахункового
обліку електричної енергії про її
фактичне споживання за винятком
випадків, передбачених цими Правилами.

Положеннями пп.2 п.10.2 ПКЕЕ встановлено,
що споживач електричної енергії
зобов'язаний оплачувати обсяг спожитої
електричної енергії, а також
здійснювати інші платежі відповідно до
умов договору та рахунків, виставлених
на підставі актів про порушення цих
Правил та умов договору.

Як свідчать фактичні обставини справи,
позивач свої зобов'язання виконав
належним чином, поставив відповідачеві
за період з листопада по грудень 2013р.
активної електричної енергії у
загальному обсязі 71806 кВт/год на суму 88
959,03 грн., а відповідач її прийняв без
заперечень, що підтверджується
відповідними актами про покази
розрахункових приладів обліку, обсяги
та вартість активної електроенергії.

Також, позивач надавав, а відповідач
отримував відповідні рахунки на оплату
активної спожитої електроенергії. Так,
рахунок за листопад 2013р., у тому числі
на суму 39 968,75 грн., отриманий
відповідачем 29.11.2013р. та рахунок за
грудень 2013р., у тому числі на суму 48 990,28
грн., отриманий відповідачем 27.12.2013р.

Проте, відповідач розрахунки за
спожиту активну електроенергію у
визначений спірний період не здійснив,
у зв'язку з чим порушив строки
обумовлені сторонами у договорі.

Відповідач доказів оплати
заборгованості на суму 88 959,03 грн. не
надав, заявлені позовні вимоги в цій
частині не спростував.

Отже, приймаючи до уваги викладене,
позивачем належним чином доведено факт
виконання обов'язку щодо поставки
активної електроенергії за спірним
правочином протягом листопада-грудня
2013р. на загальну суму 88 959,03 грн. та
невиконання відповідачем в порушення
статей 525 та 526 Цивільного кодексу
України, які передбачають, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу України,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться, причому одностороння
відмова від виконання зобов'язання не
допускається, цього грошового
зобов'язання у встановлені договором
строки та взагалі.

Виходячи з системного аналізу
наведених норм та обставин, суд дійшов
висновку про задоволення позовних
вимог в частині стягнення основної
суми боргу в повному обсязі.

Прострочення відповідачем грошового
зобов'язання на підставі статті 625
Цивільного кодексу України тягне за
собою обов'язок сплати на вимогу
кредитора 3% річних від простроченої
суми за весь час несвоєчасного
виконання обов'язку щодо сплати
відповідних сум, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

За розрахунком позивача загальна сума
3% річних за прострочення основного
зобов'язання становить 350,43 грн.
(нараховані за період з 05.12.2013р. по
07.02.2014р. за несвоєчасне виконання
грошових зобов'язань по оплаті
активної електроенергії за листопад
2013р. та нараховані за період з 05.01.2014р.
по 07.02.2014р. за несвоєчасне виконання
грошових зобов'язань по оплаті
активної електроенергії за грудень
2013р., щодо кожної із сум та у проміжку
часу згідно наданого розрахунку).

Перевіривши арифметичний розрахунок
даних позовних вимог за допомогою
програми інформаційно-пошукової
системи «Законодавство», суд дійшов
висновку про їх задоволення у розмірі
визначеному позивачем.

Таким чином вимоги про стягнення 3%
річних підлягають задоволенню у
повному обсязі, тобто в загальній сумі
350,43 грн.

Пункт 4.2.1 договору визначено
відповідальність за внесення платежів,
передбачених умовами цього правочину,
з порушенням термінів, визначених
додатком «Порядок розрахунків», що
полягає у сплаті Споживачем
Постачальнику штрафної неустойки у
вигляді пені в розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України за кожний день прострочення
платежу, враховуючи день фактичної
оплати.

За розрахунком позивача загальна сума
пені за прострочення основного
зобов'язання становить 1 518,54 грн.
(нарахована за період з 05.12.2013р. по
07.02.2014р. за несвоєчасне виконання
грошових зобов'язань по оплаті
активної електроенергії за листопад
2013р. та нарахована за період з 05.01.2014р.
по 07.02.2014р. за несвоєчасне виконання
грошових зобов'язань по оплаті
активної електроенергії за грудень
2013р., щодо кожної із сум та у проміжку
часу згідно наданого розрахунку та
дотриманням приписів ч.6 ст.232
Господарського кодексу України).

Згідно Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»,
розмір пені обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п.6 ст.232 Господарського
кодексу України, нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

За змістом п.1 ст.230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Перевіривши арифметичний розрахунок
даних позовних вимог за допомогою
програми інформаційно-пошукової
системи «Законодавство», суд дійшов
висновку про їх задоволення у розмірі
визначеному позивачем, оскільки
розрахунок здійснений у межах та не
суперечить нормам чинного
законодавства України.

Таким чином, вимоги про стягнення пені
підлягають задоволенню в повному
обсязі, тобто у загальній сумі 1 518,54 грн.

Судові витрати підлягають розподілу з
урахуванням норм статті 49
Господарського процесуального кодексу
України.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.1, 4-2, 4-3, 22, 32-36, 43, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю «ДТЕК
високовольтні мережі», м.Донецьк, до
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Донецькшахтометробуд», м.Донецьк, про
стягнення 90 828,00 грн., у тому числі
заборгованість за спожиту активну
електроенергію у розмірі 88 959,03 грн.,
сума пені за активну електроенергію в
розмірі 1 518,54 грн. та сума 3% річних за
активну електроенергію в розмірі 350,43
грн., задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Донецькшахтометробуд» (83030, м.Донецьк,
Будьонівський район, вул.Майська, 86-а,
, п/р 6309 в ПАТ «ПУМБ» в
м.Донецьку, МФО 334851) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДТЕК високовольтні
мережі» (юр.адреса: 83001, м.Донецьк,
б.Шевченка, 11; пошт.адреса: 83001,
м.Донецьк, вул.Челюскінців, 151, ) 90 828,00 грн., у тому числі
заборгованість за спожиту активну
електричну енергію у розмірі 88 959,03 грн.
на поточний рахунок із спеціальним
режимом використання №16 в ДОУ АТ
«Ощадбанк», МФО 335106 та пеню у розмірі 1
518,54 грн., суму 3% річних в сумі 350,43грн, а
також відшкодування сплаченого
судового збору в сумі 1 827,00 грн. на
поточний рахунок №16 в ДОУ АТ
«Ощадбанк», МФО 335106.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

4. В судовому засіданні 25.03.2014р.
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

5. Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку протягом десяти
днів з дня його оголошення. Зазначений
строк обчислюється з дня підписання
рішення, оформленого відповідно до
ст.ст.84, 85 Господарського
процесуального кодексу України.

6. Повний текст рішення складено 31.03.2014р.

Суддя
О.В. Кротінова