ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ПРО ПОВЕРНЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

"24" березня 2014 р. № 01-15/903/261/14
Суддя господарського суду Волинської
області Вороняк А. С., розглянувши
матеріали

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, м.Луцьк

до товариства з обмеженою
відповідальністю "Гранд Маркет Груп", м.
Луцьк

про визнання договору оренди
нерухомого майна недійсним та
стягнення 35234,70 грн.

Встановив: 20.03.2014р. фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася з
позовом до товариства з обмеженою
відповідальністю "Гранд Маркет Груп"
про визнання договору оренди
нерухомого майна №76-ОР від 01.04.2011р.
недійсним та стягнення 35234,70 грн.
збитків.

Позовна заява не може бути прийнята
судом, оскільки не відповідає вимогам
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України).

В порушення п.3 ст.57 ГПК України
позивачем до позовної заяви
(вх.№01-32/272/14 від 20.03.2014р.) не подано
доказів сплати судового збору у
встановленому порядку і розмірі.

Згідно п.2.2.1. та п.2.2.2. ст.4 Закону України
"Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011р. за
подання до господарського суду
позовної заяви майнового характеру
сплачується 2 відсотки ціни позову, але
не менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 60
розмірів мінімальних заробітних плат,
а за подання до господарського суду
позовної заяви немайнового характеру,
справляється судовий збір в 1 розмірі
мінімальної заробітної плати

Згідно п.1 ст.4 Закону України "Про
судовий збір" судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Згідно Закону України "Про Державний
бюджет України на 2014р." розмір
мінімальної заробітної плати з 01.01.2014р.
становить 1218 грн..

Згідно п.2.10 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №7 від
21.02.2013р. "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України", у
випадках об'єднання в одній заяві вимог
як майнового, так і немайнового
характеру судовий збір згідно з
пунктом 3 статті 6 Закону підлягає
сплаті як за ставками, встановленими
для позовів майнового характеру, так і
за ставками, встановленими для
розгляду позовних заяв зі спорів
немайнового характеру.

Позивач, звертаючись з позовною заявою
про визнання договору оренди
нерухомого майна недійсним та
стягнення 35234,70 грн., зобов'язана була
сплатити 3045 грн. судового збору (1218 грн.
за немайнову вимогу + 1827 грн. за майнову
вимогу), а також підтвердити зазначену
дію шляхом долучення до матеріалів
позовної заяви відповідного оригіналу
платіжного документа.

При цьому слід засвідчити належні
платіжні реквізити для перерахування
судового збору: отримувач коштів: УДКСУ
у м. Луцьку Волинської області, код
отримувача (код за ЄДРПОУ): 38009628, банк
отримувача: ГУДКCУ у Волинській
області, код банку отримувача (МФО) 803014,
рахунок отримувача: 3002, код
класифікації доходів бюджету: 22030001
"Судовий збір (Державна судова
адміністрація України, 050)", призначення
платежу: судовий збір, за позовом ______
(ПІБ чи назва установи, організації
позивача), господарський суд
Волинської області (назва суду, де
розглядається справа),
(суду, де розглядається справа).

До позовної заяви позивачем додано
клопотання про звільнення від сплати
судового збору або зменшення його
розміру. До вказаного клопотання
додано копію пенсійного посвідчення
серії НОМЕР_1 на ОСОБА_1 (інваліда II
групи) виданого 07.07.2003р. на термін з
12.06.2003р. по 30.11.2010р., податкові
декларації про майновий стан і доходи
ФОП ОСОБА_1 за 2012р. та за 2013р., свідоцтво
про народження дитини, виписку з банку
по картковому рахунку за період з
28.02.2014р. по 31.03.2014р. та копію трудової
книжки серії АЕ №653312.

Суд розглянувши дане клопотання
позивача, відхиляє його, при цьому
виходить з наступного:

Згідно ст.8 Закону України "Про
судовий збір", враховуючи майновий стан
сторони, суд може своєю ухвалою
відстрочити або розстрочити сплату
судового збору на певний строк, але не
довше ніж до ухвалення судового
рішення у справі. Суд може зменшити
розмір судового збору або звільнити
від його сплати на підставі, зазначеній
у частині першій цієї статті.

Даною статтею передбачено право суду, а
не обов'язок щодо зменшення розміру
судового збору або звільнення від його
сплати.

У п. 3.1 постанови пленуму Вищий
господарський суд України від 21.02.2013р.
№7 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України"
зазначив, що клопотання про
відстрочення (розстрочення) сплати
судового збору, зменшення його розміру
або звільнення від його сплати може
бути викладене в заяві чи скарзі, які
подаються до господарського суду, або
окремим документом. Особа, яка заявляє
відповідне клопотання, повинна навести
доводи і подати докази на
підтвердження того, що її майновий стан
перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею
судового збору у встановленому порядку
і розмірі.

Статтею 5 Закону України "Про судовий
збір" встановлено пільги щодо сплати
судового збору та визначено перелік
осіб, які звільняються від сплати
судового збору. Відповідно до положень
цієї статті ФОП ОСОБА_1А не відноситься
до кола таких осіб.

Згідно п.9 ч.1 ст.5 Закону України "Про
судовий збір", інваліди I та II груп,
законні представники дітей-інвалідів і
недієздатних інвалідів I та II груп
звільняються від сплати судового
збору.

Судом встановлено, що термін дії
пенсійного посвідчення ОСОБА_1 сплив
30.11.2010р.. Доказів продовження терміну
цього посвідчення та перебування
ОСОБА_1 в пільговому становищі
(інвалідність II групи) на час звернення
із позовною заявою до суду (20.03.2014р.),
позивачем не подано.

Також суд зазначає, позивач повинна
сплатити мінімальні суми судового
збору за подання позову із майновою та
немайновою вимогами.

Доводи ФОП ОСОБА_1 про відсутність
можливості оплатити судовий збір,
через нездійснення підприємницької
діяльності (податкові декларації про
майновий стан і доходи ФОП ОСОБА_1 за
2012р. та за 2013р.) у зв'язку із вагітністю,
пологами та доглядом за дитиною, не
приймаються судом, оскільки згідно ст.42
ГК України підприємництво - це
самостійна, ініціативна, систематична,
на власний ризик господарська
діяльність, що здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку.

В клопотанні про звільнення від сплати
судового збору або зменшення його
розміру, позивач зазначає, що право на
звернення до суду закріплено
Конституцією України, а отже майновий
стан не може бути перешкодою для його
реалізації.

Втім, вказані доводи безпідставні з
огляду на те, що Конституція України,
Конвенція про захист прав людини і
основоположних свобод (РИМ, 4.ХІ.1950),
Рекомендація відносно шляхів
полегшення доступу до правосуддя № К
(81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради
Європи 14 травня 1981 року, не визнають
необхідність сплати судових витрат
обмеженням права доступу до суду.
Судові витрати - витрати осіб, які
беруть участь у розгляді справи, а у
випадках їх звільнення від сплати - це
витрати держави, які вона несе у зв'язку
з вирішенням конкретної справи.

Отже, враховуючи вищезазначене, суд
приходить до переконання, що в даному
випадку відсутні будь-які підстави для
зменшення розміру судового збору або
звільнення позивача від його сплати у
встановленому порядку і розмірі.

Згідно п.4 ч.1 ст.63 ГПК України суддя
повертає позовну заяву і додані до неї
документи без розгляду, якщо не подано
доказів сплати судового збору у
встановлених порядку та розмірі.

Оскільки позивачем не подано доказів
сплати судового збору у встановлених
порядку та розмірі - позовна заява і
додані до неї документи підлягають
поверненню позивачу без розгляду.

Повторне звернення з позовною заявою
до господарського суду згідно ч.3 ст.63
ГПК України можливе після усунення
допущених порушень.

Керуючись п.4 ч.1 ст.63 ГПК України,
господарський суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву (вх.№01-32/272/14 від
20.03.2014р.) на 31 арк. повернути позивачу -
без розгляду.

Суддя
А. С. Вороняк