ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2014 р.Справа № 916/379/14

Господарський суд Одеської області у
складі:

судді В.С.
Петрова

при секретарі Л.Е.
Кришиневській

за участю представників:

від прокуратури - Вигнанюк Т.Л.,

від позивача - не з'явився,

від відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Заступника
прокурора Суворовського району м.
Одеси в інтересах держави в особі
Одеської міської ради до Товариства з
обмеженою відповідальністю
„Дорінвест" про стягнення
заборгованості з орендної плати за
землю в сумі 10 502,70 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Суворовського
району м. Одеси звернувся до
господарського суду Одеської області з
позовною заявою в інтересах держави в
особі Одеської міської ради до
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Дорінвест" про
стягнення заборгованості з орендної
плати за землю в сумі 10 502,70 грн. Позовні
вимоги прокурор обґрунтував наступним.

Прокуратурою Суворовського району м.
Одеси за результатами перевірки
додержання вимог орендного
законодавства встановлено, що
окремі підприємства неповно або
несвоєчасно сплачують до бюджету
платежі за договором оренди земельних
ділянок. Так, проведеною перевіркою
встановлено, що 10.03.2000 р. ТОВ
„Дорінвест" зареєстровано в якості
суб'єкта підприємницької діяльності та
включено до Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України.

23.02.2001 р. між Одеською міською радою та
ТОВ „Дорінвест" укладений договір на
право тимчасового користування
земельної ділянки на умовах оренди
загальною площею 1160 кв.м., що
знаходиться за адресою: м. Одеса, пров.
Чапаєва, 5. Термін дії договору на 25
років до 31.10.2025 р. Вказаний договір
зареєстровано у книзі записів
договорів на право тимчасового
користування землею (у тому числі на
умовах оренди) 11.03.2001 р. за № 405/6.

Згідно п. 2.2. договору оренди земельної
ділянки ставка орендної плати на рік
розрахована у відсотках від
нормативної грошової оцінки землі та
складає 23 803,20 грн. на рік. При цьому в
договорі вказано, що орендна плата
підлягає індексації на дату її виплати.
Відповідно до п.2.2 орендна плата за
землю вноситься орендарем щомісячно
рівними частинами до 15 числа місяця,
наступного за звітним. П. 2.5 договору
зазначено, що орендар не звільняється
від орендної плати і сплачує її
незалежно від результатів його
господарської діяльності.

За ствердженнями прокурора, під час
перевірки ДПІ у Суворовському районі м.
Одеси встановлено, що у відповідача є в
наявності податковий борг згідно
поданої декларації № від 05.02.2013 р.
в сумі 10502,70 грн. Вказана заборгованість
підтверджується інформацією Державної
податкової інспекції у Суворовському
районі м. Одеси Одеської державної
податкової служби станом на 25.01.2014 р.,
наданої листом від 25.01.2014 № 1191/9/15-54-15-03-18.

Наразі прокурор посилається на п. 3 ст. 18
Закону України „Про оренду державного
та комунального майна", яким
передбачено, що орендар зобов'язаний
вносити орендну плату своєчасно і в
повному обсязі, строки внесення
орендної плати визначаються у
договорі. Ч. 1 ст.19 наведеного закону
передбачено, що орендар за
користування об'єктом оренди вносить
орендну плату незалежно від наслідків
господарської діяльності.

Так, згідно листа ДПІ у Суворовському
районі м. Одеси від 25.01.2014 р. №
1191/9/15-54-15-03-18 заборгованість ТОВ
„Дорінвест" за орендну плату з
юридичних осіб за період: з вересня 2013
р. по грудень 2013 р. складає 10 502,70 грн.
(вересень 2013 р. - 2 625,33 грн., жовтень 2013 р. -
2 625,70 грн., листопад 2013 р. - 2 625,70 грн.,
грудень 2013 р. - 2 625,70 грн.).

Поряд з цим прокурор вказує, що
відповідно до п. 286.2 ст. 286 Податкового
кодексу України платники плати за
землю (крім фізичних осіб) самостійно
обчислюють суму податку щороку станом
на 1 січня і не пізніше 20 лютого
поточного року подають відповідному
органу державної податкової служби за
місцем знаходження земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік з
розбивкою річної суми рівними частками
за місяцями.

Так, за ствердженнями прокурора, 01.10.2013
р. ДПІ у Суворовському районі м. Одеси
направило відповідачу податкову
вимогу № 145-15 щодо необхідності
сплатити податковий борг, яку
представник відповідача отримав 07.11.2013
р., але сума податкового боргу з
орендної плати станом на 25.01.2014 р. не
сплачена. Заходів щодо звернення до
суду з позовом про примусове стягнення
податкової заборгованості ДПІ у
Суворовському районі м. Одеси не
вживалось. За результатами перевірки
ДПІ у Суворовському районі м. Одеси
своєчасності сплати податкової
заборгованості керівництву ДПІ
прокуратурою Суворовського району м
Одеси 28.01.2014 р. внесено подання про
усунення порушень земельного
законодавства з вимогами притягнути
винних осіб до відповідальності.

Таким чином, як стверджує прокурор,
несвоєчасна сплата орендної плати за
користування земельними ділянками, які
є об'єктами комунальної власності,
призводить до ненадходження до
місцевого бюджету коштів, що не дає
можливості в повній мірі фінансувати
соціальні потреби населення та
реалізовувати програми по захисту
соціально незахищених верств
населення.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 08.02.2014 р. позовну заяву
Заступника прокурора Суворовського
району м. Одеси прийнято до розгляду та
порушено провадження у справі № 916/379/14,
при цьому розгляд справи призначено в
засіданні суду.

Позивач позовні вимоги прокурора
підтримав в повному обсязі.

Відповідач відзив на позов не надав,
також представник відповідача у судові
засідання не з'явився, хоча відповідач
про дату, час та місце розгляду справи
був повідомлений судом належним чином
за адресою, вказаною в позовній заяві,
що значиться в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців (а.с. 25), про що
свідчать наявні в матеріалах справи
поштові повідомлення про вручення
ухвал суду (а.с. 28,32).

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України справу
розглянуто за наявними в ній
матеріалами.

Заслухавши пояснення учасників
судового процесу, розглянувши та
дослідивши всі письмові докази, які
містяться в матеріалах справи,
господарський суд дійшов наступних
висновків.

Товариство з обмеженою
відповідальністю „Дорінвест"
зареєстровано в якості юридичної особи
10.03.2000 р. та включено до Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України, про що свідчать
наявні в матеріалах справи копії
свідоцтва про державну реєстрацію
юридичної особи та довідка з ЄДРПОУ
(а.с. 10-11), а також спеціальний витяг з
ЄДР юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців .

23 лютого 2001 року між Одеською міською
радою (орендодавець) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
„Дорінвест" (орендар) був укладений
договір на право тимчасового
користування землею на умовах оренди
(а.с. 34-37), відповідно до п. 1.1 якого
позивач як орендодавець на підставі ст.
3, 10 Земельного кодексу України, Закону
України „Про оренду землі" та рішення
Одеської міської ради № 1727-XXIII від
31.10.2000 р. надає, а відповідач як орендар
приймає у строкове, платне володіння та
користування земельну ділянку, що
знаходиться у м. Одесі, в Ленінському
районі, по провулку Чапаєва, 5, площею 1160
кв.м., за рахунок земель міста, згідно
плану земельної ділянки, який є
невід'ємною частиною договору.

Відповідно до п. 1.2 договору земельна
ділянка, площею 1160 кв.м., надається у
володіння та користування орендаря,
терміном до 25 років (до 31.10.2025 р.), для
будівництва (строком до одного року),
експлуатації та обслуговування
автозаправної станції на 150 заправок на
добу.

Грошова оцінка земельної ділянки на
момент посвідчення договору складає 158
699,60 грн., згідно довідки № 51, виданої
Управлінням земельних ресурсів
Одеської міської ради 27.01.2001 р. (п. 1.4
договору).

Так, п. 2.1 договору передбачено, що за
користування земельною ділянкою
орендар сплачує орендодавцеві орендну
плату. Розрахунок орендної плати
зроблений відповідно до „Положення
про порядок розрахунку плати за
користування земельними ділянками та
за дольову участь в землекористуванні
в місті Одесі", затвердженого рішенням
Одеської міської ради за № 702-XXIII від
29.02.2000 р. та рішенням Одеської міської
ради за № 1709- XXIII від 31.10.2000 р. „Про
затвердження ставки орендної плати за
користування земельними ділянками у м.
Одесі" та постанови КМУ від 12.05.2000 р. № 783
„Про проведення індексації грошової
оцінки земель".

Згідно п. 2.2 договору орендна плата за
землю вноситься орендарем щомісяця
рівними частинами до 15 числа місяця,
наступного за звітним, у розмірі:

- на період будівництва АЗС на 150
заправок на добу, до введення об'єкту в
експлуатацію: 1,37 х 1160 = 1 589,20 грн.
щорічно;

- на період експлуатації та
обслуговування АЗС: 20,52 х 1160 = 23803,20 грн.
щорічно.

Орендна плата, враховуючи невиплачену,
підлягає індексації на дату її виплати
відповідно до індексу інфляції
національної валюти України.

Всі розрахунки за договором
здійснюються виключно в грошовій
безготівковій формі. Орендна плата
згідно з п. 2.2 договору перераховується
орендарем на поточний рахунок
Ленінського райфінвідділу (п. 2.3
договору).

Відповідно до п. 3.1.2 договору
орендодавець має право вимагати від
орендаря своєчасного внесення
орендної плати.

П. 2.4 договору визначено, що орендар
сплачує орендну плату, зазначену в п. 2.2
договору, з моменту набрання договором
чинності згідно з п. 6.9 договору.

Цей договір підлягає нотаріальному
посвідченню та державній реєстрації в
порядку, передбаченому законодавством
України. Договір набуває чинності з
моменту його державної реєстрації (п. 6.9
договору).

Порядок державної реєстрації
договорів оренди землі був
затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України від 25 грудня 1998 року N
2073, згідно з п. 2 якого державна
реєстрація договорів оренди є
офіційним визнанням і підтвердженням
державою факту виникнення або
припинення права оренди земельних
ділянок. Після засвідчення факту
державної реєстрації договір оренди
реєструється у Книзі записів державної
реєстрації договорів оренди землі, яка
ведеться державним органом земельних
ресурсів за формою згідно з додатком (п.
13).

Як вбачається зі змісту вказаного
договору на право тимчасового
користування землею на правах оренди,
вказаний договір був зареєстрований в
книзі записів договорів на право
тимчасового користування землею (у
тому числі на умовах оренди) 11 березня
2001 року за № 405/6.

Таким чином, після державної
реєстрації договору оренди землі
відповідач набув право оренди
земельної ділянки площею 1160 кв.м.

Згідно положень ст. 3 Закону України
"Про оренду землі" (в редакції, що діяла
на моменту виникнення орендних
правовідносин між сторонами) оренда
землі - це засноване на договорі
строкове, платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для здійснення
підприємницької та іншої діяльності.

В ст. 2 вказаного Закону передбачено, що
відносини, пов'язані з орендою землі,
регулюються Земельним кодексом
України, цим Законом, Цивільним
кодексом України, іншими законами
України, постановами, виданими
Кабінетом Міністрів України, у
випадках, передбачених цим Законом, а
також договором оренди землі.

Законом України від 02 жовтня 2003 року N
1211-IV „Про внесення змін до Закону
України "Про оренду землі" вказаний
Закон викладено в новій редакції.

Між тим на момент укладення вказаного
договору був чинним Цивільний кодекс
Української РСР, який регулював
цивільні правовідносини. З 01.01.2004 року
набрав чинності Цивільний Кодекс
України. Так, згідно Прикінцевих
положень чинного Цивільного кодексу
України щодо цивільних відносин, які
виникли до набрання чинності Цивільним
кодексом України, положення цього
кодексу застосовуються до тих прав та
обов'язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання ним чинності.

Враховуючи викладене, до укладеного
між сторонами по справі договору
оренди землі застосовуються положення
Цивільного кодексу України щодо
порядку виконання вказаного договору,
оскільки договір продовжував діяти
після набрання чинності вказаним
Кодексом. Докази припинення дії
договору в матеріалах справи відсутні.

Як вказує прокурор, відповідачем
неналежним чином виконуються
зобов'язання за вказаним договором на
право тимчасового користування землею
на умовах оренди від 23.02.2001 р. щодо
внесення орендної плати. Так, за
ствердженнями прокурора, під час
перевірки ДПІ у Суворовському районі м.
Одеси встановлено, що у відповідача
наявний податковий борг згідно поданої
декларації № від 05.02.2013 р. в сумі 10
502,70 грн. (а.с. 20-22).

Разом з тим, як з'ясовано судом та не
оспорено відповідачем, останнім
орендна плата не сплачувалась за
період з вересня 2013 року по грудень 2013
року та складає 10502,70 грн., у т.ч. за
вересень 2013 р. - 2625,33 грн., за жовтень 2013
р. - 2 625,70 грн., за листопад 2013 р. - 2625,70
грн., за грудень 2013 р. - 2625,70 грн., що
вбачається з наданого прокурором
розрахунку суми боргу (а.с. 16-19).

За приписами ст. 13 Закону України "Про
оренду землі" (у діючій редакції)
договір оренди землі - це договір, за
яким орендодавець зобов'язаний за
плату передати орендареві земельну
ділянку у володіння і користування на
певний строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Ст. 21 вказаного Закону визначала, що
орендна плата за землю - це платіж, який
орендар вносить орендодавцеві за
користування земельною ділянкою.
Розмір, форма і строки внесення
орендної плати за землю встановлюються
за згодою сторін у договорі оренди
(крім строків внесення орендної плати
за земельні ділянки державної та
комунальної власності, які
встановлюються відповідно до Закону
України "Про плату за землю").

Законом України „Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України у
зв'язку з прийняттям Податкового
кодексу України" від 02.12.2010р. № 2756-VІ
було внесено зміни до статті 21 Закону
України „Про оренду землі", у зв'язку з
чим вказана стаття закону була
викладена у такій редакції: „Орендна
плата за землю - це платіж, який орендар
вносить орендодавцеві за користування
земельною ділянкою. Розмір, форма і
строки внесення орендної плати за
землю встановлюються за згодою сторін
у договорі оренди (крім строків
внесення орендної плати за земельні
ділянки державної та комунальної
власності, які встановлюються
відповідно до Податкового кодексу
України)...".

Відповідно до п. 286.2 ст. 286 Податкового
кодексу України платники плати за
землю (крім фізичних осіб) самостійно
обчислюють суму податку щороку станом
на 1 січня і не пізніше 20 лютого
поточного року подають відповідному
органу державної податкової служби за
місцем знаходження земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік з
розбивкою річної суми рівними частками
за місяцями.

Так, пунктом 288.1. ст. 288 Податкового
кодексу України передбачено, що
підставою для нарахування орендної
плати за земельну ділянку є договір
оренди такої земельної ділянки.

Пунктом 288.4. ст. 288 вказаного Кодексу
передбачено, що розмір та умови
внесення орендної плати
встановлюються у договорі оренди між
орендодавцем (власником) і орендарем.

Відповідно до п. 288.5. ст. 288 того ж
Кодексу розмір орендної плати
встановлюється у договорі оренди.

Відповідно до підпункту „в" ч. 1 ст. 96
Земельного кодексу України
землекористувачі зобов'язані
своєчасно сплачувати земельний
податок або орендну плату.

В силу ч. 1 статті 626 Цивільного кодексу
України договором є домовленість двох
або більше сторін, що спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію або
утриматися від певної дії, а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку.

За договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк (ст. 759 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 283 ГК України за договором
оренди одна сторона (орендодавець)
передає другій стороні (орендареві) за
плату на певний строк у користування
майно для здійснення господарської
діяльності. Згідно п. 6 названої статті
до відносин оренди застосовуються
відповідні положення ЦК України з
урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. При цьому до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом (ст.
525 ЦК України).

Згідно приписів ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Ч. 3 ст. 285 ГК України визначено, що
орендар зобов'язаний своєчасно і в
повному обсязі сплачувати орендну
плату.

Так, несплата відповідачем орендної
плати за вище вказаним договором
оренди є порушенням вимог чинного
законодавства та умов цього договору,
що є недопустимим згідно ст. 525
Цивільного кодексу України.

В свою чергу невиконання зобов'язання
або виконання зобов'язання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання), що
мало місце у даному випадку (невнесення
відповідачем орендної плати) згідно ст.
610 Цивільного кодексу України є
порушенням зобов'язання, зокрема з боку
відповідача.

При цьому, як вбачається з матеріалів
справи, 01.10.2013 р. ДПІ у Суворовському
районі м. Одеси направило відповідачу
податкову вимогу № 145-15 щодо
необхідності сплатити податковий борг
(а.с. 24), яку представник відповідача
отримав 07.11.2013 р., про що свідчить наявна
в матеріалах справи копія поштового
повідомлення про отримання. Між тим, як
з'ясовано судом, сума боргу з орендної
плати відповідачем не сплачена. При
цьому заходів щодо звернення до суду з
позовом про примусове стягнення
податкової заборгованості ДПІ у
Суворовському районі м. Одеси не
вживалось, про що свідчить лист
Державної податкової інспекції у
Суворовському районі м. Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області від 25.01.2014 №
1191/9/15-54-15-03-18 (а.с. 15).

З огляду на вищенаведені положення
законодавства та враховуючи неналежне
виконання відповідачем умов договору
щодо сплати орендної плати, що не
спростовано відповідачем, суд вважає
обґрунтованими вимоги прокурора про
стягнення з відповідача
заборгованості по орендній платі за
землю в розмірі 10 502,70 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно зі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права в разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу. Способами захисту цивільних
прав та інтересів можуть бути: визнання
права; визнання правочину недійсним;
припинення дії, яка порушує право;
відновлення становища, яке існувало до
порушення; примусове виконання
обов'язку в натурі; зміна
правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Разом з тим слід зазначити, що чинним
процесуальним законодавством
передбачено право прокурора на
звернення до господарського суду в
інтересах держави з позовною заявою, в
якій прокурор самостійно визначає, в
чому полягає порушення інтересів
держави, та обґрунтовує необхідність
їх захисту, а також вказує орган,
уповноважений державою здійснювати
відповідні функції у спірних
відносинах.

Пунктом 5 статті 121 Конституції України
на прокуратуру України покладається
представництво інтересів громадян або
держави в суді у випадках, встановлених
законом.

Відповідно до ст. 36-1 Закону України
„Про прокуратуру" представництво
прокуратурою інтересів громадянина
або держави в суді полягає у здійсненні
прокурорами від імені держави
процесуальних та інших дій,
спрямованих на захист у суді інтересів
громадянина або держави у випадках,
передбачених законом. Підставою
представництва у суді інтересів
держави - наявність порушень або
загрози порушень економічних,
політичних та інших державних
інтересів внаслідок протиправних дій
(бездіяльності) фізичних або юридичних
осіб, що вчиняються у відносинах між
ними або з державою. Формами
представництва є: 1) звернення до суду з
позовами або заявами про захист прав і
свобод іншої особи, невизначеного кола
осіб, прав юридичних осіб, коли
порушуються інтереси держави, або про
визнання незаконними правових актів,
дій чи рішень органів і посадових осіб;
2) участь у розгляді судами справ; 3)
внесення апеляційного, касаційного
подання на судові рішення або заяви про
їх перегляд за нововиявленими
обставинами. З метою вирішення питання
наявності підстав для внесення
касаційного подання у справі,
розглянутій без участі прокурора,
прокурор має право знайомитися з
матеріалами справи в суді, робити
виписки з неї, отримувати копії
документів, що знаходяться у справі.
Прокурор самостійно визначає підстави
для представництва у судах, форму його
здійснення і може здійснювати
представництво в будь-якій стадії
судочинства в порядку, передбаченому
процесуальним законом.

Так, слід зазначити, що Одеська міська
рада є уповноваженим державою органом
виконавчої влади у земельних
правовідносинах, що здійснює
повноваження суб'єкта права
комунальної власності на землю, права
якого порушено з боку відповідача. Тому
у даних спірних правовідносинах саме
Одеська міська рада може виступати
позивачем, адже за положеннями п. 12
Перехідних положень Земельного
кодексу України повноваження щодо
розпорядження землями у межах міста
Одеси покладено на Одеську міську раду.

Відтак, суд вважає представництво
інтересів позивача прокуратурою
цілком правомірним та належним чином
обґрунтованим.

За таких обставин, суд вважає, що
позовні вимоги прокурора відповідають
вимогам чинного законодавства та
фактичним обставинам справи, у зв'язку
з чим підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат по даній справі
господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 44 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його
сплати, повернення і звільнення від
сплати встановлюються законом.

Порядок сплати та розмір судового
збору визначені Законом України від
08.07.2011 р. „Про судовий збір" (зі змінами
із змінами і доповненнями, внесеними
Законом України від 6 жовтня 2011 року N
3828-VI), який набрав чинності 01 листопада
2011 р.

Так, згідно підпунктів 1, 2 пункту 2 ч. 2
ст. 4 вказаного Закону ставка судового
збору за подання до господарського
суду позовної заяви майнового
характеру становить 2 відсотки ціни
позову, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат, а за подання позовної
заяви немайнового характеру становить
1 розмір мінімальної заробітної плати,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому подана
відповідна заява.

З огляду на те, що на 01.01.2014 р.
встановлено розмір мінімальної
заробітної плати - 1218 грн., відповідно
за подану прокурором у 2014 році позовну
заяву майнового характеру розмір
судового збору становить 1827,00 грн. (1218
грн. х1,5).

Згідно статті 49 Господарського
процесуального кодексу України, якщо
спір виник внаслідок неправильних дій
сторони, господарський суд має право
покласти на неї судовий збір незалежно
від результатів вирішення спору.
Судовий збір, від сплати якого позивач
у встановленому порядку звільнений,
стягується з відповідача в доход
бюджету пропорційно розміру
задоволених вимог, якщо відповідач не
звільнений від сплати судового збору.

Як зазначено в п. 4.6 Постанови Пленуму
ВГСУ № 7 від 21.02.2013 р. „Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України" (із змінами та доповн.),
приймаючи рішення зі справи,
провадження в якій порушено за заявою
прокурора, господарський суд у разі
повного або часткового задоволення
позову (скарги) стягує судовий збір з
відповідача (повністю або пропорційно
задоволеним вимогам), якщо він не
звільнений від сплати судового збору.

Враховуючи вищенаведене та те, що
рішення відбулось на користь позивача,
який звільнений від сплати судового
збору, відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України витрати по сплаті судового
збору до державного бюджету
покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Заступника прокурора
Суворовського району м. Одеси в
інтересах держави в особі Одеської
міської ради до Товариства з обмеженою
відповідальністю „Дорінвест" про
стягнення заборгованості з орендної
плати за землю в сумі 10502,70 грн.
задовольнити.

2. СТЯГНУТИ з Товариства з
обмеженою відповідальністю
„Дорінвест" (68244, Одеська область,
Саратський район, с.
Миколаївка-Новоросійська, вул.
Комсомольська, 45; ) на
користь Одеської міської ради (65004, м.
Одеса, площа Думська, 1; ;
р/р 0009 ГУДКУ в Одеській області,
код 13050200, банк отримувача: ГУДКУ в
Одеській області, МФО 828011)
заборгованість з орендної плати за
землю в сумі 10502/десять тисяч п'ятсот
дві/грн. 70 коп.

3. СТЯГНУТИ з Товариства з
обмеженою відповідальністю
„Дорінвест" (68244, Одеська область,
Саратський район, с.
Миколаївка-Новоросійська, вул.
Комсомольська, 45; ) на
користь державного бюджету (отримувач:
ГУ ДКСУ в Одеській області, , рахунок №3008, банк
отримувача: ГУ ДКСУ в Одеській області,
МФО 828011, код бюджетної класифікації
22030001; код ЄДРПОУ господарського суду
Одеської області 03499997) судовий збір в
сумі 1827/одна тисяча вісімсот двадцять
сім/грн. 00 коп.

Рішення господарського суду може бути
оскаржене шляхом подання апеляційної
скарги до Одеського апеляційного
господарського суду, яка подається
через місцевий господарський суд
протягом 10-денного строку з моменту
складення та підписання повного тексту
рішення.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
на подання апеляційної скарги, якщо не
буде подано апеляційну скаргу. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та
підписано 19.03.2014 р.

Суддя
Петров В.С.