м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/2297/14 02.04.14
За позовом ДП "Одеська залізниця "
до ТОВ "Альтаір-Груп"
про стягнення 92 570,00 грн.
Суддя Головатюк Л.Д.
Від позивача Запорожець
К.С.(за довіреністю)
Від відповідача Білоус К.В.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Позивач звернувся до господарського
суду м. Києва з позовною заявою про
стягнення з відповідача
заборгованості, у зв"язку з неналежним
оформленням накладної на здійснення
залізничного перевезення від 11.09.2013 №
39271168 в загальному розмірі 92 570,00 грн.
Ухвалою господарського суду м. Києва
від 17.02.2014 порушено провадження у
справі № 910/2297/14 та призначено до
розгляду на 04.03.2014.
Представники сторін в судове засідання
04.03.2014 не з'явилися, причи неявки суд не
повідомили, хоча про час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином. Розгляд справи
відкладено на 20.03.2014.
В судове засідання 20.03.2014 з'явився
представник відповідача , надав
пояснення по суті справи та подав
додаткові докази по справі.
Представник позивача в судове
засідання 20.03.2014 не з'явився, проте
через канцелярію суду подав клопотання
про відсутність аналогічного спору, та
був повідомлений про час та місце
судового засідання належним чином.
Розгляд справи відкладено на 02.04.2014.
В судове засідання 02.04.2014 з'явилися
представники позивача та відповідача,
надали пояснення по суті справи та
подали додаткові докази.
Представник позивача позовні вимоги
підтримав та просив їх задовольнити.
Представник відповідача проти позову
заперечив та просив відмовити в його
задоволенні, посилаючись на те, що
визначення маси брутто і нетто на
підставі договірних зобов'язань
безпосередньо здійснювала станція
Тернопіль ДГТО «Львівська залізниця»,
а відтак вина відповідача у
неправильному зазначенні маси вантажу
В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частину
рішення.

У судових засіданнях складалися
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

11.09.2013 за накладною № 39271168 зі станції
Тернопіль Львівської залізниці
відправником ТОВ «Альтаір-Груп» (далі -
відповідач) було відправлено вагон
№66285511 з вантажем пакетів з легковагих
сталевих відходів та брухту, станція
призначення Єнакієве Донецької
залізниці, одержувач вантажу - ПАТ
«Єнакіївський металургійний завод».

Як зазначає позивач, під час заповнення
даної накладної, в графі 24 відповідачем
було зазначено масу вантажу - 66100 кг.

В процесі перевезення вантажу на
станції Котовськ Одеської залізниці
було виявлено різницю в масі вантажу у
зазначеному вагоні та здійснено
контрольне зважування на вагонних
вагах, про що 13.09.2013 складено
комерційний акт БК №391865/48.

Згідно зазначеного акту встановлено,
що фактично вага вантажу склала 56150 кг
що менше ніж зазначено в накладній на
9950 кг, вагон в технічно справному стані,
навантаження рівномірне, вантаж
пакетований, захисне маркування вапном
не порушено. Слідів втрати та крадіжки
не виявлено.

При прибутті вищезазначеного вагону на
станцію призначення Єнакієве
Донецької залізниці була проведена
перевірка маси вантажу, та під час
переважування розходжень з
комерційним актом не виявлено, про що
зазначено в розділі «Ж» комерційного
акта (копія додається).

У зв'язку із наведеним Державним
підприємством "Одеська залізниця"(далі
позивач) відповідачу нараховано штраф
в розмірі п'ятикратної провізної плати,
який складає 92 570,00 грн.

Дослідивши матеріали справи та
вислухавши думку представників сторін,
суд прийшов до висновку про відмову в
задоволенні позову у зв'язку з
наступним:

Як вже зазначалось, 11.09.2013 відповідачем
за залізничною накладною № 39271168 зі
станції Тернопіль Львівської
залізниці на станцію Єнакієве
Донецької залізниці було відправлено
вагон № 66285511 з вантажем «пакети з
легковагових стальних відходів та
брухту».

Визначення маси брутто і нетто у
вищевказаному вагоні на підставі
договірних зобов'язань безпосередньо
здійснювала станція Тернопіль ДГТО
«Львівська залізниця».

Факт зважування залізницею (станцією
Тернопіль ДГТО «Львівська залізниця»)
11.09.2013 вантажу у вагоні № 66285511
підтверджується записом у Книзі
переважування вантажів на вагонних
терезах станції Тернопіль (форма ГУ-36,
на відповідній сторінці Книги рядок 3
та 6 знизу). Крім цього, у вищезазначеній
Книзі переважування вантажів на
вагонних терезах у стовбці 5 міститься
розписка працівника залізниці, який
виконав зважування (витяг з Книги в
матеріалах справи).

Вартість наданих залізницею послуг
включена до накопичувальної картки
зборів за роботи та штрафи, пов'язані з
перевезенням вантажів (вантажобагажу)
від 22.09.2013 №22090886 (копія картки в
матеріалах справи), яка також підписана
відповідальним працівником станції
Тернопіль ОСОБА_3, зазначена у
накопичувальній картці вартість
проведених залізницею зважувань
відповідачем оплачена.

Зазначені вище вагонні ваги взяті на
облік ДТГО «Львівська залізниця» та
використовуються як вагонні ваги
станції Тернопіль. Даний факт
вбачається із Книги переважування
вантажів на вагонних терезах станції
Тернопіль Львівської залізниці.

За результатами зважування вагона №
66285511 відповідальним працівником
залізниці (агентом комерційним ОСОБА_4)
встановлено, що маса його брутто склала
87900 кг, тара -21800 кг, нетто - 66100 кг. Такі
дані підтверджені підписом
відповідальної за зважування особи та
уповноваженою особою залізниці
внесені в Книгу форми ГУ-36 та введено
працівником залізниці у АРМ зважування
«Книга ф.ГУ-78», що підтверджується
протоколом наради при начальнику
станції Тернопіль від 21.10.2013 № 52. Ці ж
дані передано відповідальним
працівником залізниці відповідачу для
внесення у залізничну накладну № 39271168
(копія протоколу від 21.10.2013 № 52 в
матеріалах справи).

Як свідчать матеріали справи за фактом
невірного визначення маси вантажу при
прийнятті до перевезення вагона №
66285511, внесення невірних відомостей в
Книгу форми ГУ-36 та введено працівником
залізниці у АРМ зважування «Книга
ф.ГУ-78» відповідальний працівник
залізниці, який проводив зважування,
притягнений до дисциплінарної
відповідальності та направлений на
позачергові іспити в комісію при
начальнику станції Тернопіль.

Відповідно до приписів ст. 216 ГК України
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Стаття 218 ГК України передбачає, що
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.
Учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Оскільки зважування вантажу у вагоні №
60535952 здійснювалась відповідальними
працівниками станції Тернопіль ДГТО
«Львівська залізниця», дані зважування
вантажу у вагоні № 66285511 були записані
відповідальними працівниками
залізниці у Книгу форми ГУ-36 цієї
станції та у АРМ зважування «Книга
ф.ГУ-78», за додаткові послуги зі
зважування вантажу у вказаному вище
вагоні відповідач сплатив кошти, про що
виписано накопичувальну картку зборів
за роботи та штрафи, пов'язані з
перевезенням вантажу (вантажобагажу)
(форма ФДУ-92), записи про масу вантажу у
Книзі відповідають даним про масу
вантажу, внесеним у залізничну
накладну № 39271168, вантаж за вказаною
вище накладною прийнятий залізницею
без будь-яких зауважень та застережень
щодо маси вантажу, все це свідчить про
відсутність вини відповідача у
невірному визначенні та невірному
зазначенні маси в накладній № 39271168.

Відповідно до п. 3.15. Роз'яснення
Президії Вищого господарського суду
України від 29.05.2002 N 04-5/601 «Про деякі
питання практики вирішення спорів, що
виникають з перевезення вантажів
залізницею» у застосуванні статті 118
Статуту слід мати на увазі, що штраф
підлягає стягненню за самий факт
допущення вантажовідправником
зазначених у цій статті порушень,
встановлених залізницею як на станції
призначення або під час перевезення,
так і на станції відправлення після
пред'явлення вантажу до перевезення,
незалежно від того, чи завдано
залізниці у зв'язку з цим збитки.

Згідно п. 20-21 Оглядового листа Вищого
господарського суду України від 29.11.2007
№ 01-8/917 «Про деякі питання судової
практики застосування Статуту
залізниць України, інших норм
транспортного законодавства» будь-яка
залізниця - відправлення чи
призначення вантажу, або транзитна має
право заявляти позов про стягнення
штрафу на підставах, передбачених
пунктами 118 та 122 Статуту залізниць
України до вантажовідправника.

Статут залізниць України не містить
чітких приписів того, якій саме
залізниці (відправлення, призначення
чи транзитній) належить право вимагати
стягнення цього штрафу, а також не
встановлює будь-яких обмежень, тому
такі позови можуть заявляти як
залізниці відправлення, так і
призначення або транзитні.

Оскільки накладна є письмовою формою
договору перевезення вантажу,
укладається вантажовідправником із
залізницею, у відповідності із пунктом
24 Статуту залізниць України
вантажовідправники несуть
відповідальність за всі наслідки
неправильності, неточності або
неповноти відомостей, зазначених ними
у накладній, - то і відповідачем за
позовами про стягнення штрафу за
неправильно зазначені у накладній
масу, кількість місць вантажу, його
назву, код та адресу одержувача має
бути відправник вантажу, про що
зазначено у пункті 3.23 роз'яснення
президії Вищого господарського суду
України від 29.05.2002 N 04-5/601.

Залізниця має право нараховувати штраф
на підставі пунктів 118 та 122 Статуту
залізниць України окремо за кожне
порушення: неправильно зазначені у
накладній масу, кількість місць
вантажу, його назву, код та адресу
одержувача. При цьому неправильно
зазначені код або адреса одержувача
вважаються окремими порушеннями.

Пункт 118 Статуту залізниць України
встановлює, що за пред'явлення вантажу,
який заборонено до перевезень або який
потребує під час перевезення особливих
заходів безпеки, та з неправильним
зазначенням його найменування або
властивостей з відправника, крім
заподіяних залізниці збитків і витрат,
стягується штраф у розмірі
п'ятикратної провізної плати за всю
відстань перевезення.

Пункт 122 Статуту залізниць встановлює,
що за неправильно зазначені у
накладній масу, кількість місць
вантажу, його назву, код та адресу
одержувача з відправника, порту
стягується штраф у розмірі згідно із
пунктом 118 цього Статуту. При цьому
відправник несе перед залізницею
відповідальність за наслідки, які
виникли.

При розгляді справ про стягнення цього
штрафу слід виходити з того, що
неправильно вказано має бути хоча б
одна відомість; при цьому код та адреса
вантажоодержувача вважаються окремими
порушеннями.

У застосуванні пунктів 118 та 122 Статуту
залізниць України слід враховувати, що
штраф підлягає стягненню за самий факт
допущення вантажовідправником
зазначених порушень, незалежно від
того, чи завдано залізниці у зв'язку з
цим збитки.

Чинним законодавством України (ст. 306, 307
ГК України, ст. 908, 920 ЦК України)
передбачено, що відповідальність
суб'єкта господарювання у сфері
здійснення перевезень залізничним
транспортом України визначається, в
тому числі, транспортним статутом
залізниць, який згідно ст. 3 Закону
України "Про залізничний транспорт"
затверджує Кабінет Міністрів України.

Таким чином, запровадження Статутом
залізниць України спеціальних правил
перевезення вантажів залізничним
транспортом, в тому числі, встановлення
відповідальності за невиконання вимог
Статуту, не суперечить чинному
законодавству.

При цьому суд зазначає, що
відповідальність за договорами
перевезень згідно Статуту залізниць
України має ґрунтуватись на загальних
принципах застосування юридичної
відповідальності учасника
господарських відносин, що передбачені
ст. ст. 216, 218 ГК України, ст. 614 ЦК України,
і передбачають наявність вини за
вчинене порушення.

Відповідно до ст. 909 ЦК України
укладення договору перевезення
вантажу підтверджується складенням
транспортної накладної (коносамента)
або іншого документа, встановленого
транспортними кодексами (статутами).

Отже, сама накладна є договором
перевезення вантажу. В нижній частині
внесено таку істотну умову договору:
"Вантажовідправник несе
відповідальність за всі наслідки
неправильності, неточності або
неповноти відомостей, вказаних ним у
накладній".

Штраф встановлено з метою попередження
порушень, які призводять до ускладнень
і порушень процесу перевезення, які
можуть призвести до тяжких наслідків, у
тому числі, до втрати вантажу чи аварії
на транспорті. Він стягується також у
разі, коли виявлені порушення
відправник виправив до початку
перевезення, і незалежно від того, чи
призвели ці порушення до негативних
наслідків.

Отже, суд вважає не доведеним факт
порушення відповідачем чинного
законодавства та його обов'язку
оплатити нарахований позивачем штраф.

Відповідно до ст. ст. 33, 43, 34 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати
по сплаті судового збору покладаються
на позивача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 33, 34, 49, 64, 75, 82, 83, 84, 85 ГПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову Державного
підприємства "Одеська залізниця" про
стягнення з ТОВ «Альтаір-Груп» 92 570,00
грн. відмовити.

2. Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

3. Копію рішення надіслати сторонам.

Суддя
Головатюк
Л.Д.

Дата підписання повного тексту
рішення: 07.04.2014