ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

27.03.2014
Справа № 12/73-08

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого Антоніка С.Г. (доповідача),

суддів: Чус О.В., Чоха Л.В.

розглянувши матеріали апеляційної
скарги Міністерства аграрної політики
та продовольства України на рішення
господарського суду
Дніпропетровськоїобласті від 12.06.2008
року у справі № 12/73-08

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Винний Дім Логос",
м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Юридична агенція
"Юрконсалтінг",

м. Дніпропетровськ

про розірвання попереднього договору
оренди та визнання права власності.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 12.06.2008
року (суддя Жукова Л.В.) позовні вимоги
позивача задоволено.

Розірвано попередній договір
оренди від 26.11.2007р. укладений між
Товариством з обмеженою
відповідальністю „Винний Дім Логос" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю „Юридична агенція
„Юрконсалтінг".

Визнано за Товариством з
обмеженою відповідальністю „Винний
Дім Логос" право власності на об'єкт
нерухомого майна - цеху шампанізації,
що розташований за адресою: 49000, м.
Дніпропетровськ , вул. Киснева, 17
загальною площею 255.00 кв.м. без
додаткових актів введення в
експлуатацію.

Стягнуто з Товариства з
обмеженою відповідальністю „Юридична
агенція „Юрконсалтінг" на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Винний Дім Логос"
витрати по сплаті державного мита в
сумі 170 (сто сімдесят) грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу в сумі 118 (сто
вісімнадцять) грн.

Не погодившись з вказаним
рішенням суду першої інстанції,
Міністерство аграрної політики та
продовольства України подало до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду апеляційну скаргу,
посилаючись на те, що рішення
безпосередньо впливає на його права та
інтереси, як власника Державного
підприємства «Дніпропетровський
експериментальний виноробний завод»,
майно якого є державною власністю та
закріплене за ним на праві повного
господарського відання.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів", кожному гарантується захист
його прав, свобод та законних інтересів
незалежним і безстороннім судом,
утвореним відповідно до закону.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції
України, однією із основних засад
судочинства є забезпечення
апеляційного та касаційного
оскарження рішення суду.

Зазначена конституційна норма
конкретизована законодавцем і в статті
14 Закону України "Про судоустрій і
статус суддів", згідно з якою учасники
судового процесу та інші особи у
випадку і порядку, встановлених
процесуальним законом, мають право на
апеляційне та касаційне оскарження
судового рішення.

Крім того, в пунктах 8, 12 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
13.06.2007 № 8 "Про незалежність судової
влади" встановлено, що звернення до
суду здійснюється у формі, порядку,
випадках та особами, передбаченими
процесуальним законом; звернення у
справах інших осіб у всіх випадках, а
учасників процесу - поза випадками,
передбаченим процесуальним законом,
розгляду судами не підлягають;
оскарження судових рішень
допускається у випадках, порядку та з
підстав, визначених законом.

Відповідно до ст. 107 ГПК України,
сторони, прокурор, треті особи, особи,
які не брали участі у справі, але щодо
яких суд вирішив питання про їх права
та обов'язки, мають право подати
касаційну скаргу на рішення місцевого
господарського суду після їх перегляду
в апеляційному порядку та постанови
апеляційного господарського суду,
ухвалені за результатами апеляційного
розгляду.

Тобто, особи, які не є сторонами по
справі повинні доводити той факт, що
оскаржуване рішення стосується їх прав
та обов'язків.

Судове рішення, оскаржуване
особою, яка не брала участі у справі
повинно безпосередньо стосуватися
прав та обов'язків цієї особи, тобто,
судом має бути розглянуто й вирішено
спір про право у правовідносинах,
учасником яких на момент розгляду
справи та прийняття рішення
господарським судом першої інстанції є
скаржник, або міститься судження про
права та обов'язки цієї особи у
відповідних правовідносинах. Рішення є
таким, що прийняте про права та
обов'язки особи, яка не була залучена до
участі у справі, якщо в мотивувальній
частині рішення наявні висновки суду
про права та обов'язки цієї особи, або у
резолютивній частині рішення суд прямо
зазначив про права та обов'язки таких
осіб. В такому випадку рішення порушує
не лише матеріальні права осіб, не
залучених до участі у справі, а й їх
процесуальні права, що витікають із
сформульованого в пункті 1 статті 6
Європейської конвенції про захист прав
людини і основних свобод положення про
право кожного на справедливий судовий
розгляд при визначенні його цивільних
прав і обов'язків. Будь-який інший
правовий зв'язок між скаржником і
сторонами спору не береться до уваги.
(Така правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
02.09.2008 у справі №23/294).

Відповідно до п.5 Постанови
Пленуму Вищого Господарського Суду
України від 17 травня 2011 року №7 "Про
деякі питання практики застосування
розділу ХІІ Господарського
процесуального кодексу України", якщо
апеляційну скаргу подано, зокрема,
особою, яка не має права її подавати, то
у таких випадках апеляційний
господарський суд повинен відмовити у
прийнятті апеляційної скарги і винести
з цього приводу відповідну ухвалу з
посиланням на ст.91 або ст.101
Господарського процесуального кодексу
України.

Як встановлено матеріалами справи,
рішенням суду визнано право власності
ТОВ «Винний дім Логос» на збудоване ним
нерухоме майно - цех шампанізації
загально площею 255 кв.м на земельній
ділянці, наданій ТОВ «Винний Дім Логос»
Дніпропетровською міською радою саме
для будівництва цього цеху. Рішення
жодним чином не стосується прав та
обов'язків ні самого Міністерства
аграрної політики та продовольства, ні
ДП «Дніпропетровський
експериментальний виноробний завод».
Тобто рішенням не зачіпаються і не
порушується права заявника щодо
державного майна та з рішення не
виникає жодних обов'язків заявника
стосовно сторін спору.

Крім того колегія суду звертає увагу,
що як вбачається з апеляційної скарги,
заявник фактично звернувся в інтересах
Державного підприємства, яке є
юридичною особою та користується
наданим йому державним майном на праві
повного господарського відання.

Згідно ст..1 ГПК України право на
звернення до суду мають підприємства,
установи, організації інші юридичні
сособи … за захистом порушених або
оспорюваних прав… У випадках,
передбачених законодавчими актами
України, до господарського суду мають
право звертатися державні та інші
органи.

Відповідно до п.1 Положення про
Міністерство аграрної політики та
продовольства України, затвердженого
Указом Президента України від 23.04.2011р.
№ 500/2011, Мінагрополітики України є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України.

Колегія суддів звертає увагу, що ні
вищезазначеним Положенням, ні Законом
України «Про управління об'єктами
державної власності», ні будь-яким
іншим законодавчим актом не надано
право Міністерству звертатися до суду
в інтересах підприємства стосовно
якого воно (Міністерство) виконує
функції власника.

Враховуючи, що вирішений судом
першої інстанції спір не стосується
прав і обов'язків Міністерства
аграрної політики та продовольства
України, Міністерство не має права
звертатися до суду в інтересах інших
юридичних осіб то апеляційна скарга не
підлягає розгляду апеляційною
інстанцією.

Керуючись статтями 86, 91, 99
Господарського процесуального кодексу
України, Дніпропетровський
апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити Міністерству аграрної
політики та продовольства України в
прийнятті апеляційної скарги на
рішення господарського суду
Дніпропетровськоїобласті від 12.06.2008
року у справі № 12/73-08.

Головуючий суддя ________________________
С.Г.Антонік

Судді
________________________ Л.В.Чоха

________________________ О.В.Чус