м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
УХВАЛА

Справа № 56/239 26.03.14За скаргою спільного
українсько-німецького підприємства у
формі товариства з

обмеженою відповідальністю
«Міжнародні технології друку
«Інтертехнодрук»

на дії відділу державної виконавчої
служби Шевченківського районного
управління юстиції у місті Києві при
виконанні наказу господарського суду
міста Києва від 31.08.2012 у справі №56/239

за позовом публічного акціонерного
товариства «Державний
експортно-імпортний

банк України»

до 1) спільного
українсько-німецького підприємства у
формі товариства з обмеженою

відповідальністю «Міжнародні
технології друку «Інтертехнодрук»,

2) товариства з обмеженою
відповідальністю фірма «ВЕТА»

про стягнення заборгованості.

Головуючий суддя Р.Б. Сташків

судді М.Є. Літвінова

Є.Б. Куркотова

Представники сторін:

від позивача - Кузьменко Ю.С.
(представник за довіреністю);

від відповідачів - не з'явилися;

від ВДВС - Андрійко Є.Л. (представник за
довіреністю).

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду міста
Києва були передані позовні вимоги
публічного акціонерного товариства
«Державний експортно-імпортний банк
України» в особі філії АТ
«Укрексімбанк» до спільного
українсько-німецького підприємства у
формі товариства з обмеженою
відповідальністю «Міжнародні
технології друку «Інтертехнодрук» та
товариства з обмеженою
відповідальністю фірма «ВЕТА» по
стягнення заборгованості за
кредитними договорами та звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 13.06.2012 у справі № 56/239 позов
задоволено, 31.08.2012 на виконання рішення
господарського суду міста Києва було
видано відповідні накази.

Ухвалами від 07.08.2013 та від 28.08.2013 судом
було частково визнано накази від 31.08.2012
у справі № 56/239 такими, що не підлягають
виконанню.

Ухвалою від 20.01.2014 судом було роз'яснено
рішення господарського суду міста
Києва від у справі №56/239.

Через відділ діловодства суду від
спільного українсько-німецького
підприємства у формі товариства з
обмеженою відповідальністю
«Міжнародні технології друку
«Інтертехнодрук» надійшла скарга на
дії Відділу державної виконавчої
служби Шевченківського районного
управління юстиції у м. Києві по
виконанню наказу господарського суду
міста Києва від 31.08.2012 у справі № 56/239
(наказ про стягнення, боржник за
наказом СПУ ПУФ ТОВ «МТД
«Інтертехнодрук», загальна сума
стягнення 3825387,93 грн.), у якій скаржник
просить суд частково скасувати
винесену вказаним відділом державної
виконавчої служби постанову про
відкриття виконавчого провадження
№41257515 від 17.12.2013 (далі - оскаржувана
постанова).

Подана скарга мотивована порушенням
державним виконавцем ч. 5 ст. 25 Закону
України «Про виконавче провадження»
щодо строків надіслання боржнику
оскаржуваної постанови, що позбавило
його можливості виконати вимоги
постанови у встановлений строк, та, на
думку скаржника, спричинило наявність
підстав в порядку ст. 27 Закону України
«Про виконавче провадження» розпочати
примусове стягнення за наказом, а також
стягнути з боржника виконавчий збір та
витрати, пов'язані з організацією та
проведенням виконавчих дій.

Крім того, скаржник посилається на
порушення його прав у зв'язку з
зазначенням у оскаржуваній постанові
всієї суми стягнення за наказом від
31.08.2012 у справі № 56/239 в розмірі 3825387,93
грн., тоді як ухвалою господарського
суду міста Києва від 07.08.2013 судом було
визнано цей наказ частково на суму
2382765,13 грн. таким, що не підлягає
виконанню.

Ухвалою суду від 12.02.2014 вказану скаргу
було визнано такою, що відповідає
вимогам п. 1 ст. 121-2 ГПК України та
прийнято до розгляду.

У судовому засіданні 12.03.2014 розгляд
скарги було відкладено на 26.03.2014, про що
представників позивача та скаржника
було повідомлено під розписку, а
відповідачу-2 та державній виконавчій
службі направлено відповідні ухвали.

26.03.2014 від відділу державної виконавчої
служби Шевченківського районного
управління юстиції у місті Києві через
відділ діловодства суду надійшли
письмові пояснення на скаргу.

Представники скаржника та відповідча-2
не направили своїх повноважних
представників у судове засідання
26.03.2014, клопотань про відкладення
розгляду скарги не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 121-2 ГПК України,
неявка боржника, стягувача, прокурора
чи представника органу Державної
виконавчої служби в судове засідання
не є перешкодою для розгляду скарги.

Розглянувши подану скаргу та
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволенні вимог скарги, з
огляду на наступне.

Закон України «Про виконавче
провадження» (далі - Закон) визначає
умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку.

Так, у відповідності до статті 1 Закону,
виконавче провадження, як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
зазначених у цьому Законі, спрямованих
на примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, виданими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

17.12.2013 державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві винесена постанова
про відкриття виконавчого провадження
№ 41257515 (оскаржувана постанова) по
виконанню наказу від 31.08.2012
господарського суду міста Києва у
справі № 56/239 (наказ про стягнення,
боржник за наказом - СПУП УФ ТОВ «МТД
«Інтертехнодрук», загальна сума
стягнення 3825387,93 грн.) у п. 2 якої
боржнику надано 7-ми денний строк з
моменту відкриття виконавчого
провадження для самостійного
виконання рішення суду, тобто в строк
до 24.12.2013 (включно).

Подану скаргу про визнання дій
державного виконавця щодо відкриття
виконавчого провадження незаконними
та скасування оскаржуваної постанови
скаржник мотивує тим, що оскаржувану
постанову було невчасно надіслано на
його адресу, чим було порушено його
права на добровільне виконання рішення
суду, та що спричинило наявність
підстав розпочати примусове стягнення
за наказом, а також стягнути з боржника
виконавчий збір і витрати, пов'язані з
організацією та проведенням
виконавчих дій.

Одтак, суд зазначає, що положення
чинного Закону України «Про виконавче
провадження» не пов'язують чинність
постанови про відкриття виконавчого
провадження зі строком її направлення
боржникові. Нормативного та доказового
обґрунтування протилежного суду
наведено не було.

Так, даний Закон встановлює, зокрема,
обов'язкові вимоги до виконавчого
документа (ст. 18), підстави для
відкриття виконавчого провадження (ст.
19), умови прийняття та відмови у
прийнятті виконавчого документа до
виконання (ст.ст. 25, 26) тощо.

Дослідивши вимоги вказаних статей
Закону судом встановлено, що державним
виконавцем з дотриманням цих норм було
17.12.2013 винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження № 41257515 по
виконанню наказу від 31.08.2012
господарського суду міста Києва у
справі № 56/239.

При цьому, порушення державним
виконавцем ч. 5 ст. 25 Закону щодо строку
направлення копії оскаржуваної
постанови боржнику, не впливає на
законність відкриття виконавчого
провадження, оскільки така законність
або протиправність має оцінюватися з
огляду на дотримання державним
виконавцем норм Закону, які регулюють
порядок та підстави відкриття
виконавчого провадження, та порушення
яких з боку державного виконавця
скаржником не доведено.

Щодо посилання скаржника на порушення
його прав у зв'язку з зазначенням у
постанові про відкриття виконавчого
провадження № 41257515 по виконанню наказу
від 31.08.2012 господарського суду міста
Києва у справі № 56/239, повної суми
стягнення за наказом в розмірі 3825387,93
грн., не вирахувавши частину в розмірі
2382765,13 грн., на яку вказаний наказ було
визнано таким, що не підлягає
виконанню, суд зазначає наступне.

Так, положення Закон України «Про
виконавче провадження», та зокрема ті,
які встановлюють обов'язкові вимоги до
виконавчого документа (ст. 18), підстави
для відкриття виконавчого провадження
(ст. 19), умови прийняття та відмови у
прийнятті виконавчого документа до
виконання (ст.ст. 25, 26) - не передбачають
обов'язкового відображення у постанові
про відкриття виконавчого провадження
винесених судом ухвал, прийнятих щодо
визнання частини наказу таким, що не
підлягає виконанню.

Виконавче провадження, в розумінні
вищенаведених норм Закону,
відкривається на підставі поданого
виконавчого документу, виданого на
виконання рішення суду, та відповідно
до його змісту.

І позаяк норми чинного ГПК України не
передбачають видачу нового наказу (з
новим змістом) при винесенні ухвал суду
про роз'яснення рішення, про
виправлення описок в наказах та про
визнання наказів частково такими, що не
підлягають виконанню, то вказані
ухвали повинні прийматися державним
виконавцем до уваги в сукупності зі
змістом відповідного виконавчого
документу, та виконавче провадження
повинно проводитись з урахуванням
відповідних ухвал.

При цьому, відповідно до п. 1.5.1
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, затвердженої наказом
Мінюсту № 512/5 від 02.04.2012, постанова як
окремий документ містить обов'язкові
реквізити, та зокрема: назву
виконавчого документа, коли та ким
виданий та резолютивну частину
документа. Зазначення у постанові про
відкриття виконавчого провадження про
наявність ухвал, та зокрема, про
визнання ухвалою частини наказу таким,
що не підлягає виконанню, вказаною
Інструкцією не передбачено, а отже є
правом, а не обов'язком державного
виконавця.

З огляду на наведене, відображення у
постанові про відкриття виконавчого
провадження № 41257515 резолютивної
частини виконавчого документу - наказу
від 31.08.2012 господарського суду міста
Києва у справі № 56/239, у якому зазначена
повна суми стягнення за наказом в
розмірі 3825387,93 грн., не суперечить
вищевказаним нормам та не порушує
права скаржника, зокрема також
оскільки останнім не доведено суду, що
державним виконавцем при вчинені
виконавчих не приймається до уваги
ухвала від 07.08.2013 господарського суду
міста Києва у справі № 56/239, про
визнання частини вказаного наказу на
суму 2382765,13 грн. таким, що не підлягає
виконанню.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 31
Закону, боржник вважається
повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

Боржником отримано постанову про
відкриття виконавчого провадження
30.01.2014 (про що міститься відмітка на
листі), однак не виконано її в
добровільному порядку як на протязі
семи днів від часу отримання, так і на
даний час. В матеріалах справи відсутні
докази протилежного.

Додатково суд зазначає, що відповідно
до ст. 35 Закону України «Про виконавче
провадження», за наявності обставин, що
перешкоджають провадженню виконавчих
дій, або у разі несвоєчасного одержання
сторонами документів виконавчого
провадження, внаслідок чого вони були
позбавлені можливості скористатися
правами, наданими їм цим Законом,
державний виконавець може відкласти
виконавчі дії за заявою стягувача чи
боржника або з власної ініціативи на
строк до десяти робочих днів.

Отже, у випадку несвоєчасного
отримання постанови про відкриття
виконавчого провадження, Закон
передбачив право сторони виконавчого
провадження, в тому числі і боржника,
звернутися до державного виконавця з
заявою про відкладення виконавчих дій,
а також передбачив право державного
виконавця відкласти виконавчі дії з
цих же підстав із власної ініціативи.

Так, у матеріалах справи відсутні
докази, що державний виконавець вже
приступив до проведення виконавчих дій
по виконанню наказу господарського
суду міста Києва від 31.08.2012 у справі №
56/239 в межах виконавчого провадження №
41257515, а тому суд приходить до висновку,
що має місце передбачене ст. 35 Закону
України «Про виконавче провадження»
відкладення державним виконавцем
виконавчих дій, з огляду на
несвоєчасного одержання сторонами
документів виконавчого провадження.

Відтак, враховуючи все вищенаведене,
суд дійшов висновку, що доводи скарги
не знайшли свого належного доказового
та нормативного обґрунтування, а тому
відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст. ст. 86, 121-2 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги спільного
українсько-німецького підприємства у
формі товариства з обмеженою
відповідальністю «Міжнародні
технології друку «Інтертехнодрук» на
дії відділу державної виконавчої
служби Шевченківського районного
управління юстиції у м. Києві по
виконання наказу господарського суду
міста Києва від 31.08.2012 у справі № 56/239
(наказ про стягнення, боржник за
наказом СПУП УФ ТОВ «МТД
«Інтертехнодрук», загальна сума
стягнення 3825387,93 грн.) та часткове
скасування постанови про відкриття
виконавчого провадження №41257515 від
17.12.2013, відмовити.

Дана ухвала набирає законної сили з
моменту прийняття та може бути
оскаржена в установленому законом
порядку.

Головуючий суддя
Сташків Р.Б.

Суддя
Літвінова М.Є.

Суддя
Куркотова Є.Б.