номер провадження справи 19/9/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2014
Справа № 908/499/14

За позовом Концерну «Міські теплові
мережі» в особі філії Концерну «Міські
теплові мережі» Ленінського району
(юридична адреса: 69091, м. Запоріжжя, бул.
Гвардійський, 137; фактична адреса: 69065, м.
Запоріжжя, вул. Щаслива, 2-А)

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
(АДРЕСА_1)

про стягнення 10306,01 грн.

Суддя Давиденко І.В.

Представники сторін:

Від позивача: Пустова А.Л. - представник
за довіреністю № 9125/27 від 30.12.13.

Від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До господарського суду Запорізької
області звернувся Концерн «Міські
теплові мережі» в особі філії Концерну
«Міські теплові мережі» Ленінського
району з позовною заявою до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
10306,01 грн. заборгованості за Договором
№ 101980 купівлі-продажу теплової енергії
в гарячій воді від 01.05.08., з яких: 9775,08
грн. - сума основного боргу, 336,23 грн. -
пені, 194,70 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач в порушення умов Договору
та чинного законодавства України не
виконав свої зобов'язання перед
позивачем по сплаті вартості теплової
енергії за період з жовтня 2012 р. по
квітень 2013 р., з жовтня 2013 р. по грудень
2013 р., внаслідок чого у Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 виникла
заборгованість.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 20.02.14. порушено
провадження у справі № 908/499/14, справі
присвоєно номер провадження 19/9/14,
судове засідання призначено на 20.03.14. о
10-00.

В судовому засіданні 20.03.14.
представником позивача подано
письмові пояснення у справі,
відповідно до яких Концерн «Міські
теплові мережі» в особі філії Концерну
«Міські теплові мережі» Ленінського
району підтримує свої позовні вимоги
та просить суд задовольнити позовні
вимоги Концерну «Міські теплові
мережі» в особі філії Концерну «Міські
теплові мережі» Ленінського району в
повному обсязі. Крім того, позивач
зазначає, що згідно із п.п. 10.1, 10.4
Договору № 101980 купівлі-продажу
теплової енергії в гарячій воді від
01.05.08., цей Договір набуває чинності з
01.05.08. і діє до 01.05.09. та в зв'язку з тим, що
жодна з умов викладених в п. 10.2 Договору
не була виконана, то цей Договір діє на
теперішній час.

Представник відповідача в судове
засідання 20.03.14. не з'явився, про поважні
причини неявки суд не повідомив, вимоги
ухвали суду від 20.02.14. не виконав, про
час і місце судового засідання
відповідач був повідомлений належним
чином.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 20.03.14. на
підставі ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України
розгляд справи було відкладено на 01.04.14.
о 10-30.

Представник позивача в судовому
засіданні 01.04.14. підтримав позовні
вимоги, просив суд позов Концерну
«Міські теплові мережі» в особі філії
Концерну «Міські теплові мережі»
Ленінського району задовольнити
повністю.

В судовому засіданні 01.04.14.
представником позивача подано
письмові пояснення у справі,
відповідно до яких позивач зазначає, що
відповідач заперечень щодо нарахувань,
зазначених у рахунках та актах
приймання-передачі теплової енергії за
спірний період не повернув, тобто,
фактично погодився з кількістю
спожитої теплової енергії та сумами,
нарахованими позивачем до сплати за
спірний період. Позивач зазначає, що
ним були зроблені помітки на актах
згідно п. 6.7.2 Договору № 101980
купівлі-продажу теплової енергії в
гарячій воді від 01.05.08., таким чином акти
приймання-передачі теплової енергії є
погодженими та є підставою для
проведення остаточних розрахунків.

Представник відповідача в судове
засідання 01.04.14. повторно не з'явився,
про поважні причини неявки суд не
повідомив, вимоги ухвали суду від 20.03.14.
не виконав, про час і місце судового
засідання відповідач був повідомлений
належним чином.

Відповідно до пунктів 3.9.1 та 3.9.2
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" № 18
від 26.12.11., в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом. У випадку нез'явлення в
засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Ухвала суду про порушення провадження
у справі № 908/499/14 від 20.02.14. та ухвала
суду про відкладення розгляду справи
від 20.03.14. були направлені на вказану у
позові та відповідно до Витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців №
137976 від 12.02.14. адресу відповідача. Таким
чином, відповідач є належним чином
повідомленим про час і місце розгляду
справи і його неявка не перешкоджає
вирішенню даного спору.

За результатами дослідження доказів,
наявних в матеріалах справи, суд у
нарадчій кімнаті, у відповідності до
ст.ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення у
справі № 908/499/14.

Розглянувши подані матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України, підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

01.05.08. між Концерном «Міські теплові
мережі» в особі філії Концерну «Міські
теплові мережі» Ленінського району
(Теплопостачальна організація) та
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
(Споживач) було укладено Договір № 101980
купівлі-продажу теплової енергії в
гарячій воді від 01.05.08. (далі - Договір).

За вказаним вище Договором,
Теплопостачальна організація бере на
себе зобов'язання відпустити теплову
енергію в гарячій воді Споживачу, а
Споживач зобов'язується прийняти та
оплатити її вартість за діючими
тарифами (цінами) в терміни та порядку,
встановленими умовами цього Договору
та додатками до Договору, що є його
невід'ємними частинами (п. 1.1
Договору).

Пунктом 2.1 Договору встановлено, що
Теплова енергія відпускається
Споживачу в Гкал згідно з Додатком № 1
до цього Договору в гарячій воді на
такі потреби: опалення та вентиляцію -
на протязі опалювального періоду;
підігрів води - за наявної можливості;
кондиціювання - по замовленню
Споживача; інші технологічні потреби -
по замовленню Споживача.

Споживач теплової енергії зобов'язаний
виконувати умови та порядок оплати
спожитої теплової енергії в обсягах і в
терміни, які передбачені Договором (п.
3.2.6 Договору).

Згідно із п. 5.1 Договору вбачається, що
облік споживання теплової енергії на
потреби опалення та гарячого
водопостачання проводиться за
приладами комерційного обліку або
розрахунковим способом.

Відповідно до п. 6.2 Договору
встановлено, що розрахунковим періодом
є календарний місяць.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивач вказує на те, що відповідач
заборгованість за спожиту теплову
енергію за період з жовтня 2012 р. по
квітень 2013 р., з жовтня 2013 р. по грудень
2013 р. не оплатив, чим порушив умови
Договору та вимоги чинного
законодавства України, в зв'язку з чим
заборгованість відповідача перед
позивачем за вказаний вище період
станом на день звернення позивача до
суду з даним позовом склала 9775,08 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського кодексу
України, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України, до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
двостороннім, якщо правами та
обов'язками наділені обидві сторони
договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу
України встановлено, що відповідно до
ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

За договором постачання енергетичними
та іншими ресурсами через приєднану
мережу одна сторона (постачальник)
зобов'язується надавати другій стороні
(споживачеві, абонентові) енергетичні
та інші ресурси, передбачені договором,
а споживач (абонент) зобов'язується
оплачувати вартість прийнятих
ресурсів та дотримуватись
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
та іншого обладнання. До договору
постачання енергетичними та іншими
ресурсами через приєднану мережу
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, положення про договір
поставки, якщо інше не встановлено
законом або не випливає із суті
відносин сторін. Законом можуть бути
передбачені особливості укладення та
виконання договору постачання
енергетичними та іншими ресурсами. (ст.
714 Цивільного кодексу України).

Згідно із п.п. 10.1, 10.4 Договору, цей
Договір набуває чинності з 01.05.08. і діє
до 01.05.09. Договір вважається
пролонгованим на кожний наступний рік,
якщо жодна з сторін за місяць до
закінчення терміну дії даного Договору
не заявила про розірвання цього
Договору.

Як зазначає позивач та в зв'язку з тим,
що в матеріалах справи відсутні
звернення сторін чи заяви про
розірвання Договору, судом
встановлено, що цей Договір був
автоматично пролонгований на той саме
строк і на тих самих умовах.

Пунктом 6.3 Договору визначено, що
підставою для розрахунків споживача з
Теплопостачальною організацією є
рахунок та акт приймання-передачі.

Згідно з п. 6.7 Договору, Споживач з 10 по 12
число місяця, наступного за
розрахунковим, повинен отримати від
Теплопостачальної організації за
адресою: вул. Щаслива, 2-А,
документи за розрахунковий період:
рахунок-фактуру; акт
приймання-передачі теплової енергії;
податкову накладну (платникам ПДВ).

Відповідно до п. 6.7.1 Договору,
встановлено, що отриманий акт
приймання-передачі теплової енергії
Споживач повинен підписати, оформити
належним чином та повернути на адресу
Теплопостачальної організації
протягом п'яти днів з дати отримання.
Датою отримання акту вважається: при
отриманні нарочним - дата вручення
представнику Споживача; при
направленні рекомендованим листом -
дата, зазначена у відбитку поштового
штемпеля на документі, що зроблений
поштовим відділенням та підтверджує
відправлення, з урахуванням поштового
пробігу документа (по місту - 3 дні, по
області - 5 днів, по Україні - 7 днів).

Судом встановлено, що свої зобов'язання
за Договором позивачем виконано у
повному обсязі, а саме, відповідачу за
період з жовтня 2012 р. по квітень 2013 р., з
жовтня 2013 р. по грудень 2013 р.
постачалась теплова енергія, що
підтверджується актами
приймання-передачі теплової енергії
від: 31.10.12., 30.11.12., 31.12.12., 31.01.13., 28.02.13.,
31.03.13., 30.04.13., 31.10.13, 30.11.13., 31.12.13. та
рахунками за спожиту теплову енергію
від: 31.10.12., 30.11.12., 31.12.12., 31.01.13., 28.02.13.,
31.03.13., 30.04.13. 31.10.13, 30.11.13., 31.12.13. на
загальну суму 9775,08 грн.

Як вбачається з матеріалів справи,
зазначені вище акти приймання-передачі
теплової енергії та рахунки за спожиту
теплову енергію були надіслані на
адресу відповідача, що підтверджується
реєстрами на відправку кореспонденції
Концерну «Міські теплові мережі» в
особі філії Концерну «Міські теплові
мережі» Ленінського району, належним
чином засвідчені копії яких залучено
до матеріалів справи.

Судом встановлено, що Споживачем
вказані вище акти приймання-передачі
теплової енергії не повернені
позивачу, як то передбачено у п. 6.7.2
Договору, відповідно до якого
визначено, що у разі неотримання акту
приймання-передачі, або обґрунтованих
заперечень в його підписанні, у термін,
встановлений п. 6.7.1 Договору, акт
підписується Теплопостачальною
організацією з позначенням про відмову
у підписанні його Споживачем, та
оформлений таким чином акт вважається
погодженим і є підставою для
проведення остаточних розрахунків за
зазначений в ньому розрахунковий
період.

Таким чином, з наведеного вбачається,
що акти вважаються погодженими
Споживачем, оскільки оформлені
відповідно до умов п. 6.7.2 Договору
Теплопостачальною організацією з
позначенням про відмову у їх
підписанні Споживачем.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
встановлено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог -відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається (ст. 525 Цивільного кодексу
України), якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Пунктом 6.4 Договору встановлено, що
Споживач зобов'язаний до 20 числа
місяця, наступного за розрахунковим,
перерахувати на розрахунковий рахунок
Теплопостачальної організації суму
заборгованості за фактично спожиту
теплову енергію. Споживач має право
робити передоплату.

Однак відповідач, в порушення умов
Договору, оплату за отриману теплову
енергію у встановлений строк не
здійснив, внаслідок чого
заборгованість відповідача перед
позивачем за Договором № 101980
купівлі-продажу теплової енергії в
гарячій воді від 01.05.08. за період з
жовтня 2012 р. по квітень 2013 р., з жовтня 2013
р. по грудень 2013 р. станом на день
звернення позивача до суду з даним
позовом склала 9775,08 грн.

Таким чином, судом встановлено, що
заборгованість Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 перед
Концерном «Міські теплові мережі» в
особі філії Концерну «Міські теплові
мережі» Ленінського району за
Договором становить 9775,08 грн.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України, боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Доказів повної оплати заборгованості,
про яку заявлено в позовній заяві,
відповідачем до матеріалів справи не
надано.

В зв'язку з тим, що заборгованість по
сплаті вартості отриманої теплової
енергії відповідачем не погашена, суд
дійшов висновку, що вимоги позивача про
стягнення з відповідача суми основного
боргу в розмірі 9775,08 грн. є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

В зв'язку із тим, що відповідач
припустився прострочення по платежах,
позивач на підставі ст. 625 Цивільного
кодексу України просить суд стягнути з
відповідача на свою користь 194,70 грн. - 3%
річних.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
іншій розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню 3 % річних в
розмірі 194,70 грн.

Також позивач на підставі п. 7.2.8
Договору просить суд стягнути з
відповідача 336,23 грн. - пені.

Пунктом 7.2.8 Договору сторони
передбачили, що в разі несплати або
несвоєчасної оплати Споживачем за
теплову енергію відповідно до терміну,
встановленого у пункті 6.3 цього
Договору, з наступного дня після
закінчення терміну сплати Споживачу
нараховується пеня у розмірі 0,5 % від
суми простроченого платежу (але не
більше суми обумовленої чинним
законодавством) за кожен день
прострочення по день фактичної оплати.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України, неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу
України, якщо предметом неустойки є
грошова сума, її розмір встановлюється
договором або актом цивільного
законодавства.

Відповідно до п. 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України, боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу
України встановлено що, учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу
України, підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Перерахувавши суму пені, судом
отримана сума менша, ніж заявлена
позивачем.

Враховуючи вищевикладене, з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню пеня в розмірі 316,52
грн. (відповідно до обґрунтованого
розрахунку суду).

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що позов Концерну «Міські теплові
мережі» в особі філії Концерну «Міські
теплові мережі» Ленінського району
підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору
покладаються на сторони, пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 22, 32, 33, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Концерну «Міські теплові
мережі» в особі філії Концерну «Міські
теплові мережі» Ленінського району
задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Концерну «Міські теплові
мережі» в особі філії Концерну «Міські
теплові мережі» Ленінського району
(69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137;
69065, м. Запоріжжя, вул. Щаслива,
2-А, , поточний рахунок зі
спеціальним режимом використання
1951 у Філії - Запорізьке обласне
управління ПАТ «Державний ощадний банк
України», МФО 313957) 9775 (дев'ять тисяч
сімсот сімдесят п'ять) грн. 08 коп. -
основного боргу, 316 (триста шістнадцять)
грн. 52 коп. - пені, 194 (сто дев'яносто
чотири) грн. 70 коп. - 3 % річних, 1 823
(тисячу вісімсот двадцять три) грн. 50
коп. - судового збору.

3. В частині стягнення 19
(дев'ятнадцяти) грн. 71 коп. - пені в
позові відмовити.

4. Після вступу рішення в законну
силу видати наказ.

5. Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 01.04.14.

Суддя
І.В. Давиденко