ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.03.14р. Справа № 904/9935/13За позовом
Прокурора Центрально-Міського району
м. Кривого Рогу в інтересах держави в
особі Криворізької міської ради в
особі Комунального підприємства
теплових мереж "Криворіжтепломережа",
м. Кривий Ріг Дніпропетровської
області

до Квартирного- експлуатаційного
відділу м. Дніпропетровськ, м.
Дніпропетровськ

про стягнення 25 135,74 грн.

Суддя Суховаров А.В.

Представники:

Від прокурора: Матісова О.В. пов. № 001453
від 27.08.12р.;

Від позивача: Касьян І.В. дов. № 13 від
20.12.13р.;

Від відповідача: не з'явився.

Суть спору:

Прокурор Центрально-Міського району м.
Кривого Рогу в інтересах держави в
особі Криворізької міської ради (далі -
позивач - 1) в особі Комунального
підприємства теплових мереж
"Криворіжтепломережа" (далі - позивач -2)
звернувся до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом, у
якому просить стягнути з Квартирно-
експлуатаційного відділу м.
Дніпропетровськ (далі - відповідач)
суму 23 777, 49 грн. основного боргу, 1 358,25
грн. 3% річних, а всього суму 25 135, 74 грн.
заборгованості за договором про
закупівлю послуг за державні кошти №1464
від 20.02.12р.

Заявою від 11.03.14р. прокурор просить суд
стягнути з відповідача суму 23 777, 49 грн.
основного боргу, 1 358,25 грн. 3% річних, а
всього суму 25 135, 74 грн. заборгованості
на підставі договору поруки №12 від
26.01.09р.

18.03.2014 року від прокурора надійшла
уточнена позовна заява, згідно якої
прокурор просить суд стягнути з
відповідача суму 23 777, 49 грн. основного
боргу, 1 358,25 грн. 3% річних та 212,67 грн.
інфляційних.

Прокурор та позивач-2 наполягають на
задоволенні уточнених позовних вимог в
повному обсязі.

Представник позивача-1 у судове
засідання не з'явився, про місце та час
розгляду справи повідомлені належно.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, проте в матеріалах справи
наявний відзив на позов. Згідно
наданого відзиву, відповідач позов не
визнає, посилається на сплив строку
позовної давності щодо звернення з
позовними вимогами за договором
поруки, оскільки згідно п.4.8 договору
поруки договір вступає в силу з моменту
його підписання і діє до 31.12.09р.

Ухвалою від 18.02.14р. господарським судом
було здійснено заміну відповідача на
його правонаступника -
Квартирно-експлуатаційний відділ
міста Дніпропетровськ.

В порядку ст. 85 ГПК України у судовому
засіданні оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення прокурора,
позивача-2 та оцінивши надані докази в
їх сукупності, господарський суд, -

встановив:

20.02.2012 року між позивачем-2
(постачальником) та відповідачем
(споживачем) був укладений договір про
закупівлю послуг за державні кошти №1464
(далі - Договір №1464 від 20.02.12р.), за
змістом якого постачальник
зобов'язується з 01 січня 2012 року по 31
грудня 2012 року надати споживачу
послуги з постачання водяної пари і
гарячої води (включно з
холодоагентами), а споживач -
зобов'язується прийняти і оплатити
такі послуги по встановленим тарифам у
строки, передбачені Договором (п.п.1.1, 1.2
Договору №1464 від 20.02.12р.).

Згідно п.3.1 Договору №1464 від 20.02.12р в
редакції Додаткової угоди ціна
Договору становить 141 500,00 грн.

За умовами п.4.1 Договору оплата
споживачем здійснюється щомісячно,
самостійно в грошовій формі та іншими
формами розрахунку за згодою сторін по
15 числа місяця наступного за
розрахунковим.

Як вбачається з матеріалів справи,
внаслідок неналежного виконання
відповідачем умов Договору №1464 від
20.02.12р. щодо повної та своєчасної оплати
вартості наданих позивачем-2 послуг з
постачання водяної пари і гарячої води
(включно з холодоагентами), у
відповідача утворилась заборгованість
перед позивачем-2 на суму 23 777,49 грн., що
підтверджується двостороннім актом
звірки взаємних розрахунків від 29.08.13р.
(а.с.13).

22.03.2012 року на адресу позивача-2
надійшов лист відповідача (а.с.12) з
проханням розірвати договори з 01.01.12р.,
які діяли до 01.01.2012 року, а
заборгованість у сумі 76 908,67 грн.
перенести на договір №1464 від 20.02.12р.

Між тим, 01.09.2008 року між позивачем-2
(постачальник) та Дніпропетровським
обласним військовим комісаріатом
(споживач) укладено договір № 1523 на
відпуску теплової енергії для потреб
опалення, вентиляції, гарячого
водопостачання та пару, укладеним між
кредитором та боржником., згідно якого
постачальник відпускає споживачу
теплову енергію у вигляді гарячої води
на потреби опалення, вентиляції,
гарячого водопостачання та пару на
технологічні потреби, а споживач
сплачує триману теплову енергію згідно
встановлених тарифів (цінам) у строки,
передбачені цим договором (п.1.1
договору №1523 від 01.09.08р.).

26.01.2009 року між позивачем-2 (кредитор),
відповідачем (поручитель) та
Дніпропетровським обласним військовим
комісаріатом (боржник) укладено
договір поруки № 12 (далі - договір
поруки), за умовами якого поручитель
поручається перед кредитором за
виконання боржником обов'язків по
договору №1523 на відпуску теплової
енергії для потреб опалення,
вентиляції, гарячого водопостачання та
пару, укладеним між кредитором та
боржником.

За викладених обставин, зобов'язання з
погашення заборгованості відповідачем
перед позичем-2 виникла на підставі
вищевказаного договору поруки.

На час розгляду спору відповідач не
надав господарському суду доказів
добровільної сплати спірної суми
заборгованості.

З урахуванням встановлених обставин,
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно положень ч.1 ст.509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до приписів ст.ст. 525, 526, ч. 1
ст. 530 Цивільного кодексу України та ст.
193 Господарського кодексу України,
цивільні та господарські зобов'язання
мають бути виконані належним чином і у
встановлений договором строк, а
одностороння відмова від виконання
зобов'язань не допускається, крім
випадків, передбачених законом.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Статтями 610, 611 Цивільного кодексу
України передбачено, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання); у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

Згідно ст. 612 Цивільного кодексу
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

На підставі приписів ч. 2 ст. 625 ЦК
України, позивач-2 нарахував
відповідачу 3% річних за період з 16.01.12р.
по 10.12.13р. у розмірі 1 358,25 грн., а також
інфляційні за період з лютого 2012 року
по лютий 2014 року у розмірі 212,67 грн., що
відображається в розрахунку позивача-2
(а.с.82).

Перевіривши здійснені позивачем-2
нарахування, суд визнає нарахування 3%
річних обґрунтованими, а отже такими,
що підлягають задоволенню.

Щодо нарахування інфляційних, суд
зазначає, що інфляційні нарахування
заявлені до стягнення з відповідача
після того, як суд розпочав розгляд
даної справи по суті, тому, з огляду на
положення ст.22 ГПК України, суд вважає
за необхідне відмовити у задоволенні
позовних вимог щодо стягнення з
відповідача інфляційних нарахувань.

Між тим, щодо заперечень відповідача,
викладених у відзиві на позов, суд
зазначає наступне.

Згідно п.4.9 договору поруки у випадку
відсутності заяви однієї із сторін про
припинення або зміну договору протягом
одного місяця після закінчення строку
дії договору, він вважається
продовженим на той самий строк і на тих
же умовах, які були передбачені
договором.

Відповідно до п.6.1 договору № 1523 від
01.09.08р. договір діє з 01.09.08р. до 01.09.2009
року та вважається щорічно
продовженим, якщо за місяць до спливу
строку дії договору не надійде заява
однієї із сторін про відмову від
договору чи його перегляду. При заяві
однієї із сторін про розірвання
договору за один місяць і відсутності
заборгованості споживача договір може
бути розірваний При наявності
заборгованості за споживачем
нарахування по договору припиняються,
а договір не розривається до повного
погашення заборгованості.

Сторонами не було надано заяви щодо
розірвання договору згідно наведених
положень договору поруки та договору №
1523 від 01.09.08р.

Разом з тим, слід зазначити, що заява
про стягнення з відповідача
заборгованості на суму 23 777,49 грн. за
період з 01.12.11р. по 31.12.11р. подана до суду
18.12.13р. (а.с.2).

Згідно п.3.1 договору № 1523 від 01.09.08р.,
строком оплати є 15 число місяця,
наступного за розрахунковим.
Відповідно строк оплати за
зобов'язанням, яке виникло у грудні 2011
року є 15.01.12р.

Відповідно до вимог ст.ст. 256, 257
Цивільного кодексу України, загальний
строк позовної давності, в межах якого
особа може звернутися до суду з вимогою
про захист свого права або інтересу
встановлюється тривалістю у три роки.

З огляду на те, що прокурор звернувся до
суду з позовом 18.12.13р. та з урахуванням
приписів ст.ст. 256, 257 ЦК України,
заперечення відповідача судом
відхиляються.

Відповідно до вимог частин 1 і 7 ст. 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів;
одностороння відмова від виконання
зобов'язань не допускається крім
випадків, передбачених законом.

Боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання
(ч. 1 ст. 625 ЦК України).

В силу положень ст. 16 Цивільного
кодексу України та ст. 20 Господарського
кодексу України, держава забезпечує
захист прав і законних інтересів
суб'єктів господарювання та
споживачів, зокрема, шляхом
присудження до виконання обов'язку в
натурі та застосуванням штрафних
санкцій.

Викладене є підставою для часткового
задоволення позовних вимог.

Відповідно ст.49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати покладаються на відповідача в
повному обсязі, оскільки сума судового
збору, яка повинна обчислюватись від
суми задоволених позовних вимог,
становить мінімальний розмір.

Керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 36, 43, 49, 75, ст.ст.
82-85, 116-117 Господарського процесуального
кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з
Квартирного-експлуатаційного відділу
м.Дніпропетровськ (49005,
м.Дніпропетровськ., вул.Феодосіївська,
13; ) на користь
Комунального підприємства теплових
мереж "Криворіжтепломережа" (50000,
Дніпропетровська область, м. Кривий
Ріг, пров. Дежньова, 9; )
суму 23 777, 49 грн. (двадцять три тисячі
сімсот сімдесят сім грн. 49 коп.)
основного боргу, 1 358,25 грн. (одна тисяча
триста п'ятдесят вісім грн. 25 коп.) 3%
річних.

Стягнути з
Квартирного-експлуатаційного відділу
м.Дніпропетровськ (49005,
м.Дніпропетровськ., вул.Феодосіївська,
13; ) в дохід Державного
бюджету України (банк одержувача -
управління Державного казначейства у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська,
р/р 3005 у відділенні банку ГУДКУ в
Дніпропетровській області, , МФО 805012, КБКД 22030001) судовий збір в
розмірі 1 827,00 грн. (одна тисяча вісімсот
двадцять сім грн. 00 коп.).

Накази видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його підписання.

Суддя
А.В.
Суховаров

Рішення підписано - 28.03.2014р.