ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2014 року
Справа № 925/180/14

Господарський суд Черкаської області у
складі головуючого - судді Швидкого
В.А., при секретарі судового засідання
Хелис Н.М., за участю представників:

від позивача: Лескін О.Є. - за
довіреністю,

від відповідача: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю "МАЯК-АГРО" до
фермерського господарства "Вікторія"
про стягнення 19 435,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою
відповідальністю "МАЯК-АГРО" (далі за
текстом позивач) заявлено позов до
Фермерського господарства "Вікторія"
(далі за текстом відповідач) про
стягнення 19 435,00 грн. заборгованості за
договором купівлі-продажу №29 від
15.07.2012.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 15.07.2012
сторони уклали договір купівлі-продажу
№29 в порушення умов якого відповідач
не сплатив кошти за передану йому
солому в кількості 77740 кг. на суму 19 435,00
грн. Факт передачі соломи
підтверджується накладною №60 від
31.07.2012 та довіреністю №5 від 31.07.2012 на
отримання соломи.

Ухвалою суду від 07.02.2014 порушено
провадження у справі, розгляд справи
призначено на 18.02.2014.

Відповідач в судові засідання 18.02.2014,
27.02.2014 не з'явився, направляв клопотання
про відкладення розгляду справи у
зв'язку з участю його представника
Білого М.М. в інших судових засіданнях.

21.02.2014 до суду від відповідача надійшов
відзив на позовну заяву, в якому
просить суд позовні вимоги залишити
без задоволення, так як товар
відповідач не отримував, і накладну №60
від 31.07.2012 не підписував.

11.03.2014 до суду від відповідача надійшло
клопотання про призначення у справі
почеркознавчої експертизи на
вирішення якої поставити питання щодо
оригінальності підпису ОСОБА_3 в графі
«Одержав» на накладній №60 від 31.07.2012, на
яку посилається позивач як на доказ, що
підтверджує позовні вимоги.

Суд вважає, що неявка представника
відповідача в засідання 24.03.2014 не
перешкоджає розгляду справи по суті у
відповідності до ст. 75 ГПК України.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав, просив його задовольнити.

Відповідно до ст. 85 ГПК України у
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини судового
рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача, суд
вважає, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

15.07.2012 між Товариством з обмеженою
відповідальністю "МАЯК-АГРО"
(продавець) та Фермерським
господарством "Вікторія" (покупець)
укладено договір купівлі-продажу №29
(далі - Договір), відповідно до умов
якого позивач продає солому озимої
пшениці, а відповідач купує солому
озимої пшениці в кількості 77740 кг (п. 1.1
Договору).

Відповідно до п. 3.1. Договору, ціна на
товар, що підлягає продажу -договірна
-0,25 грн. за кг. соломи озимої пшениці.

Згідно п. 3.2 сума Договору складає 19.435,00
грн.

Відповідно до п. 4.1. Договору право
власності у набувача майна покупця
виникає з моменту фактичної передачі
майна. Продавець зобов'язаний передати
покупцеві товар до 30.08.2012.

Відповідно до п. 5.1. Договору покупець
розраховується за отриманий товар
шляхом перерахування коштів на
розрахунковий рахунок продавця.

Позивач передав 31.07.2012 відповідачу
солому озимої пшениці в кількості 77740
кг на загальну суму 19 435,00 грн.

Відповідач свої зобов'язання за
Договором в частині оплати отриманого
товару не виконав, що стало підставою
для звернення позивача до
господарського суду з даним позовом.

Солома озимої пшениці отримана
директором відповідача ОСОБА_3 за
накладною №60 від 31.07.2012, згідно
довіреності №5, виданої 31.07.2012.
Довіреність підписана керівником та
головних бухгалтером відповідача,
підписи яких завірено круглою
печаткою.

Відповідач відповідно до п.5.1 Договору
повинен розрахуватися за отриманий
товар шляхом перерахування коштів на
розрахунковий рахунок продавця у сумі
19435,00 грн. Зазначене зобов'язання
відповідачем не виконано.

08.10.2013 позивачем заявлена претензія,
яка відповідачем залишена без
розгляду.

Статтею 193 ГК України встановлено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом. Не
допускаються одностороння відмова від
виконання зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що у
разі, якщо у зобов'язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст. 691 ЦК України
покупець зобов'язаний оплатити товар
за ціною, встановленою у договорі
купівлі-продажу.

Згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього.
Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

Суд не приймає заперечення відповідача
про те, що товар відповідачем не був
отриманий, підписи на накладних не
належать керівнику відповідача, а
накладні не оформлені належним чином у
відповідності до вимог Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
Наказом Мінфіну від 24.05.1995 року № 88 і це
є доказом відсутності обов'язку
відповідача оплачувати товар.

У відповідності до п. 10 Інструкції
про порядок реєстрації виданих,
повернутих і використаних
довіреностей на одержання цінностей,
затвердженої Наказом Міністерства
фінансів України від 16.05.1996 № 99,
невикористані довіреності повинні
бути повернуті підприємству не пізніше
наступного дня закінчення строку дії
довіреності.

Оскільки оригінали довіреностей
на отримання товару за накладною, на
яку посилається позивач для доведення
своїх позовних вимог, знаходяться у
позивача, то ця обставина є належним і
достатнім доказом того, що товар
відповідачем було отримано.

Тому, клопотання відповідача про
призначення у справі почеркознавчої
експертизи стосовно оригінальності
підпису ОСОБА_3 в графі «Одержав» на
накладній №60 від 31.07.2012 суд відхиляє.

У відповідності до ст. 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Виходячи з наведеного позовні вимоги
щодо стягнення 19 435,00 грн. основного
боргу є обґрунтованими і такими, що
підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 49 ГПК України з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню судові витрати,
понесені останнім при поданні позову.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фермерського
господарства "Вікторія" (Черкаська
область, Шполянський район, м. Шпола,
вул. Островського, 95, ідентифікаційний
код 32715529) на користь товариства з
обмеженою відповідальністю "Маяк-Агро"
(Черкаська область, м. Шпола, вул.
Нахімова, 63-а, ідентифікаційний код
32447157) 19 435,00 грн. основного боргу та 1827,00
грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до
Київського апеляційного
господарського суду протягом 10 днів.

Повне рішення складено 28.03.2014.

Суддя
В.А. Швидкий