ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року Справа № 5/25-38 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючогоКозир Т.П.суддівГубенко Н.М.
Іванової Л.Б.розглянувши у відкритому
судовому засіданні касаційну скаргу
Державної інноваційної
фінансово-кредитної установи в особі
Рівненського регіонального
відділенняна постанову
відРівненського апеляційного
господарського суду 10.01.2014у справі№
5/25-38господарського судуВолинської
областіза позовомПершого заступника
прокурора Волинської області в
інтересах держави в особі Державної
інноваційної фінансово-кредитної
установи в особі Рівненського
регіонального відділеннядоПублічного
акціонерного товариства
"Орлея"прозвернення стягнення на
заставлене майноу судовому засіданні
взяли участь представники:- позивача
Вовдійчик Б.П.;- відповідача -
прокуратуриПетрик С.А.; Сіромашенко
Р.Л.;ВСТАНОВИВ:

09.02.2007 Перший заступник прокурора
Волинської області звернувся до
господарського суду Волинської
області в інтересах держави в особі
Української державної інноваційної
компанії в особі Рівненського
регіонального відділення з позовом до
Відкритого акціонерного товариства
"Луцький Райагропостач" про звернення
стягнення на заставлене майно
відповідно до договору застави від
20.07.2001.

Рішенням господарського суду
Волинської області від 13.03.2007 у справі
№ 5/25-38, залишеним без змін
постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 17.09.2007 та
постановою Вищого господарського суду
України від 02.07.2008, позов задоволено.

На виконання рішення господарського
суду Волинської області від 13.03.2007 у
справі № 5/25-38 судом першої інстанції
видано накази №№ 5/25-1, 5/25-2 від 17.10.2007 для
пред'явлення до примусового виконання.

Ухвалою господарського суду
Волинської області від 17.08.2011 у справі
№ 5/25-38 заяву Відкритого
акціонерного товариства "Луцький
Райагропостач" про перегляд за
нововиявленими обставинами рішення
господарського суду Волинської
області від 13.03.2007 у справі залишено без
задоволення, а рішення господарського
суду Волинської області від 13.03.2007 у
справі № 5/25-38 - без змін.

Ухвалою господарського суду
Волинської області від 19.09.2011 у справі
№ 5/25-38 заяву Відкритого
акціонерного товариства "Луцький
Райагропостач" про перегляд за
нововиявленими обставинами рішення
господарського суду Волинської
області від 13.03.2007 у справі залишено без
задоволення, а рішення господарського
суду Волинської області від 13.03.2007 у
справі № 5/25-38 - без змін.

Постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 03.11.2011 у справі
№ 5/25-38, залишеною без змін постановою
Вищого господарського суду України від
29.02.2012, ухвалу господарського суду
Волинської області від 17.08.2011 та ухвалу
господарського суду Волинської
області від 19.09.2011 залишено без змін.

Ухвалою господарського суду
Волинської області від 24.04.2012 у справі
№ 5/25-38, залишеною без змін постановою
Рівненського апеляційного
господарського суду від 30.05.2012 та
постановою Вищого господарського суду
України від 08.08.2012, заяву відповідача
про визнання наказів такими, що не
підлягають виконанню залишено без
задоволення.

Ухвалою господарського суду
Волинської області від 09.07.2012 у справі
№ 5/25-38, залишеною без змін постановою
Рівненського апеляційного
господарського суду від 22.01.2013,
відмовлено у задоволенні заяви
відповідача про визнання наказів
такими, що не підлягають виконанню.

04.12.2013 Публічне акціонерне товариство
"Орлея", яке є правонаступником
Відкритого акціонерного товариства
"Луцький Райагропостач", звернулося до
господарського суду Волинської
області із заявою про визнання наказів
господарського суду Волинської
області №№ 5/25-1, 5/25-2 від 17.10.2007 такими,
що не підлягають виконанню.

Ухвалою господарського суду
Волинської області від 12.12.2013 у справі
№ 5/25-38 (суддя Слупко В.Л.) припинено
провадження за заявою Публічного
акціонерного товариства "Орлея" про
визнання наказів господарського суду
Волинської області №№ 5/25-1, 5/25-2 від
17.10.2007 такими, що не підлягають
виконанню.

Постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 10.01.2014 у справі
№ 5/25-38 (колегія суддів у складі:
головуючий суддя Миханюк М.В., судді
Дужич С.П., Савченко Г.І.) скасовано
ухвалу господарського суду Волинської
області від 12.12.2013 у справі № 5/25-38;
справу № 5/25-38 передано на розгляд
господарського суду Волинської
області.

Не погоджуючись з постановою суду
апеляційної інстанції, Державна
інноваційна фінансово-кредитна
установа в особі Рівненського
регіонального відділення звернулася
до Вищого господарського суду України
з касаційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову Рівненського
апеляційного господарського суду від
10.01.2014 у справі № 5/25-38, та залишити в
силі ухвалу господарського суду
Волинської області від 12.12.2013 у справі
№ 5/25-38.

Обґрунтовуючи підстави звернення з
касаційною скаргою, скаржник
посилається на порушення судом
апеляційної інстанції норм
процесуального права.

Усіх учасників судового процесу
відповідно до статті 1114 ГПК України
належним чином повідомлено про час і
місце розгляду касаційної скарги.

Ознайомившись з матеріалами та
обставинами справи на предмет надання
їм судами попередніх судових інстанцій
належної юридичної оцінки та повноти
встановлення обставин справи,
дотримання норм процесуального права,
колегія суддів Вищого господарського
суду України дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Припинення провадження у справі - це
форма закінчення розгляду
господарської справи без прийняття
судового рішення у зв'язку з виявленням
після порушення провадження у справі
обставин, з якими закон пов'язує
неможливість судового розгляду справи.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 80 ГПК України
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо є рішення
господарського суду або іншого органу,
який в межах своєї компетенції вирішив
господарський спір між тими ж
сторонами, про той же предмет і з тих же
підстав.

Припинення провадження у справі на
підставі пункту 2 частини другої статті
80 ГПК можливе за умов, якщо рішення
господарського суду або іншого органу,
який вирішив господарський спір між
тими ж сторонами, про той же предмет і з
тих же підстав, набрало законної сили,
не змінено і не скасовано у відповідній
частині в передбаченому законом
порядку. За відсутності таких умов
заінтересована особа вправі
звернутися з позовом до господарського
суду на загальних підставах.

Під предметом позову розуміється певна
матеріально-правова вимога позивача до
відповідача, стосовно якої позивач
просить прийняти судове рішення.

Підставу позову становлять обставини,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги
щодо захисту права та охоронюваного
законом інтересу.

Як вбачається з матеріалів справи,
обґрунтовуючи підстави звернення з
заявами від 15.12.2011 та від 10.05.2012 про
визнання наказів господарського суду
Волинської області №№ 5/25-1, 5/25-2 від
17.10.2007 такими, що не підлягають
виконанню, Відкрите акціонерне
товариство "Луцький Райагропостач"
посилалося на те, що ухвалою
господарського суду Волинської
області від 02.07.2007 у справі про
банкрутство № 4/79-Б затверджено звіт
ліквідатора та ліквідаційний баланс
товариства "Авгур" у формі ТОВ, визнано
банкрутом та задоволено кредиторські
вимоги Української державної
інноваційної компанії в особі
Рівненського регіонального відділення
частково в сумі 138 989, 08грн., решта
кредиторських вимог вважаються
погашеними; ТОВ "Авгур" ліквідовано та
виключено з Єдиного державного реєстру
17.07.2007, запис № 1146, державна
реєстрація припинена; зобов'язання ТОВ
"Авгур", забезпечені порукою майнового
поручителя ВАТ "Луцький райагропостач"
припинилося відповідно до норм ч. 1 ст.
559 та ст. 609 ЦК України; Українська
державна інноваційна компанія в особі
Рівненського регіонального відділення
не може бути стороною у справі.

Водночас, обґрунтовуючи підстави
звернення із заявою від 04.12.2013 про
визнання наказів №№ 5/25-1, 5/25-2 від 17.10.2007
такими, що не підлягають виконанню,
Публічне акціонерне товариство "Орлея"
крім раніше зазначених підстав у
заявах від 15.12.2011 та від 10.05.2012, послався
на постанову Вищого господарського
суду України від 10.07.2013 у справі №
5011-37/16267-2012, яка не була предметом оцінки
при розгляді заяв від 15.12.2011 та від
10.05.2012 про визнання наказів №№ 5/25-1, 5/25-2
від 17.10.2007 такими, що не підлягають
виконанню.

Таким чином, місцевий господарський
суд припиняючи провадження у справі на
підставі п. 2 ч. 2 ст. 80 ГПК України дійшов
передчасного висновку про те, що
обставини зазначені у заяві від 04.12.2013
вже були предметом дослідження
господарських судів по поданим раніше
заявам, оскільки у заявах від 15.12.2011 та
від 10.05.2012 відповідач не посилався на
постанову Вищого господарського суду
України від 10.07.2013 у справі № 5011-37/16267-2012
як на підставу для визнання наказів
такими, що не підлягають виконанню.

В той же час, суд апеляційної інстанції,
переглядаючи в апеляційному порядку
ухвалу місцевого господарського суду,
виправив допущені судом першої
інстанції процесуальні помилки, та
обґрунтовано скасував ухвалу
місцевого господарського суду про
припинення провадження.

Таким чином, застосування Рівненським
апеляційним господарським судом норм
процесуального права відповідає
встановленим ним обставинам справи, що
свідчить про відсутність підстав для
скасування або зміни постанови
Рівненського апеляційного
господарського суду від 10.01.2014 у справі
№ 5/25-38.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної
інноваційної фінансово-кредитної
установи в особі Рівненського
регіонального відділення залишити без
задоволення, постанову Рівненського
апеляційного господарського суду від
10.01.2014 у справі № 5/25-38 залишити без змін.

Головуючий суддя
Т.П. КОЗИР

Судді
Н.М. ГУБЕНКО

Л.Б. ІВАНОВА