ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2014 р.
Справа № 922/4518/13

Колегія суддів у складі:
головуючий суддя Слободін М.М., суддя
Гончар Т. В. , суддя Гребенюк Н. В.

при секретарі Томіній І.В.

за участю представників сторін:

позивача - Шведченка О.В. за довіреністю
б/н від 05.01.2014р.,

відповідача - Шуть К.І. за довіреністю
б/н від 26.11.2013р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу позивача (вх.№214Х/3-11)
на рішення господарського суду
Харківської області від 23.12.13 у справі
№ 922/4518/13

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Каскад", м.
Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Металіст-Будметалконструкція", м.
Харків

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Каскад" звернулося
до господарського суду Харківської
області з позовною заявою про
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Металіст-Будметалконструкція" штрафу
у розмірі 157 680,00 грн., за неналежне
виконання останнім умов договору
купівлі-продажу №КО-22 від 30.01.2013 року,
3153,60 грн. витрат по сплаті судового
збору та 4000,00 грн. витрат на послуги
адвоката

Рішенням господарського суду
Харківської області від 23 грудня 2013
року у справі № 922/4518/13 (суддя Прохоров
С.А.) у задоволенні позову відмовлено
повністю.

Позивач з зазначеним рішенням не
погодився, звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення господарського суду
Харківської області від 23 грудня 2013
року у даній справі скасувати та
прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити у повному обсязі.

Вважає, що господарським судом
Харківської області справа
розглядалась поверхово, судом було
порушено норми мате ріального та
процесуального права, що призвело до
винесення незаконного рішення.
Висновки суду не відповідають дійсним
обставинам справи. Зокрема,
посилається на те, що судом невірно
розтлумачено умови, укладеного між
сторонами, дого вору. Так, п. п. 2.1. та 4.4.
визначено, що умови щодо поставки та
оплати товару мо жуть бути визначені у
декількох документах, не виключаючи і
специфікації до договору, які є
невід'ємними частинами. Однак зі змісту
договору не вбачається обмежень сторін
по викладенню у специфікації інших
умов для сторін.

Позивач у відзиві (від 07.02.2014р. вх.№1109),
додаткових поясненнях до відзиву (від
25.02.2014р. вх.№1721), а також його
представник у судовому засіданні з
вимогами апеляційної скарги не
погоджуються, оскаржуване рішення
вражає законною, обґрунтованою,
винесеною з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
а подану позивачем апеляційну скаргу
на зазначене рішення безпідставною та
такою, що не підлягає задоволенню, у
зв'язку з чим просить рішення
господарського суду Харківської
області від 23.12.13 у справі № 922/4518/13
залишити без змін, а апеляційну скаргу
- без задоволення.

У судове засідання 17 березня 2014 р.
прибули представники позивача та
відповідача і надали пояснення по
справі.

Дослідивши матеріали справи, а також
викладені в апеляційній скарзі та
поясненнях до скарги доводи сторін,
заслухавши у судовому засіданні
пояснення уповноваженого представника
відповідача, перевіривши правильність
застосування господарським судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також повноту
встановлення обставин справи та
відповідність їх наданим доказам, та
повторно розглянувши справу у
відповідності до вимог ст. 101 ГПК
України, колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, зважаючи на таке.

Матеріали справи свідчать, вірно
встановлено судом першої інстанції та
під час апеляційного провадження, що 30
січня 2013 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю Фірма "Каскад"
(продавець) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Металіст-Будметалконструкція"
(покупець) був укладений договір
купівлі-продажу №КО-22 (далі договір), у
відповідності до умов якого продавець
зобов'язався передати у власність
покупця, а покупець зобов'язався
прийняти та сплатити відповідно до
умов договору металоконструкцію (далі
товар). Кількість, сортамент,
номенклатура товару та його ціна
узгоджуються в ра хунках, видаткових
накладних або специфікаціях, кожна з
яких з моменту підписання є не
від'ємною частиною даного договору
(п.1.1.).

Згідно з п. 4.4. договору, за взаємною
згодою сторін, продавець має право
здійснити відвантаження товару без
попередньої оплати або по
перерахуванню покупцем на
розрахунковий рахунок продавця
часткової передоплати, при цьому
покупець гарантує здійснити повну
оплату за поставлений товар на протязі
трьох банківських днів з моменту
відвантаження, зазначеного у витратній
накладній, якщо інші умови та строки
оплати не обумовлені у відповідній
специфікації до даного договору.

В специфікації №1 від 27.06.2013 р. до
договору зазначено, що покупець
здійснює попередню оплату у розмірі 20%
від суми специфікації до 05.07.2013 p.,
попередню оплату в розмірі 30% від суми
специфікації покупець сплачує до 15.07.2013
р., решту 50% від суми специфікації
покупець сплачує протягом 5-ти
банківських днів від дати письмового
повідомлення продавцем покупця про
готовність до відвантаження товару на
складі продавця.

У разі відмови покупця від товару,
зазначеного у специфікації після
здійснення першої передоплати на
розрахунковий рахунок продавця,
покупець зобов'язався сплатити
продавцю штраф у розмірі 20% від суми
специфікації. У разі неотримання
продавцем 30-ти % передоплати покупця в
термін до 23.07.2013 року, продавець залишає
за собою право анулювати замовлення.
При цьому, покупець виплачує продавцю
штраф у розмірі 20% від суми
специфікації. В такому випадку
повернення продавцем передоплати
здійснюється на протязі 3-х банківських
днів з моменту зарахування штрафних
санкцій на розрахунковий рахунок
продавця. Строк поставки товару на
склад покупця передбачений
специфікацією - липень - серпень 2013р.

Стосовно даної специфікації колегія
суддів вважає за необхідне зазначити
про те, що місцевим господарським судом
в оскаржуваному рішенні була допущена
технічна помилка, а саме - не вірно
зазначена дата укладання специфікації
№1 до договору: замість 27.06.2013 р. суд
зазначив 30.11.2013 р. Проте, як свідчать
матеріали справи та не заперечується
сторонами, крім специфікації №1 від
27.06.2013 р. до договору жодних інших
специфікацій за цим договором сторони
не підписували, тому місцевий
господарський суд, зазначаючи
специфікацію №1 від 30.11.2013 р. (є датою
укладання договору купівлі-продажу
№КО-22) мав на увазі специфікацію №1 від
27.06.2013р., що у розумінні приписів
Господарського процесуального кодексу
України є технічною опискою та не тягне
за собою скасування оскаржуваного
рішення на підставі ст. 104
Господарського процесуального кодексу
України.

Договір набирає чинності з моменту
його підписання та діє до 31.12.2013р., усі
попередні перемовини та листування по
ньому втрачають юридичну силу (п.10.1.).

Порушуючи умови договору, відповідач у
строк до 05.07.2013р. оплату 20% вартості
товару не здійснив.

Матеріали справи свідчать, що
відповідачем були частково виконані
умови, визначені в специфікації, а саме
- відповідачем було сплачено на користь
позивача суму попередньої оплати за
товар у розмірі 100 000,00 грн., що
підтверджується випискою по рахунку
відповідача №2600.8.034401980 від 11.07.2013 р. і
не є навіть 20% від загальної вартості
товару.

У строк до 15.07.2013р. попередню оплату у
розмірі 30% від суми специфікації
покупець також не здійснив.

З листа ТОВ
"Металіст-Будметалконструкція"
вих.№396/02 від 28.08.2013р., направленого на
адресу ТОВ Фірма "Каскад" вбачається, що
повністю виконати вищезазначені умови
договору щодо попередньої оплати
товару в строк, вказаний у
специфікації, відповідачу завадили
непередбачувані обставини, а саме -
відсутність фінансування з боку
замовника підрядних робіт з
використання закупівельних
матеріалів. У зв'язку з чим відповідач
звернувся до позивача з проханням
змінити графік сплати попередньої
оплати товару.

Позивач, не погоджуючись з такою
пропозицією відповідача, звернувся до
господарського суду Харківської
області з позовом, в якому просив
стягнути з відповідача за прострочення
внесення попередньої оплати за товар
штраф у розмірі 157 680,00 грн., що становить
20% від вартості самого товару,
визначений у специфікації до договору.

Проте, з такими вимогами позивача не
погоджується ні суд першої інстанції,
ні суд апеляційної інстанції,
враховуючи наступне.

Аналіз умов специфікації свідчить, що
відповідач у будь-якому випадку
зобов'язаний придбати ще непоставлений
товар у позивача та сплатити суму
попередньої оплати, нехтуючи при цьому
загальними принципами права та
обмежуючи себе у правах, ризикуючи у
випадку не поставки позивачем товару
по договору після повної його сплати,
чи невиконання ним будь-яких інших
своїх зобов'язань по договору (поставка
неякісного, некомплектного товару,
тощо), оскільки в іншому випадку
позивач застосує штраф у розмірі 20% від
суми специфікації, що становить 157680,00
грн.

Позивач же безпідставно збагачується
на суму штрафу у розмірі 20% від суми
специфікації, що становить 157680,00 грн.,
оскільки не несе при цьому жодних
збитків та втрат, так як товар ним не
поставлений, і який він не позбавлений
можливості поставити іншому покупцю.

Тому такі положення специфікації
суперечать чинному законодавству,
оскільки порушують загальні принципи
права, зокрема принцип вільного
волевиявлення сторін, передбачений ч. З
ст. 203 Цивільного кодексу України, а
також положення чинного законодавства
щодо зустрічного виконання
зобов'язання.

Питання невиконання покупцем
обов'язку щодо попередньої оплати
товару, врегульовані нормами
Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 693
Цивільного кодексу України, у разі
невиконання покупцем обов'язку щодо
попередньої оплати товару
застосовуються положення статті 538
цього Кодексу, тобто положення про
виконання зустрічних зобов'язань.

В судовій практиці положення абз.2 ч. 1
ст. 693 та частин 1, 3, 4 ст. 538 Цивільного
кодексу України вважаються нормами
абсолютно імперативними, тобто такими,
що не можуть бути згідно зі ст. 6
Цивільного кодексу України, змінені
договором стосовно конкретних
правовідносин сторін.

Тобто, у випадку несплати стороною
договору попередньої оплати за товар
застосовується положення саме щодо
зустрічного виконання зобов'язання, а
не загальні положення, визначені в
Цивільному кодексі України.

Згідно з ч. З ст. 538 Цивільного кодексу
України, у разі невиконання однією із
сторін у зобов'язанні свого обов'язку
або за наявності очевидних підстав
вважати, що вона не виконає свого
обов'язку у встановлений строк (термін)
або виконає його не в повному обсязі,
друга сторона має право зупинити
виконання свого обов'язку, відмовитися
від його виконання частково або в
повному обсязі.

Таким чином, наслідком невиконання
відповідачем своїх обов'язків щодо
попередньої оплати товару можуть бути
лише дії позивача, які стосуються
збереження частково своїх договірних
зобов'язань (в межах часткової оплати)
або відмови від виконання зобов'язань з
поверненням отриманих коштів.

З огляду на вищевикладене, штрафом може
забезпечуватися тільки обов'язок
відповідача оплатити поставлений йому
товар відповідно до умов договору.
Оскільки такого обов'язку як сплата
попередньої оплати за ще не
поставлений товар чинним
законодавством України не передбачено,
то заходи забезпечення виконання
зобов'язання щодо таких дій не можуть
бути застосовані.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 712
Цивільного кодексу України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 546 Цивільного кодексу
України встановлено, що виконання
зобов'язання може забезпечуватися в
тому числі неустойкою.

Згідно з ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Отже, оскільки у відповідача в
розумінні Цивільного кодексу України,
відсутнє зобов'язання щодо
обов'язкової сплати попередньої оплати
за договором, то стягнення штрафу за
зобов'язання, яке не підлягає
обов'язковому виконанню, а саме - за
прострочення сплати попередньої
оплати за ще непоставлений товар у
розмірі 157680,00 грн., є безпідставним.

Крім того, за положеннями ч. 2 ст. 549
Цивільного кодексу України штрафом є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми невиконаного або неналежно
виконаного зобов'язання.

Відповідно до умов специфікації штраф
обчислюється не від суми несплаченої
попередньої оплати, а від суми вартості
товару в цілому, що суперечать
вищезазначеним положенням Цивільного
кодексу України. У відповідача не
виникло зобов'язання щодо оплати усієї
вартості товару, але він мав розглянути
питання щодо сплати ним 30% від його
вартості, а отже, у будь-якому випадку
обов'язок сплатити всю вартість ще
непоставленого товару у відповідача не
виникало.

Щодо посилання позивача на те, що
претензія б/н від 05.08.2013 р., направлена
ним на адресу відповідача, свідчить
про анулювання замовлення, яке
передбачено в специфікації №1 від
27.06.2013р., та дає право позивачеві
вимагати стягнення з покупця штрафу у
розмірі 20% від суми специфікації,
колегія суддів вважає безпідставним,
зважаючи на наступне.

Приписи чинного законодавства України
не визначають такого поняття, як
«анулювання замовлення». Окремо в
договорі сторони не обумовили - що вони
розуміють під «анулюванням
замовлення», що позбавляє чіткого
визначення в цьому - чи то зміну об'єму
зобов'язань за договором для
відповідача, чи то відмову від вчинення
зобов'язання та розірвання договірних
правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 Цивільного
кодексу України зміна або розірвання
договору допускається лише за згодою
сторін, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Умовами договору та законом не
передбачена можливість для позивача
розірвати договір чи відмовитися від
виконання частини зобов'язання за цим
договором в односторонньому порядку.
Оскільки специфікацією умови договору
змінені чи доповнені не були,
посилатися на умови, що в ній зазначені,
є безпідставним, а тому позивач не мав
права в односторонньому порядку
відмовлятися від виконання замовлення.
І в претензії б/н від 05.08.2013 р., на яку
посилається позивач, він не зазначив
про те, що відмовляється від виконання
зобов'язання, а вимагав сплатити штраф.
Крім того, позивач не зазначив і про те,
що він має намір розривати договірні
правовідносини, чи відмовляється від
виконання зобов'язання. А якщо б
позивач мав намір розірвати договірні
правовідносини, він би у будь-якому
випадку зобов'язаний був повернути
здійснену відповідачем попередню
оплату за договором, проте зазначених
дій які б свідчили про відмову від
зобов'язання позивач не вчинив та не
здійснив жодних інших дій, які б
свідчили про його відмову від
договірних зобов'язань. До того ж, в
судовому засіданні кожна із сторін не
підтвердила свій намір про відмову від
виконання свого обов'язку частково або
у повному обсязі, чи зміну або
розірвання договору.

Таким чином, колегія суддів, вважає, що
наслідком невиконання відповідачем
своїх обов'язків щодо попередньої
оплати товару можуть бути лише дії
позивача, які стосуються збереження
частково своїх договірних зобов'язань
(в межах часткової оплати) або відмови
від виконання зобов'язань з
поверненням отриманих коштів.

При попередній оплаті за договором
поставки (купівлі-продажу) чинне
законодавство не надає право позивачу
вимагати від іншої сторони сплати
штрафу за прострочення внесення
попередньої оплати за товар, оскільки
така вимога суперечить вищезазначеним
нормам чинного законодавства.

За таких обставин колегія суддів
вважає обґрунтованим висновок
місцевого господарського суду про
відсутність підстав для задоволення
позову та покладення на відповідача
відповідальності у вигляді стягнення
штрафу у розмірі 157 680,00 грн.

Отже, здійснивши апеляційний перегляд
оскаржуваного рішення, колегія суддів
вважає, що викладені в апеляційній
скарзі твердження позивача зроблені
при довільному трактуванні обставин
справи та норм чинного законодавства,
аргументи заявника скарги ґрунтуються
на припущеннях, на їх підтвердження не
надано відповідно до статей 33, 36
Господарського процесуального кодексу
України доказів з посиланням на
конкретні норми матеріального та
процесуального права, які б
спростовували висновки місцевого
господарського суду і могли б бути
підставою для скасування
оскаржуваного судового рішення.

За таких обставин колегія суддів
апеляційного господарського суду
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, а оскаржуване
рішення має бути залишене без змін.

Питання про судові витрати повинно
бути вирішено відповідно до ст.ст. 44,49
Господарського процесуального кодексу
України пропорційно задоволених
позовних вимог, оскільки у задоволенні
позову судом відмовлено, сплата
адвокатських послуг та судового збору
покладається на позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст. ст. 44, 49, 99,101,102, п.1 ст. 103, ст. 105
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити
без задоволення.

Рішення господарського суду
Харківської області від 23.12.2013р. у
справі № 922/4518/13 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови підписано 24
березня 2014р.

Головуючий суддя
Слободін М.М.

Суддя
Гончар Т. В.

Суддя
Гребенюк Н. В.