ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.03.2014
Справа № 905/301/14
Господарський суд Донецької області
у складі

головуючого судді Кучерявої О.О.,

при секретарі судового засідання
Поддубній М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЛОГІСТІК МАШИНЕРІ»,

м. Бровари, Київська область

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЕНЕРГОКАПІТАЛ», м.
Донецьк

про стягнення заборгованості в розмірі
339 233, 42 грн., з яких сума основного боргу
в розмірі 315 000, 00 грн., пеня в розмірі 19
728, 49 грн., 3% річних в розмірі 4 504, 93 грн.,

за участю представників:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: не з'явився,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «ЛОГІСТІК МАШИНЕРІ»
звернулось до суду з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЕНЕРГОКАПІТАЛ» про
стягнення заборгованості в розмірі 339
233, 42 грн., з яких сума основного боргу в
розмірі 315 000, 00 грн., пеня в розмірі 19 728,
49 грн., 3% річних в розмірі 4 504, 93 грн.,

Правовою підставою стягнення
представник позивача під час розгляду
справи вважає норми статей 96, 525, 526, 625
Цивільного кодексу України, статей 193,
216, 220, 222 Господарського кодексу
України. В обґрунтування позовних
вимог позивач посилається на неналежне
виконання відповідачем зобов'язань за
договором купівлі-продажу № ЛМ018 від 05
липня 2013 року. Зазначив, що
відповідачем не сплачена в повному
обсязі вартість поставленої продукції
відповідно до договору. Факт отримання
відповідачем продукції
підтверджується видатковою накладною,
податковою накладною, довіреністю та
актом приймання-передачі
транспортного засобу. Сума основного
боргу становить 315 00,00 грн.

Відповідно до пункту 6.8 договору
купівлі-продажу позивачем нарахована
пеня у розмірі 19 728,49 грн.

Згідно із нормами статті 625
Цивільного кодексу України позивачем
нараховано 3 % річних у розмірі 4 504,93 грн.

Загальна сума заборгованості
становить 339 233,42 грн.

Позивачем надано розрахунок суми
судових витрат від 04 березня 2014р., в
якому останній просив стягнути з
відповідача не лише суму судового
збору у розмірі 6 784,67 грн., а і
відшкодувати витрати на дорогу
представника позивача у сумі 865,12 грн.,
надавши суду у якості доказів
понесених витрат - посадочні документи
на ім'я представника позивача -
Барсегян Манік (а.с. 120-123), яка прийнята
судом до розгляду.

Ухвалою господарського суду
Донецької області від 04 березня 2014 року
за клопотанням представника позивача
продовжено процесуальний строк
розгляду справи на 15 днів.

Представник позивача у судове
засідання 25 березня 2014 року не з'явився,
про дату, час та місце судового
розгляду справи був повідомлений
належним чином, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце судового розгляду справи був
повідомлений належним чином. Заяв про
розгляд справи у його відсутність не
надходило. Вимог суду відповідачем не
виконано та не надано відзив на позовну
заяву.

Судом враховано, що відповідно до
п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №18 від
26.12.2011р. «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», розпочинаючи
судовий розгляд, суддя має встановити,
чи повідомлені про час і місце цього
розгляду особи, які беруть участь у
справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК
України.

За змістом цієї норми, зокрема, в
разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка
представників відповідача не
перешкоджає всебічному, повному та
об'єктивному розгляду всіх обставин
справи, суд вважає за можливе
розглянути справу за наявними в ній
матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Клопотання щодо фіксації
судового процесу не заявлено, у зв'язку
з чим, розгляд справи здійснювався без
застосування засобів технічної
фіксації судового процесу у
відповідності до статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України

Перевіривши матеріали справи,
вирішивши питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються, чи є
інші фактичні дані, які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, суд,

ВСТАНОВИВ:

05 липня 2013 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю «ЛОГІСТІК
МАШИНЕРІ» (Продавець) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«ЕНЕРГОКАПІТАЛ» (Покупець) укладений
договір купівлі-продажу № ЛМ 018 (надалі
по тексту - договір), за умовами якого,
Продавець зобов'язується доставити і
передати у власність Покупця, а
покупець прийняти та оплатити
навантажувач фронтальний SDLG LG 953
(надалі по тексту - товар) у кількості 1
штука за ціною 615 000,00 грн. разом з ПДВ
(пункт 1.1 договору).

Договір укладений із протоколом
розбіжностей та протоколом узгодження
розбіжностей, що є його невід'ємними
частинами (а.с. 23, 24).

Умовами договору сторони
визначили предмет договору, ціну та
загальну суму договору, умови поставки
та транспортування, умови передачі
товару, умови оплати, відповідальність
сторін та строк дії договору.

Договір підписано обома
сторонами, доказів відмови від
договору до матеріалів справи не
надано, у зв'язку з чим, за висновками
суду вказаний договір є чинним.

Відповідно до пунктів 3.1, 3.2
договору, ціна товару визначена у п. 1.1.
договору. Загальна сума договору
становить 615 000,00 грн. з урахуванням ПДВ.

Згідно із пунктом 5.1 договору
Продавець зобов'язується поставити
товар на умовах DDP склад покупця (86145,
Донецька область, м. Макіївка, вул.
Чкалова, 2) відповідно до Інкотермс 2010.

Умовами пункту 4.2 договору передбачено,
що товар постачається у термін, що не
перевищує 3 (три) банківських дні з
моменту здійснення Покупцем
попередньої передоплати відповідно до
п. 5.1 договору.

Зобов'язання Продавця щодо
поставки товару є виконаними з моменту
підписання уповноваженими
представниками акту
приймання-передачі товару. Продавець
зобов'язаний повідомити Покупця про
факт готовності товару до поставки.
Відвантаження і приймання товару
оформлюється актом приймання-передачі
товару (пункти 4.3, 4.4 договору).

Пунктом 4.7 договору встановлено,
що Продавець в момент підписання акту
приймання-передачі передає Покупцю
повний комплект документів необхідних
для експлуатації навантажувача та
фінансової звітності: рахунок-фактура,
видаткова накладну, податкова
накладна, акт приймання-передачі
товару, інструкція з експлуатації,
сервісна книжка, технічний паспорт та
транзитний номер.

Згідно з п. 5.1 договору, Покупець
протягом 3 (трьох) банківських днів від
дати підписання договору, зобов'язаний
здійснити передоплату у розмірі 50%
(п'ятдесят) відсотків від загальної
вартості Товару згідно з п. 1.1 договору,
шляхом перерахування коштів на
банківський рахунок Продавця. Решту у
розмірі 50% (п'ятдесят) відсотків від
загальної вартості товару, покупець
зобов'язаний сплатити протягом 10
(десяти) календарних днів з моменту
підписання сторонами акту
приймання-передачі на банківський
рахунок Продавця.

Як вбачається з матеріалів
справи, позивачем складений
рахунок-фактура №16 від 05 липень 2013 року
на суму 615 000,00 грн. (а.с.25).

На виконання умов договору
відповідачем сплачено на рахунок
позивача суму передоплати у розмірі 300
000,00 грн., що підтверджується
банківською випискою №218 від 08.07.2013р. та
податковою накладною № 1 від 08.07.2013р.,
які містяться в матеріалах справи
(а.с.26, 27).

Позивачем 09 липня 2013р.
відвантажено відповідачу товар, що
підтверджується видатковою накладною
№3 від 09 липня 2013 року на суму 615 00,00 грн.,
податковою накладною № 2 від 09.07.2013р. та
актом приймання-передачі
транспортного засобу від 09 липня 2013р.,
що підписаний уповноваженими
представниками сторін (а.с. 28, 29, 31).

Факт отримання відповідачем
товару підтверджується підписом особи,
відповідальної за отримання
товарно-матеріальних цінностей, а саме,
Дудниченко О.Б., який діяв на підставі
довіреності № 334 від 08.07.2013р. (а.с.30).

Відповідно до Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» первинний
документ - документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Таким чином, в даному випадку,
видаткова накладна є первинним
обліковим документом в розумінні
вищезазначеного Закону та підписання
покупцем видаткової накладної
підтверджує факт здійснення
господарської операції і встановлення
договірних відносин, а тому є підставою
виникнення обов'язку щодо здійснення
розрахунків за отриманий товар.

Згідно із пунктом 5.1 договору
решту оплату у розмірі 50% (п'ятдесят)
відсотків від загальної вартості
товару, покупець зобов'язаний сплатити
протягом 10 (десяти) календарних днів з
моменту підписання сторонами акту
приймання-передачі на банківський
рахунок Продавця.

Отже граничний строк по оплаті
решти товару позивача сплинув 19 липня
2013р.

Відповідач отримав товар, але у
визначений у договорі строк за неї в
повному обсязі не сплатив, своїх
договірних зобов'язань перед позивачем
не виконав, чим порушив умови договору.

Оскільки зобов'язання з оплати
товару відповідачем не виконано, на
адресу відповідача був надісланий лист
№55 від 30.07.2013р. із вимогою сплатити суму
заборгованості в розмірі 315 000,00 грн.
(а.с. 39).

Факт надсилання вищевказаної
вимоги підтверджується фіскальним
чеком із описом вкладення (а.с. 40, 41).

Через відсутність відповіді з
боку відповідача, позивачем надіслано
останньому претензію № 61 від 19.09.2013р. на
суму 315 000,00 грн. (а.с. 43, 44).

Факт надсилання вищевказаної
вимоги підтверджується повідомленням
про вручення поштового відправлення та
фіскальним чеком з описом вкладення
(а.с.45-47).

Відповідно до статті 655
Цивільного кодексу України, за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу
України передбачено, що зобов'язання
має виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Частиною 1 статті 530 Цивільного
кодексу України встановлено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Із зазначеною нормою
кореспондується й частина 1 статті 193
Господарського кодексу України,
відповідно до якої суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно із частиною 1 статті 692
Цивільного кодексу України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Матеріалами справи доведений
факт отримання відповідачем товару та
не сплати за неї відповідно до
видаткової накладної у встановлені
договором терміни. Суд вважає, що сума
основного боргу в розмірі 315 000,00 грн.
підлягає стягненню з відповідача.

Що стосується вимоги позивача про
стягнення з відповідача суми пені в
розмірі 19 728,49 грн., 3% річних в розмірі 4
504,93 грн., необхідно зазначити наступне.

Відповідно до пункту 6.8 договору у
випадку порушення терміну оплати,
Покупець сплачує Продавцю пеню в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
за кожен день прострочення оплати.

Частиною 1 статті 230
Господарського кодексу України
передбачено, що штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу
України встановлено, що пенею є вид
неустойки, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

У відповідності до частини 6
статті 232 Господарського кодексу
України, нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Також, відповідно до приписів
Закону України від 22.11.1996 № 543/96-ВР «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» розмір
пені обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Як вбачається з розрахунку пені,
який міститься в матеріалах справи,
позивачем нарахована пеня за подвійною
обліковою ставкою НБУ (а.с. 83).

Перевіривши арифметичний
розрахунок пені на суму 19 728,49 грн. за
період з 20 липня 2013 року по 09 січня 2014
року на суму заборгованості 315 000,00 грн.,
суд визнає його обґрунтованим та таким,
що підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до статті 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Перевіривши арифметичний
розрахунок 3% річних на суму 4 504,93 грн. за
період з 27 грудня 2010 року по 20 липня 2013
року по 09 січня 2014 року на суму
заборгованості 315 000,00 грн., суд визнає
його обґрунтованим та таким, що
підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до статті 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог чи
заперечень.

Матеріали справи належних
доказів в спростування доводів
позивача не містять, відповідачем
таких до суду не надано. За таких
обставин та враховуючи, що відповідач
свої зобов'язання з оплати продукції не
виконав, суд вважає позовні вимоги
обґрунтованими та такими, що
підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати, згідно статті 49
Господарського процесуального кодексу
України стягуються з відповідача на
користь позивача.

Крім того, позивач у розрахунку
суми судових витрат від 04 березня 2014р.,
просив стягнути з відповідача
відшкодування витрат пов'язаних з
явкою їх представника у засідання
господарського суду у сумі 865,12 грн., у
підтвердження чого надав суду у якості
доказів понесених витрат - посадочні
документи на ім'я представника
позивача - Барсегян Манік (а.с. 120-123).

За приписами Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України» від 21
лютого 2013 року N 7 із змінами та
доповненнями, судовими витратами є
витрати сторін та інших учасників
судового процесу в господарському
суді, які пов'язані з розглядом справи і
складаються з: судового збору; сум, що
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом; витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження; оплати
послуг перекладача, адвоката; інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Склад судових витрат не є вичерпним, і
оцінка тих чи інших витрат сторін як
судових здійснюється господарським
судом з урахуванням обставин
конкретної справи.

До інших витрат у розумінні
статті 44 ГПК відносяться, зокрема: суми,
які підлягають сплаті особам,
викликаним до господарського суду для
дачі пояснень з питань, що виникають
під час розгляду справи (стаття 30
названого Кодексу); витрати сторін та
інших учасників судового процесу,
пов'язані з явкою їх або їхніх
представників у засідання
господарського суду, за умови, що таку
явку судом було визнано обов'язковою.

Дослідивши надані позивачем
докази понесених витрат пов'язаних з
явкою їх представника у засідання
господарського суду, враховуючи
обов'язковість явки представників
сторін до судового засідання та з
урахуванням вимог ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України, суд
дійшов висновку про задоволення вимог
позивача про стягнення судових витрат
у сумі 865,12 грн.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю «ЛОГІСТІК
МАШИНЕРІ» до Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЕНЕРГОКАПІТАЛ» про
стягнення заборгованості в розмірі 339
233, 42 грн., з яких сума основного боргу в
розмірі 315 000, 00 грн., пеня в розмірі 19 728,
49 грн., 3% річних в розмірі 4 504, 93 грн. -
задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЕНЕРГОКАПІТАЛ» (86145,
Донецька область, місто Макіївка, вул.
Чкалова, буд. 2, , р/р
0016 у ПАТ «Европромбанк», МФО 377090)
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЛОГІСТІК МАШИНЕРІ»
(07400, Київська область, м. Бровари, вул.
Металургів, буд. 17, оф. 9, ,
п/р 01 в ПАТ КБ «Євробанк», МФО 380355)
заборгованість в розмірі 339 233,42 грн.
(триста тридцять дев'ять тисяч двісті
тридцять три) грн. 00 коп., з яких сума
основного боргу в розмірі 315 000 (триста
п'ятнадцять тисяч) грн. 00 коп., пеня в
розмірі 19 728 (дев'ятнадцять тисяч сімсот
двадцять вісім) грн. 49 коп., 3% річних в
розмірі 4 504 (чотири тисячі п'ятсот
чотири) грн. 93 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЕНЕРГОКАПІТАЛ» (86145,
Донецька область, місто Макіївка, вул.
Чкалова, буд. 2, , р/р
0016 у ПАТ «Европромбанк», МФО 377090)
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЛОГІСТІК МАШИНЕРІ»
(07400, Київська область, м. Бровари, вул.
Металургів, буд. 17, оф. 9, ,
п/р 01 в ПАТ КБ «Євробанк», МФО 380355)
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 6 784 (шість тисяча сімсот
вісімдесят чотири) грн., 67 коп. та
витрати пов'язані з явкою представника
ТОВ «ЛОГІСТІК МАШИНЕРІ» у засідання
господарського суду у сумі 865 (вісімсот
шістдесят п'ять) грн. 12 коп.

У судовому засіданні 25 березня 2014
року проголошено та підписано вступну
та резолютивну частину рішення. Повний
текст рішення складено та підписано 28
березня 2014 року.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано, а у разі подання
апеляційної скарги - після розгляду
справи апеляційним господарським
судом, якщо рішення не буде скасовано.

Суддя
О.О. Кучерява