ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2014 р.Справа №
27/17-3316-2011Одеський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді: Колоколова С.І.,

Суддів: Разюк Г.П., Петрова М.С.,

при секретарі судового засідання
Полінецькій В. С.

за участю представників сторін:

від позивача - Нестеренко Г.О.
(довіреність № 1744 від 10.08.2013р.)

від відповідача - ОСОБА_2 (довіреність
б/н від 16.01.2014р.)

від третьої особи - ОСОБА_2 (паспорт
серія НОМЕР_1 від 07.07.1995р.)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3

на рішення господарського суду
Одеської області від 10 вересня 2013 року,
повний текст якого складено та
підписано 16 вересня 2013 року.

по справі № 27/17-3316-2011

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю „Хозяюшка"

за участю третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача ОСОБА_2

про витребування обладнання, усунення
перешкод у здійсненні користування та
розпорядження обладнанням, виключення
із статутного капіталу внесеного
обладнання.

встановив:

19 серпня 2011 року фізична
особа-підприємець (ФОП) ОСОБА_3
(далі-позивач) звернувся до
господарського суду Одеської області з
позовом до товариства з обмеженою
відповідальністю (ТОВ) „Хозяюшка"
(далі-відповідач) про визнання права
власності на обладнання міні пивоварні
виробництва „Maschinen und Anlagenbau U.Vollmer"
(Німеччина), яке складається з:
пивоварного котлу на 10 л. 1 шт.;
електрошафу; 8 циліндро-конічних танків
для бродіння та добродіння пива;
бойлеру; теплообміннику 1 шт.;
кизельгурового фільтру 1 шт.;
охолоджувача з системою оборотного
водозабезпечення 1 шт.; установки для
миття бочок (КЕГов); комплекту шлангів
для пива 3 шт.; компресору з фільтром;
зернодробилки для солоду тип „Поло
22-18"; центробіжного насосу „Fristam" та
зобов'язання відповідача повернути
вказане обладнання, як безпідставно
ним набуте.

Позовні вимоги обґрунтовані тим,
що на підставі контракту №3 від 03.03.2008р.,
укладеного між ФОП ОСОБА_3 та ТОВ
„Дзержинський пивоварний завод",
позивачем було придбано обладнання
міні пивоварні виробництва „Maschinen und
Anlagenbau U.Vollmer" (Німеччина), ввезено його на
територію України, здійснено
сертифікацію вказаного обладнання та
укладено з відповідачем договір
суборенди нежитлових приміщень від
06.08.2009р., за адресою: АДРЕСА_1, для
розміщення міні пивоварні.

Однак, ТОВ „Хозяюшка" захопило
спірне обладнання, виготовило договір
суборенди від 01.09.2009р. та акт
прийому-передачі, за яким ОСОБА_3
отримав в суборенду нежитлове
приміщення пивоварного цеху та
обладнання міні пивоварні „Maschinen und
Anlagenbau U.Vollmer" у кількості, яка відповідає
придбаному ним за контрактом від
03.03.2008р., при цьому, власником даного
майна відповідач став за іншим
договором купівлі-продажу, укладеним з
ОСОБА_2

Позивач стверджував, що він не
підписував зазначеного договору
суборенди нерухомого майна та
обладнання міні пивоварні.

Спірне майно (обладнання міні
пивзаводу) було передано двома
фізичними особами: ОСОБА_2 та ОСОБА_5 в
якості внеску до статутного фонду ТОВ
„Хозяюшка". Внаслідок цього правочину
відповідач став власником обладнання
міні пивоварні, а ОСОБА_2 та ОСОБА_5
одержали корпоративні права у вигляді
частки розміром 50 та 25 відсотків
статутного фонду.

За твердженням позивача, вказане
обладнання ніколи не належало ОСОБА_2
та ОСОБА_5 на праві власності, а тому в
них були відсутні будь-які правові
підстави передавати це обладнання до
статутного фонду ТОВ „Хозяюшка".

Таким чином, на думку позивача,
між ним та відповідачем виникли
правовідносини, змістом яких є
наявність цивільно-правових
зобов'язань, що виникли у зв'язку з
безпідставним збагаченням, тобто
набуттям або збереженням майна без
достатньої правової підстави.

Враховуючи викладене, позивач
вважає, що відповідачем порушені його
права та законні інтереси.

27.10.2011р. позивач подав до суду
доповнення до позовної заяви, в якому
уточнив позовні вимоги та просив суд
визнати за ним право власності на
обладнання міні пивоварні виробництва
„Mashinen und Anlagenbau U. Vollmer" згідно контракту
№3 від 03.03.2008р., укладеного між ним та
ТОВ „Дзержинський пивоварний завод",
та зобов'язати ТОВ „Хозяюшка"
повернути вказане обладнання, яке в
даний час знаходиться на
відповідальному зберіганні у ОСОБА_6

У відзиві на позовну заяву
відповідач її не визнав, просив
відмовити у задоволенні позовних
вимог, посилаючись на те, що право
власності на обладнання пивоварні було
набуто ним на підставі договору
купівлі-продажу від 15.10.2010р., за яким він
придбав спірне обладнання у ОСОБА_2,
який, в свою чергу, придбав за договором
купівлі-продажу від 16.03.2009р. дане
обладнання у ПП „ІМІ". В подальшому
дане обладнання частково було внесено
до статутного фонду ТОВ „Хозяюшка", а
частково продано відповідачу.

При цьому, 01.09.2009р. між ТОВ
„Хозяюшка" та ФОП ОСОБА_3 був укладений
договір суборенди, за яким вказане
обладнання передавалось ФОП ОСОБА_3
лише у тимчасове користування. В
подальшому, в межах кримінальної
справи, порушеної за заявою ОСОБА_3,
зазначене обладнання було вилучено у
ТОВ „Хозяюшка", як речовий доказ, та на
момент розгляду справи у відповідача
не знаходиться.

Судом першої інстанції з метою
повного, всебічного розгляду обставин
справи, для роз'яснення питань, що
виникли при вирішенні спору та
потребують спеціальних знань, було
призначено у даній справі судову
товарознавчу експертизу.

Крім того, ухвалою господарського
суду Одеської області від 28.10.2011р. було
задоволено заяву ФОП ОСОБА_3 про
забезпечення позову та заборонено
будь-яким особам вчиняти будь-які дії
щодо переміщення, відчуження та
реалізації будь-яким способом спірного
обладнання.

Рішенням господарського суду
Одеської області від 12 березня 2012 року
(суддя Невінгловська Ю.М.) у позові
відмовлено у повному обсязі та
скасовано заходи до забезпечення
позову.

Рішення суду мотивовано тим, що з
оригіналу договору суборенди
нерухомого майна та обладнання міні
пивоварні від 01.09.2009р. вбачається, що
він був підписаний уповноваженими
представниками сторін та скріплений
мокрими печатками. Позивачем не
заявлено заперечень стосовно
дійсності підпису від імені ОСОБА_3
Таким чином, сторони повністю дійшли
згоди щодо умов передачі в суборенду
приміщення та обладнання мін пивоварні
за вказаним договором.

Крім того, до договору суборенди
сторонами 01.09.2009р. складено акт
прийому-передачі пивоварного цеху та
обладнання міні пивоварні, згідно
якого вбачається, що обладнання міні
пивоварні, яке складається з:
універсального пивоварильного апарату
1 шт., циліндроконічного танку бродіння
та дображування сусла, зберігання та
розливу пива 8 шт., контролери
температури для 8 ЦКТ 8 шт., емкість
гарячої води (бойлер) 1 шт., дробилка
солоду 1 шт., теплообмінник для
охолоджування сусла противоточний 1
шт., пивний насос 1 шт., воздушний
компресор 1 шт., установка гліколевого
охолодження 1 шт., комплект шлангів для
пива 3 шт., платформа 1 шт., емкість для
зберігання дрожей 1 шт., установка для
миття/наповнення кег 1 шт., кеги обсягом
50 л. 100 шт., кеги обсягом 30 л. 100 шт.,
рол-бар для дрібного продажу пива 10 шт.,
наповнюючи голівки для розливу пива із
кег 50 шт., кран для безпінного розливу
пива типу „ПЕГАС" 10 шт., кран для
безпінного розливу пива типу
„ФАСТ-БИР" 25 шт., балони 10 шт., емкість
для води об'ємом 12 тис. л. 1 шт., контейнер
2 шт., терези платформні 1 шт., бак для
приготування і підігріву миючих
розчинів 1 шт., терези платформні 1 шт.,
бак для приготування і підігріву
миючих розчинів 1 шт., гідрофор 2 шт.,
насос для води 1 шт., тачка 1 шт. було
передано в суборенду ФОП ОСОБА_3

Оригінал договору суборенди від
06.08.2009р., на який посилається позивач,
ним не наданий.

Спірне обладнання міні пивоварні
на момент передачі в суборенду
належало на праві власності ОСОБА_2 на
підставі договору купівлі-продажу від
16.03.2009р. , укладеного між ПП „ІМІ" та
ОСОБА_2

Отже, позивачем не доведений
належним чином на підтверджений
доказами факт порушення відповідачем
його прав та законних інтересів, а
також не доведені обставини, за якими
суд мав визнати за позивачем право
власності на спірне майно.

Постановою Одеського
апеляційного господарського суду від
05.06.2012 року залишено без змін рішення
господарського суду Одеської області
від 12.03.2012 року по справі № 27/17 - 3316 - 2011, а
апеляційна скарга ФОП ОСОБА_3 без
задоволення.

Постановою Вищого господарського
Суду України від 29.10.2012 року рішення
господарського суду Одеської області
від 12.03.2012 року та постанову Одеського
апеляційного господарського суду від
05.06.2012 року скасовано, а справу №
27/17-3316-2011 направлено на новий розгляд до
Господарського суду Одеської області.

При новому розгляді справи,
рішенням господарського суду Одеської
області від 10.09.2013 року (в складі
колегії: головуючий - суддя Малярчук
І.А., судді: Меденцев П.А., Зайцев О.Ю.) в
задоволенні позовних вимог Фізичної
особі - підприємцю ОСОБА_3 відмовлено в
повному обсязі.

Рішення господарського суду
мотивовано тим, що позивачем
недоведені та необґрунтовані заявлені
позовні вимоги у відповідності до
вимог ст. ст. 32, 33 ГПК України.

Не погоджуючись з прийнятим
рішенням суду першої інстанції,
позивач звернувся з апеляційною
скаргою до Одеського апеляційного
господарського суду, в якій просить
оскаржене рішення суду скасувати
повністю та прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги ФОП ОСОБА_3
у повному обсязі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим,
що при прийнятті рішення суд першої
інстанції в якості належного доказу,
який підтверджує право власності
відповідача на спірне обладнання,
послався на договір суборенди від
01.09.2009р., але не звернув увагу на те, що
підпис і печатка ФОП ОСОБА_3 наявні
тільки на одному аркуші договору, а на
обороті та інших аркушах договору
містяться тільки підпис та печатка
відповідача.

Що стосується акту
прийому-передачі до договору оренди
від 01.09.2009р., то скаржник стверджує, що
він не укладався між сторонами та
позивач його ніколи не підписував.

Також, судом першої інстанції
безпідставно не надано уваги договору
суборенди нерухомого майна від 06.08.2009р.,
укладеного між ФОП ОСОБА_3 та ТОВ
„Хозяюшка", копія якого міститься в
матеріалах справи. Оригінал цього
договору знаходився на території
пивовареного цеху, а ОСОБА_2 обмежив
доступ ФОП ОСОБА_3 до належного йому
обладнання міні пивоварні, а тому
позивач не мав можливості забрати ці
документи та цими документами
заволодів ОСОБА_2 Між тим, саме в 2010 році
ДПІ Київського району м. Одеси
проводилася планова виїзна перевірка
дотримання податкового та валютного
законодавства ФОП ОСОБА_3 за період з
09.02.2008 року по 31.03.2010 року, при цьому саме
договір суборенди нежитлового
приміщення від 06.08.2009 року, укладений
між ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «Хозяюшка»,
надавався перевіряючим в якості
документа, що підтверджує право
користування ФОП ОСОБА_3 належним
приміщенням і саме на цій договір є
посилання в Акті ДПІ у Київському
районі м. Одеси від 09.07.2010 року.

Отже, за твердженням скаржника суд
першої інстанції приймаючи
оскаржуване рішення не дав належної
правової оцінки усім доказам, які були
надані стороною позивача, відповідача
та третьою особою, а тільки констатував
факт наявності в матеріалах справи цих
документів, а тому прийняв
неправомірне та необґрунтоване
рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу
відповідач просив залишити рішення
першої інстанції без змін, а апеляційну
скаргу без задоволення, вважаючи його
обґрунтованим, відповідаючим вимогам
діючого законодавства та матеріалам
справи.

Розглянувши матеріали справи,
оцінивши доводи апеляційної скарги,
заслухавши представників сторін,
перевіривши юридичну оцінку
встановлених судом першої інстанції
фактичних обставин справи і їх повноту,
застосування норм матеріального та
процесуального права, судова колегія
апеляційної інстанції вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Як було вище зазначено Постановою
Вищого господарського Суду України від
29.10.2012 року були скасовані рішення
господарського суду Одеської області
від 12.03.2012 року та постанову Одеського
апеляційного господарського суду від
05.06.2012 року, а справу направлено на
новий розгляд.

Відповідно до вимог ст. 74 ГПК
України після скасування рішень та
постанов попередніх судів слухання
справи починається з початку.

Ухвалою господарського суду
Одеської області від 15.11.2012 року суддею
Малярчук І.А. дана справа була прийнята
до свого провадження та призначена до
розгляду на 03.12.2012 року. Цією же ухвалою
був залучений до участі у розгляді
справи, в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача ОСОБА_2
Крім того, сторони були зобов'язані
надати пояснення по справі та
документи з урахуванням постанови ВГСУ
від 29.10.2012 року.

03 грудня 2012 року згідно із
протоколом судового засідання (а.с.124
т.4) суд першої інстанції розпочав
слухання справи по суті без участі
представника позивача, так як від нього
будь яких клопотань до суду не
надходило.

Відповідно до положень ст.22 ГПК
України, а саме ч.4, до початку розгляду
господарським судом справи по суті
позивач має право змінити предмет або
підставу позову шляхом письмової
заяви.

Таким чином, всі заяви про зміну
позову, які були надані позивачем від
09.01.2013 року (а.с.19 т.5) та 28.01.2013 року (а.с.104
т.6) зроблені ним після розгляду справи
по суті в порушенні вимог ст.22 ГПК
України та не приймаються колегією
суддів до уваги.

Отже, позовні вимоги позивача
залишаються у тому же вигляді та в тих
же об'ємах, що і були при першому
розгляді справи, а саме визнання права
власності на обладнання міні пивоварні
виробництва Німеччина за переліком та
зобов'язання ТОВ «Хозяюшка» повернути
це обладнання ФОП ОСОБА_3.

Первинна позовна заява
обґрунтована положеннями ст.392
Цивільного кодексу України, відповідно
до якої власник майна може пред'явити
позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою, а також
у разі втрати ним документа, який
засвідчує його право власності, та
положеннями ст.1212 Цивільного кодексу
України, відповідно до якої особа, яка
набула майно або зберегла його у себе
без достатньої правової підстави,
зобов'язана повернути потерпілому це
майно.

Позов про визнання права
власності в порядку ст.392 Цивільного
кодексу України може бути заявлений
власником або титульним володільцем
індивідуально визначеної речі до
особи, яка або заявляє про свої права на
це майно, або не визнає за позивачем
речового права на нього.

Позивач, вважаючи себе власником
обладнання міні пивоварні.

Як вбачається із змісту позовної
заяви, фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_3 придбано обладнання міні
пивоварні виробництва "Maschinen und Anlagenbau
U.Vollmer" (Німеччина) за контрактом від
03.03.2008р. у ТОВ „Дзержинський пивоварний
завод", ввезено на територію України,
здійснено сертифікацію вказаного
обладнання та розміщено в приміщенні
відповідача на підставі договору
суборенди нерухомого майна від 06.08.2009р.,
за адресою: АДРЕСА_1.

За умовами даного договору, як
зазначає позивач, йому було передано у
строкове платне користування частину
нежитлового приміщення у складі
нежитлової будівлі, яке складається в
цілому з приміщень загальною площею 135,7
кв.м., розташованого за адресою:
АДРЕСА_1.

Як стверджує позивач, в
подальшому відповідач не допустив його
на територію міні пивоварні та почав
використовувати спірне обладнання
самостійно.

Позивач стверджує, що спірне
обладнання ніколи не належало ОСОБА_2
та ОСОБА_5, а тому не могло бути передано
в якості внеску до статутного фонду ТОВ
„Хозяюшка".

Між тим, під час розгляду справи
судом першої інстанції з'ясовано, що
оригінал договору суборенди
нерухомого майна від 06.08.2009р. у позивача
відсутній, а є лише копія, засвідчена
печаткою відповідача.

Під час апеляційного перегляду
справи було задоволено клопотання
відповідача, в якому він просив
витребувати у позивача оригінал
договору суборенди від 06.08.2009 року, акт
приймання - передачі до договору,
письмові підтвердження щодо сплати,
саме за цим договором, орендних,
комунальних та інших платежів. Між тим,
в судовому засіданні суду апеляційної
інстанції представник позивач
підтвердив відсутність у нього
оригіналу цього договору, так як ці
документи залишилися у відповідача,
який перешкоджає доступу до пиво
вареного цеху.

Згідно з ч.2 ст.36 ГПК України
письмові докази подаються в оригіналі
або в належним чином засвідченій копії.

Скаржник стверджуючи про
відсутність у нього оригіналу договору
від 06.08.2009 року ніяких доказів в
підтвердження цих обставин не надав.

Колегія суддів вище вказані
твердження представника позивача не
приймає до уваги з наступних підстав.

В матеріалах справи (а.с.97-99 т.4) є
рішення Білгород - Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 08.02.2011 року, яким розглянута
цивільна справа за позовом ФОП ОСОБА_3
до ОСОБА_7, ТОВ «Хозяюшка» про
роз'яснення пунктів саме договору
суборенди нерухомого майна від 06.08.2009
року. Цим рішенням були задоволені
позовні вимоги ФОП ОСОБА_3, а саме були
роз'ясненні мета та строк суборенди,
які самі приміщення передавались в
суборенду, розмір орендної плати,
погоджена сторонами вартість об'єкту
оренди. Таким чином, на момент розгляду
даної справи у позивача був оригінал
договору від 06.08.2009 року.

Між тим, ухвалою Апеляційного
суду Одеської області від 26.05.2011 року
рішення Білгород - Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 08.02.2011 року скасовано та
провадження у справі за позовом ФОП
ОСОБА_3 до ОСОБА_8, ТОВ «Хозяюшка» про
роз'яснення пунктів договору суборенди
нерухомого майна - закрито.

Твердження скаржника про те, що
ОСОБА_2 використовуючи своє службове
становище захопив обладнання міні
пивоварні, яке йому належить на праві
власності, не приймається колегією
суддів до уваги, з огляду на наступне.

Постановою слідчого СВ Білгород -
Дністровського МВ МУМВС України в
Одеської області від 14.02.2011 року була
порушена кримінальна справа відносно
ОСОБА_2 за ознаками складу злочину,
передбаченого ч.4 ст.190 КК України.
Підставою для порушення кримінальної
справи була заява ОСОБА_3, згідно якої
22.11.2010 року невстановлені особи, шляхом
омани та зловживання довірою
привласнили майно, а саме обладнання
міні пивоварні «Вольмер», яка належить
йому на праві власності. При цьому йому
нанесений матеріальний збиток в сумі
2000000грн.

Постановою Білгород -
Дністровського міськрайонного суду
Одеської області від 03.06.2011 року
постанову слідчого СВ Білгород -
Дністровського МВ МУМВС України в
Одеської області про порушення
кримінальної справи від 14.02.2011 року за
ознаками злочину, передбаченого ч.4
ст.190 КК України - скасовано (а.с.103-106 т.4).
Ухвалою колегії суддів судової палати
у кримінальних справах Апеляційного
суду Одеської області від 30.06.2011 року
залишено без змін вище зазначена
постанова Білгород - Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
(а.с.107-108 т.4). Ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ 29.11.2011 року залишені без змін
постанову Білгород - Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 03.06.2011 року та ухвалу колегії суддів
судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Одеської області від
30.06.2011 року (а.с.109-110 т.4).

Наведені вище обставини свідчать
про те, що ОСОБА_2 не захоплював саме це
обладнання міні пивоварні «Волмер»,
яке належить, як стверджує позивач йому
на праві власності.

Натомість, ТОВ „Хозяюшка" надано
для огляду у судовому засіданні суду
першої інстанції оригінал договору
суборенди нерухомого майна та
обладнання міні пивоварні від 01.09.2009р.,
підписаний уповноваженими
представниками сторін та скріплений їх
печатками, за яким ТОВ „Хозяюшка"
передало в суборенду ФОП ОСОБА_3
нерухоме майно приватної власності
(далі -Пивоварний цех), в складі
нежитлової будівлі, загальною площею
139,6 кв.м., розташованої за адресою за
адресою: АДРЕСА_1 та обладнання міні
пивоварні, оцінене сторонами, згідно з
п.1.2.1 договору, у 826400 грн. (т.1, а.с.91-97).
Пунктом 2.1 договору визначено, що
орендодавець передає орендарю у
суборенду пивоварний цех та обладнання
міні пивоварні для виробництва та
реалізації пива. Термін дії цього
договору суборенди визначено
сторонами на 1 рік та 6 місяців з дня
підписання даного договору (п. 4.1
договору).

До даного договору сторонами
укладено акт прийому-передачі
пивоварного цеху та обладнання міні
пивоварні від 01.09.2009р., з якого
вбачається, що обладнання міні
пивоварні, згідно до п. 1.2 договору, яке
складається з: універсального пиво
варильного апарату 1 шт.,
циліндроконічного танку бродіння та
дображування сусла, зберігання та
розливу пива 8 шт., контролери
температури для 8 ЦКТ 8 шт., емкість
гарячої води (бойлер) 1 шт., дробилка
солоду 1 шт., теплообмінник для
охолоджування сусла противоточний 1
шт., пивний насос 1 шт., воздушний
компресор 1 шт., установка гліколевого
охолодження 1 шт., комплект шлангів для
пива 3 шт., платформа 1 шт., емкість для
зберігання дрожей 1 шт., установка для
миття/наповнення кег 1 шт., кеги обсягом
50 л. 100 шт., кеги обсягом 30 л. 100 шт.,
рол-бар для дрібного продажу пива 10 шт.,
наповнюючи голівки для розливу пива із
кег 50 шт., кран для без пінного розливу
пива типу „ПЕГАС" 10 шт., кран для без
пінного розливу пива типу „ФАСТ-БИР" 25
шт., балони 10 шт., емкість для води
об'ємом 12 тис. л. 1 шт., контейнер 2 шт.,
терези платформні 1 шт., бак для
приготування і підігріву миючих
розчинів 1 шт., терези платформні 1 шт.,
бак для приготування і підігріву
миючих розчинів 1 шт., гідрофор 2 шт.,
насос для води 1 шт., тачка 1 шт. було
передано в суборенду ФОП ОСОБА_3.
Претензій щодо якості та кількості
обладнання міні пивоварні у ФОП ОСОБА_3
не було. Даний акт прийому-передачі
також підписано та скріплено печатками
обох сторін .

Між тим, на думку скаржника підпис
та печатка ФОП ОСОБА_3 на вказаному вище
договорі наявні тільки на одному
аркуші договору, а на обороті договору
та інших аркушах існує тільки печатка і
підпис відповідача.

З даними доводами скаржника
колегія суддів на погоджується,
оскільки рішенням господарського суду
Одеської області від 21.03.2012 року було
відмовлено в позові ФОП ОСОБА_3 до ТОВ
«Хозяюшка» про визнання недійсним саме
договору суборенди нерухомого майна
від 01.09.2009 року (а.с.3-5 т.7). З
мотивувальної частині рішення
вбачається, що суд першої інстанції при
розгляді справи оглянув оригінал цього
договору у судовому засіданні та не
виклав у суду жодного сумніву.

Постановою Одеського
апеляційного господарського суду від
06.09.2012 року рішення господарського суду
Одеської області від 21.03.2012 року
залишено без змін, а апеляційна скарга
ФОП ОСОБА_3 без задоволення (а.с.119-123 т.4).
Дана постанова на цей час є чинною, так
як ухвалами Вищого господарського Суду
України від 19.03. та 07.06.2013 року касаційні
скарги ФОП ОСОБА_3 повернуті скаржнику
без розгляду.

Таким чином, договір суборенди
нерухомого майна від 01.09.2009 року, якій
укладено між ТОВ «Хозяюшка» та ФОП
ОСОБА_3 на момент розгляду даної справи
є діючим.

Крім того, при розгляді справи
судом першої інстанції та в ході
апеляційного провадження було
встановлено, що згідно контракту №3 від
03.03.2008 року позивачем було придбане у
ТОВ «Дзержинський пивоварний завод»
обладнання для міні пивоварного
заводу, бувший у використанні, фірми -
виробника «Maschinen und Anlagenbau U.Vollmer»,
Німеччина, у кількості та за ціною
згідно Специфікації №1 (а.с.10-15 т.1), яке
за твердження скаржника було зібрано
та розміщено у приміщенні відповідача
згідно договору оренди нерухомого
майна від 06.08.2009 року.

Так дійсно, з матеріалів справи
вбачається, що вказане вище обладнання
було ввезено на територію України
22.05.2008 року, про свідчить митна
декларація від 22.05.2008 року (а.с.16-20 т.1).

У відповідності до Специфікації №1
до контракту №3 від 03.03.2008 року
скаржнику було поставлено: пивоварний
котел - 10 гл; Циліндро - конічні танки
для бродіння та дображивання пива,
об'ємом 25 гл. - 8 шт.; бойлер об'ємом 1500 л. -
1 шт.; теплообмінник тип. 10 RBL (потужн.
1м2/год. - 1 шт.; кізельгуровий фільтр для
пива (ротаційний фільтр з
горизонтальними пластинами для
фільтрації готового пива
продуктивністю 10 гл/год. - 1 шт.;
охолоджувач з системою зворотного
водопостачання ВРК -17-КЛ-СП, потужністю
9,8 кВт. - 1 шт.; установка для мийки кег
(бочок) типу «Мінімат 2000», потужністю 8,1
кВт. - 1 шт.; компресор ЛФ15-10Е/120 з
фільтром, потужністю 1,5 кВт. - 1 шт.;
зернодробилка для солоду типу «Поло
22-18» (для пивзаводу), продуктивністю 180
кг/год. - 1 шт.; відцентровий насос «Fristam»
для перекачування пива типу ФП 722,
потужністю 2,2 кВт - 1 шт. Виробник «Maschinen
und Anlagenbau U. Vollmer» (а.с.14-15 т.1).

У відповідності до «Порядку
митного оформлення товарів, що
ввозяться на митну територію України
та підлягають обов'язковій
сертифікації в Україні», затвердженого
Постановою Кабинету Міністрів України
від 14 травня 2008 року №446, вище назване
обладнання міні пивоварного заводу
підлягає обов'язковій сертифікації.

Згідно ДСТУ 3413-96 «Системи
сертифікації УкрСЕПРО. Порядок
проведення сертифікації продукції», а
саме п. 4 цього порядку передбачає, що
для проведення сертифікації
випробувань, обладнання повинно бути
повністю змонтовано, підключено та
працювати.

За твердженням скаржника, вище
зазначене обладнання було розмішено та
зібрано у приміщенні відповідача
згідно договору суборенди нерухомого
майна від 06.08.2009 року.

Між тим, колегія суддів не
погоджується з даним твердженням
скаржника, оскільки воно суперечать
матеріалам справи.

В матеріалах справи, (а.с.43-45т.7) є
договір оренди від 01.10.2008 року №184
укладений між ВАТ «АГРОТЕХНІКА» та ФОП
ОСОБА_3, згідно якого Орендодавець (ВАТ
«Агротехніка») передав, а Орендар (ФОП
ОСОБА_3) прийняв в строкове платне
користування відкритий майданчик
площею 40,00м2, за адресою: АДРЕСА_2, для
розміщення об'єктів, що орендуються,
позначається в акті приймання -
передачі до Договору (розділ 1, п.1
договору).

Згідно акту приймання - передачі
та у відповідності до п.1 розділу 1
договору, Орендодавець (ВАТ
«Агротехніка») передав, а Орендар (ФОП
ОСОБА_3) прийняв в орендне користування:
найменування - (мовою тексту) -
Оборудование пивоварні «Vollmer»
Германия: котёл - 1 - 6 м2; танки
бродильные 8 - 16 м2; бойлер - 4 м2. (а.с.46 т.7)

26 березня 2009 року скаржником
(Замовником) та ВАТ «Одеське СКТБ
продмаш» (Виконавець) укладається
договір №2.2/489-2009 на проведення
випробувань, згідно п. 1 якого, Замовник
доручає, а Виконавець приймає на себе
зобов'язання про проведення
сертифікаційних випробувань Міні
пивоварного заводу фірми «Vollmer».
Пунктом 3.3. розділу 3 договору сторони
передбачили строки виконання цих
робіт, які повинні бути виконані не
пізніше 31.04.2009 року (а.с.30т.1). З даного
договору не вбачається де саме будуть
проведені випробування.

Між тим, з акту здачі - приймання
науково - технічної продукції за даним
договором, якій складений без дати але
у 2009 році, вбачається, що були проведені
сертифікаційні випробування Міні
пивоварного заводу фірми «Vollmer»,
оформлені протоколи випробувань та
надані органу сертифікації (а.с.31 т.1).

06.04.2009 року був складений протокол
за №663-СИ/2009 сертифікаційних
випробувань обладнання для міні
пивоварного заводу фірми «Vollmer», з
якого вбачається, що випробування
проходили при зібраному обладнанні
(а.с.26 т.1).

14 квітня 2009 року скаржнику був
виданий сертифікат відповідності за
№UA1.033.0021311-09 з терміном дії з 14.04.2009 року
до 13.04.2010 року (а.с.22 т.1).

15 квітня 2009 року договір оренди №184
від 01.10.2008 року, укладений між ВАТ
«Агротехніка» та ФОП ОСОБА_3 був
розірваний за згодою сторін (а.с.47т.7). В
той же день сторонами був складений акт
приймання - передачі, згідно якого
Орендодавцю (ВАТ «Агротехніка») була
передана відкритий майданчик площею
40,00м2. При цьому ніякого обладнання
пивоварні «Vollmer» вже не було (а.с.49 т.7).

З наведених вище обставин не
зрозуміло, як на відкритому майданчику
проходили сертифіковані випробування
зібраного обладнання міні пиво
вареного заводу.

Крім того, як вже зазначалося вище
скаржником, згідно контракту від 03.03.2008
року було ввезено на територію України
обладнання міні пиво вареного заводу
фірми «Vollmer» у переліку згідно із
специфікацію №1.

Як вже неодноразово було сказано та
підтверджено скаржником, дане
обладнання їм було передано та зібрано
у приміщенні, яке належить відповідачу
згідно договору суборенди від 06.08.2009
року.

01.09.2009 року між скаржником та
відповідачем був укладений договір
нерухомого майна та обладнання міні
пивоварні, де у розділі 1 пункту 1.2
підпункту 1 є перечень обладнання з
якого складається міні пивоварня, яке
згідно акту приймання - передачі
отримав скаржник (а.с.7-17т.4).

Між тим, перелік обладнання по
специфікації №1 за контрактом №1 від
03.03.2008 року не співпадає з переліком
обладнання, яке передавалось скаржнику
згідно акту приймання - передачі до
договору оренди нерухомого майна від
01.09.2009 року.

Таким чином, наявність у позивача
контракту №3 від 03.03.2008р. про продаж ТОВ
„Дзержинський пивоварний завод"
мініпивоварні виробництва „Maschinen und
Anlagenbau U.Vollmer" (Німеччина) та сертифікату
відповідності не свідчить, що
обладнання, придбане позивачем у 2008
році є тим самим обладнанням, яке було
передано позивачу в суборенду за
договором від 01.09.2009р., оскільки воно не
містить ознак, які б дозволяли його
ідентифікувати.

Між тим, перелік обладнання міні
пивоварні, на момент передачі його в
суборенду повністю співпадає по
кількості та найменуванню із договором
купівлі продажу від 16.03.2009 року,
укладеного між ПП „ІМІ" та ОСОБА_2 та на
час укладання договору суборенди від
01.09.2009 року перебувало у власності
ОСОБА_2.

Отже, суд першої інстанції
правомірно дійшов до висновку про
відсутність у позивача правових
підстав для визнання права власності
на спірне обладнання, оскільки воно,
по-перше не має індивідуальних ознак,
по-друге, на момент передачі в
суборенду належало на праві власності
ОСОБА_2 на підставі договору
купівлі-продажу від 16.03.2009р., а на момент
розгляду справи передане до статутного
фонду ТОВ „Хозяюшка".

Крім того, оскільки матеріалами
справи підтверджено, що ТОВ „Хозяюшка"
на законних правових підставах
використовувало дане обладнання у
своїй господарській діяльності і ці
підстави на час розгляду справи не
відпали, суд першої інстанції
правомірно відмовив у задоволенні
позовних вимог щодо зобов'язання ТОВ
„Хозяюшка" повернути вказане
обладнання позивачу, як безпідставно
набуте, відповідно до ст.1212 Цивільного
кодексу України.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що рішення суду першої
інстанції про відмову у позові
прийняте у відповідності до вимог
чинного законодавства, підстави для
його скасування відсутні.

Доводи, викладені в апеляційній
скарзі, не спростовують висновків суду
першої інстанції.

Керуючись статтями 99, 101-105
Господарського

процесуального кодексу України,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без
задоволення.

2. Рішення господарського суду Одеської
області від "10" вересня 2013 року по
справі № 27/17-3316-2011 залишити без змін.

Постанова в порядку статті 105
Господарського процесуального кодексу
України набирає законної сили з дня її
прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено у касаційному порядку
до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови

складено „28" березня 2014 року.

Головуючий суддя
С.І. Колоколов

Суддя
Г.П. Разюк

Суддя
М.С. Петров