м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/9009/13 24.03.14
За позовом Публічного акціонерного
товариства акціонерний комерційний
банк "Індустріалбанк"
до Приватного акціонерного товариства
"Страхова група "ТАС"
третя особа-1, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача ОСОБА_1
третя особа-2, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача ОСОБА_2
третя особа-3, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача ОСОБА_3
третя особа-4, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача ОСОБА_4
про стягнення страхового
Судді: Васильченко Т.В. (головуючий)
в присутності представників сторін:
від позивача - Миронець О.В. довіреність
№59 від 14.05.2013;
від відповідача - Синельніков М.О.
довіреність №ГО-13/255 від 05.12.2013;
від третіх осіб - не з'явилися.
Суть спору: Публічне акціонерне
товариство акціонерний комерційний
банк "Індустріалбанк" звернулося до
господарського суду міста Києва з
позовом до Приватного акціонерного
товариства "Страхова група "ТАС" про
Позовні вимоги обґрунтовані тим, за
умовами укладеного 17.08.2006 року між
сторонами договору страхування
відповідач, як страховик, зобов'язався
нести страхові ризики страхувальника,
внаслідок невиконання (неналежного
виконання) фізичними особами
(позичальниками) своїх договірних
зобов'язань за кредитними договорами
укладеними між страхувальником та
позичальниками, проте всупереч взятих
на себе зобов'язань безпідставно
відмовив у здійсненні страхового
відшкодування у зв'язку з настанням
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 15.05.2013 порушено провадження у
справі №910/9009/13 та призначено справу до
10.06.2013 відповідач через відділ
діловодства суду подав відзив на
позовну заяву, в якому проти вимог
викладених в позовній заяві заперечив
в повному обсязі з підстав того, що
позивач всупереч умовам договору
своєчасно не сповістив страховика про
настання страхового випадку, у зв'язку
з чим він правомірно відмовив у виплаті
страхового відшкодування. Також,
відповідач у відзиві заперечив проти
розміру заявлених до нього позовних
вимог та вказав, що в позовній заяві не
зазначено дату настання
неплатоспроможності позичальників, не
визначено суми, які не сплачено
позичальниками на відповідні дати,
немає відповідних доказів на
підтвердження настання страхового
випадку та розміру страхового
В судових засіданнях 10.06.2013 та 17.06.2013 у
відповідності до вимог ч. 3 ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України оголошувалися перерви.
В судовому засіданні 15.07.2013 у зв'язку зі
складністю справи призначено
колегіальний розгляду справи.
Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 15.07.2013 призначено
колегіальний розгляд справи №910/9009/13 у
наступному складі суду: Головуючий
суддя: Васильченко Т.В., судді: Ломака
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 15.07.2013 справу №910/9009/13
прийнято до провадження колегії суддів
у складі: Головуючий суддя: Васильченко
Т.В., судді: Ломака B.C., Любченко М.О. та
призначено розгляд справи на 05.08.2013.
В судовому засіданні 05.08.2013 у
відповідності до вимог ч. 3 ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України оголошено перерву до 16.09.2013.
Розпорядженням В.о. Голови
господарського суду міста Києва від
16.09.2013 призначено колегіальний розгляд
справи №910/9009/13 у наступному складі
суду: Головуючий суддя: Васильченко
Т.В., судді: Любченко М.О., Гавриловська
І.О., у зв'язку з перебуванням судді
Ломаки B.C. на лікарняному.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 16.09.2013 справу №910/9009/13
прийнято до провадження колегії суддів
у складі: Головуючий суддя: Васильченко
Т.В., судді: Любченко М.О., Гавриловська
І.О. та призначено розгляд справи.
16.09.2013 відповідач через відділ
діловодства суду подав доповнення до
відзиву на позов, в яких зауважив на
тому, що страховий захист
розповсюджується на страхові випадки,
які настали в період дії конкретної
кредитної угоди, за якою були внесені
страхові платежі, в той час, як
позивачем не були сплачені щорічні
страхові платежі за 2й та 3й рік дії
кредитних угод, у зв'язку з чим вважає,
що збитки позивача за 2й та 3й рік дії
кредитних угод страховому
відшкодуванню не підлягають.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 16.09.2013 залучено до участі у
справі в якості третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача - ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та у
відповідності до вимог ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України відкладено розгляд справи до
Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 07.10.2013 справу
№910/9009/13 передано на розгляд колегії
суддів у складі: Головуючий суддя:
Ломака B.C., судді:
Гавриловська І.О., Любченко М.О. у
зв'язку з перебуванням судді
Васильченко Т.В. (головуючий) на
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 07.10.2013 справу №910/9009/13
прийнято до провадження колегії суддів
у складі: Головуючий суддя: Ломака B.C.,
судді: Любченко М.О., Гавриловська І.О.
та призначено розгляд справи.
Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 28.10.2013 справу
№910/9009/13 передано на розгляд колегії
суддів у складі: Головуючий суддя:
Васильченко Т.В., судді:
Гавриловська І.О., Любченко М.О. у
зв'язку з виходом судді Васильченко Т.В.
(головуючий) з лікарняного.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 28.10.2013 справу №910/9009/13
прийнято до провадження колегії суддів
у складі: Головуючий суддя: Васильченко
Т.В., судді: Любченко М.О., Гавриловська
І.О. та призначено розгляд справи на
Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 04.11.2013 справу
№910/9009/13 передано на розгляд колегії
суддів у складі: Головуючий суддя:
Васильченко Т.В., судді: Гавриловська
І.О., Куркотова Є.Б. у зв'язку з
перебуванням судді Любченко М.О. у
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 04.11.2013 справу №910/9009/13
прийнято до провадження колегії суддів
у складі: Головуючий суддя: Васильченко
Т.В., судді: Гавриловська І.О., Куркотова
Є.Б. та призначено розгляд справи.
22.11.2013 відповідач через відділ
діловодства суду подав пояснення по
справі, в яких, на підставі наданих
позивачем нових доказів, заперечує
розмір заборгованості за страховим
відшкодуванням та його законність.
25.11.2013 через відділ діловодства суду
від відповідача надійшли пояснення до
позову, в яких відповідачем проведено
розрахунок розміру збитків позивача за
перший рік дії кредитних угод.
10.12.2013 через відділ діловодства суду
позивач подав додаткові пояснення по
справі, в яких зазначив, що рішеннями
судів була стягнута заборгованість
третіх осіб за кредитними договорами
на користь позивача, втім фактичного
виконання не відбулось. Разом з тим,
позивач зауважує на тому, що п. 10.3.7
договору страхування передбачений
обов'язок позивача повернути
відповідачу суму виплаченого
страхового відшкодування у разі
повного погашення заборгованості за
кредитними угодами, що виключає
імовірність подвійного задоволення
позивачем своїх вимог як до страховика
так і до позичальників.
Також, 10.12.2013 через відділ діловодства
суду відповідач подав пояснення, в яких
зазначив, що позивач здійснив сплату
страхового платежу тільки за перший
рік дії кредитних угод, а тому згідно
п.6.2, 7.2, 8.2 договору страхування
страховий захист розповсюджується на
страхові випадки, які настали в період
першого року дії кредитних угод.
Розпорядженням в.о. Голови
господарського суду міста Києва від
23.12.2013 справу №910/9009/13 передано на
розгляд колегії суддів у складі:
Головуючий суддя: Ломака B.C., судді:
Гавриловська І.О., Куркотова Є.Б. у
зв'язку з перебуванням судді
Васильченко Т.В. (головуючий) на
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 23.12.2013 справу №910/9009/13
прийнято до провадження колегії суддів
у складі: Головуючий суддя: Ломака B.C.,
судді: Куркотова Є.Б., Гавриловська І.О.
та призначено розгляд справи.
Розпорядженням в.о. Голови
господарського суду міста Києва від
24.12.2013 справу №910/9009/13 передано на
розгляд колегії суддів у складі:
Головуючий суддя: Васильченко Т.В.,
судді: Гавриловська І.О., Куркотова Є.Б.,
у зв'язку з виходом судді Васильченко
Т.В. (головуючий) з лікарняного.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 24.12.2013 справу №910/9009/13
прийнято до провадження колегією
суддів у складі: Головуючий суддя:
Васильченко Т.В., судді:
Гавриловська І.О., Куркотова Є.Б., та
призначено до розгляду.
Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 21.02.2014 справу
№910/9009/13 передано на розгляд колегії
суддів у складі: Головуючий суддя:
Босий В.П., судді: Марченко О.В., Ломака
B.C. у зв'язку з перебуванням судді
Васильченко Т.В. у відпустці, судді
Гавриловської І.О. - у відрядженні,
судді Куркотової Є.Б. - на лікарняному.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 21.02.2014 справу №910/9009/13
прийнято до провадження колегією
суддів у складі: Головуючий суддя:
Босий В.П., судді: Марченко О.В.,
Ломака B.C., та призначено до розгляду.
18.03.2014 відповідач через відділ
діловодства суду подав пояснення, в
яких зазначив, що згідно пунктів п. п. 6.2,
7.2, 8.2 договору страхування, вимоги
позивача підлягають частковому
позивача за кредитним договором
позичальника ОСОБА_1 склали 6184,50 грн.,
позичальника ОСОБА_3 - 6736,32 грн.,
урахування комісії), в іншій частині
вимоги позивача суперечать умовам
договору страхування, а тому
задоволенню не підлягають.
Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 24.03.2014 справу
№910/9009/13 передано на розгляд колегії
суддів у складі: Головуючий суддя:
Васильченко Т.В., судді: Ломака В.С.,
Любченко М.О., у зв'язку з виходом судді
Васильченко Т.В. (Головуючий) з
лікарняного та перебуванням судді
Марченко О.В. у відпустці.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 24.03.2014 справу №910/9009/13
прийнято до провадження колегією
суддів у складі: Головуючий суддя:
Васильченко Т.В., судді: Любченко М.О.,
Ломака B.C. та призначено до розгляду.
В судовому засіданні 24.03.2014 представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, просив задовольнити.
Представник відповідача в судовому
засіданні 24.03.2014 проти позовних вимог
заперечив частково, з урахуванням
поданих ним 18.03.2014 пояснень.
Треті особи в судове засідання 24.03.2014
своїх представників не направили, про
причини неявки суду не повідомили, хоча
про час та місце проведення судового
засідання повідомлені своєчасно та
належним чином, заяв чи клопотань до
суду не подали.
Відповідно до п. 3.9 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" розпочинаючи судовий
розгляд, суддя має встановити, чи
повідомлені про час і місце цього
розгляду особи, які беруть участь у
справі, але не з'явилися у засідання.
Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК.
За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.
У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.
Зважаючи на те, що неявка третіх осіб не
перешкоджає всебічному, повному та
об'єктивному розгляду всіх обставин
справи, суд вважає за можливе
розглянути справу за наявними в ній
В судовому засіданні 24.03.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, які приймали
участь під час розгляду справи,
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, та оцінивши докази,
які мають значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

17.08.2006 між відповідачем (страховик) та
позивачем (страхувальник) укладено
договір страхування кредитного
портфелю банку № 17/, предметом
якого є страхування ризиків
страхувальника, пов'язаних з
невиконанням (неналежним виконанням)
фізичними особами (позичальниками)
своїх договірних зобов'язань за
кредитними договорами, укладеними між
страхувальником та позичальниками та
зазначеними в реєстрі кредитних угод,
що є додатком до цього договору (п. 4.1
договору).

Згідно п. 6.1 договору страхування
страховим випадком є невиконання або
часткове невиконання позичальником
своїх зобов'язань по поверненню суми
кредиту та/або відсотків за
користування кредитом в строки та на
умовах, що передбачені в конкретній
кредитній угоді, внаслідок смерті або
неплатоспроможності позичальника, під
якою сторони розуміють наявність факту
прострочення виконання позичальником
своїх зобов'язань по поверненню суми
кредиту та/або відсотків за
користування кредитом на протязі більш
ніж 30 календарних днів з моменту
настання обов'язку щодо сплати
відповідно до умов кредитної угоди.

При цьому, страхувальник зобов'язаний
при настанні страхового випадку вжити
всіх можливих і раціональних заходів
щодо запобігання та зменшення збитків
(п. 10.3.5 договору страхування).

Пунктом 8.2 договору страхування
передбачено, що відповідальність
страховика за кожною кредитною угодою
діє з моменту отримання страхового
платежу за реєстром кредитних угод і до
повного погашення позичальниками
заборгованості по кредитним угодам,
зазначеним в реєстрах. При цьому
договір набирає чинності і діє
відносно конкретної кредитної угоди
тільки при умові сплати суми
страхового платежу на умовах п. 7.2 цього
договору, а саме страхові внески по
конкретних кредитних угодах, укладених
на протязі попереднього місяця та
зазначених в реєстрі, перераховується
страхувальником на поточний рахунок
страховика не пізніше 10- го числа
місяця наступного за звітним на
підставі рахунків, виставлених
страховиком страхувальнику в день
отримання реєстру. Якщо кредитна угода
укладена строком більше ніж на один
рік, то на наступний рік страхувальник
перераховує черговий (щорічний) платіж
не пізніше 10-го числа наступного місяця
після закінчення поточного року дії
відповідної кредитної угоди на
підставі рахунків, виставлених
страховиком страхувальнику в день
отримання реєстру кредитних угод.

16.01.2007 ОСОБА_1 (позичальник) та позивач
(Банк) уклали кредитний договір
№KRCK/0300/12/07 на споживчі цілі в сумі 20000
грн. строком з 16.01.2007 по 15.01.2010 зі сплатою
за користування кредитними коштами 9%
річних (далі - кредитний договір 1).

19.03.2007 ОСОБА_2 (позичальник) та позивач
(Банк) уклали кредитний договір
№KRCK/0300/104/07 на споживчі цілі в сумі 18500
грн. строком з 19.03.2007 по 18.03.2010 зі сплатою
за користування кредитними коштами 9%
річних (далі - кредитний договір 2).

09.01.2007 ОСОБА_3 (позичальник) та позивач
(Банк) уклали кредитний договір
№KRCK/0300/1/07 на споживчі цілі в сумі 20000
грн. строком з 09.01.2007 по 08.01.2010 зі сплатою
за користування кредитними коштами 9%
річних (далі - кредитний договір 3).

03.04.2007 ОСОБА_4 (позичальник) та позивач
(Банк) уклали кредитний договір
№KRCK/0300/127/07 на споживчі цілі в сумі 14000
грн. строком з 03.04.2007 по 02.04.2010 зі сплатою
за користування кредитними коштами 9%
річних (далі - кредитний договір 4).

У зв'язку з цим, відповідно 31.01.2007, 31.03.2007
та 28.04.2007 між сторонами договору
страхування було підписано реєстр
кредитних договорів, до яких включені
вищезазначені кредитні договори
(додаток № 1 до договору страхування), з
зазначенням страхових сум.

Пунктом 4.3 кредитних договорів
встановлено, що позичальник
зобов'язується починаючи з першого
числа наступного місяця за місяцем
укладення договору, погашати кредит в
сумі не менш ніж 555,56 грн. (кредитний
договір-1), 513,89 грн. (кредитний договір-2),
555,56 грн. (кредитний договір-3), 388,89 грн.
(кредитний договір-4), сплачувати
нараховані відсотки за користування
кредитом не пізніше 25 числа кожного
місяця, а при повному погашенні кредиту
- одночасно з погашенням кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи,
сплату чергового платежу за кредитним
договором-1 позичальник зобов'язаний
був провести 25.04.2007, за кредитним
договором-2 - 25.04.2007, за кредитним
договором-3 - 09.02.2007, за кредитним
договором-4 - 25.05.2007, однак своїх
зобов'язань не виконали.

Так, заочним рішенням Дарницького
районного суду міста Києва від 17.10.2008 у
справі №2-4918, встановлено, що станом на
лютий 2008 загальна сума заборгованості
ОСОБА_1 перед ПАТ "АКБ "Інтустріалбанк"
за кредитним договором -1 становить
47897,37 грн. Цим рішенням позов задоволено
повністю, стягнуто з ОСОБА_1 47897,37 грн.
заборгованості та судові витрати.

Заочним рішенням Оболонського
районного суду міста Києва від 02.12.2008 у
справі №2-5447/2008 встановлено, що станом
на липень 2008 загальна сума
заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ "АКБ
"Інтустріалбанк" за кредитним
договором -2 становить 52857,43 грн. Цим
рішенням позов задоволено повністю,
стягнуто з ОСОБА_2 52857,43 грн.
заборгованості та судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного
суду міста Києва від 27.09.2010 у справі
№2-5712/10 встановлено, що загальна сума
заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ "АКБ
"Інтустріалбанк" за кредитним
договором -3 становить 47726,66 грн. Цим
рішенням позов задоволено в частині
стягнення з ОСОБА_3 47726,66 грн.
заборгованості та судові витрати.

Заочним рішенням Подільського
районного суду міста Києва від 30.07.2010 у
справі №2-1569/10 встановлено, що загальна
сума заборгованості ОСОБА_4 перед ПАТ
"АКБ "Інтустріалбанк" за кредитним
договором -4 становить 27413,86 грн. Цим
рішенням позов задоволено в частині
стягнення з ОСОБА_4 27413,86 грн.
заборгованості та судові витрати.

Наведені факти в силу вимог ч.2 ст.35 ГПК
України мають преюдиціальне значення
та не підлягають повторному доведенню.

Позивачем було направлено
позичальникам листи №2942 від 19.11.2007, №791
від 20.02.2008, №912 від 25.02.2008, №508 від 11.02.2009,
№309 від 18.01.2008, №874 від 22.02.2008, №2950 від
19.11.2007, №1141 від 10.04.2009, №2937 від 19.11.2007, №901
від 25.02.2008, №782 від 20.02.2008, №250 від 28.01.2008,
№1085 від 06.03.2008, №307 від 18.01.2008, №2966 від
20.11.2007 та №1138 від 10.04.2009 з вимогою про
виконання зобов'язання за кредитними
договорами, дострокового повернення
кредиту, сплати відсотків за
користування кредитними коштами і
комісії та надання додаткових
документів для з'ясування фінансового
стану та перевірки платоспроможності
позичальників. Докази їх отримання
позичальниками додані до матеріалів
справи.

Втім, позичальники умови кредитних
договорів щодо повернення кредиту,
сплати комісії та процентів за
користування кредитними коштами не
виконали, матеріали справи зворотного
не містять.

У зв'язку з невиконанням
позичальниками своїх зобов'язань за
кредитними договорами, позивачем на
адресу відповідача було направлено
заяви №1875 від 25.04.2008, №3216 від 05.12.2007, №1000
від 29.02.2008, №1862 від 25.04.2008 та №951 від
27.02.2008, якими повідомлено про
непогашення заборгованості за
кредитними договорами та необхідність
виплати страхового відшкодування.

Однак, відповідач, з посиланням на
умови договору страхування, листами
від 24.07.2008, від 08.07.2008, від 08.05.2008, від
22.07.2008, від 27.05.2008 та від 05.05.2008 повідомив
позивача про невизнання
вищезазначених випадків страховими та
відмову у виплаті страхових
відшкодувань за вказаними кредитними
договорами у зв'язку з невиконанням
останнім умов договору страхування
щодо строків повідомлення про настання
страхових відпадків.

З огляду на викладене, оскільки згідно
приписів ст.988 ЦК України та ст.20 Закону
України "Про страхування" страховик
зобов'язаний у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату у строк, встановлений
договором, позивач звернувся до суду з
даним позовом, посилаючись на те, що
несвоєчасне повідомлення страховика
про настання страхового випадку саме
по собі не може бути підставою для
відмови від страхового відшкодування.

Відповідач, в свою чергу, заперечив
проти позову з підстав того, що позивач
не виконав зобов'язання передбачені
договором страхування, а саме
несвоєчасно повідомив відповідача про
прострочення позичальниками сплати
чергового платежу, про настання
страхового випадку, а також що його
відповідальність за кредитними
угодами в будь-якому випадку виникає з
моменту отримання страхових платежів
за ними, які, в свою чергу, позивач за 2-й
та 3-й рік дії кредитних угод не
здійснив, а відтак страховий захист
розповсюджується на страхові випадки,
які настали в період лише першого року
дії кредитних угод.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та, враховуючи те, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України встановлено,
що зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу,
зокрема з договорів та інших
правочинів.

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків (ст. 626 ЦК
України).

Статтею 979 Цивільного кодексу України
визначено, що за договором страхування
одна сторона (страховик) зобов'язується
у разі настання певної події
(страхового випадку) виплатити другій
стороні (страхувальникові) або іншій
особі, визначеній у договорі, грошову
суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
виплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

Зобов'язання згідно ст.ст. 525, 526 ЦК
України має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства;
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається.

Згідно зі ст. 988 Цивільного кодексу
України та ст. 20 Закону України "Про
страхування" страховик зобов'язаний у
разі настання страхового випадку
здійснити страхову виплату у строк,
встановлений договором.

При цьому, страховий випадок - подія,
передбачена договором страхування або
законодавством, яка відбулася і з
настанням якої виникає обов'язок
страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику,
застрахованій або іншій третій особі
(ст. 8 Закону України "Про страхування").

Пунктом 6.1 договору страхування
сторони визначили, що страховим
випадком є невиконання або часткове
невиконання позичальником своїх
зобов'язань по поверненню суми кредиту
та/або відсотків за користування
кредитом в строки та на умовах, що
передбачені в конкретній кредитній
угоді, внаслідок смерті або
неплатоспроможності позичальника. При
цьому, під неплатоспроможністю
позичальника розуміється наявність
факту прострочення виконання
позивальником своїх зобов'язань по
поверненню суми кредиту або відсотків
за користування кредитом протягом
більш ніж 30 (тридцять) календарних днів
з моменту настання обов'язку щодо
сплати відповідно до умов кредитної
угоди.

Отже, умовами договору страхування
конкретний момент настання страхового
випадку чітко не визначений, а
зазначена в п.6.1 договору фраза
"протягом більш ніж 30 календарних днів"
не є чітким визначенням терміну в 30
днів, оскільки порушенням протягом
більше ніж 30 календарних днів будуть
усі дні, починаючи з 31-го дня порушення.
Разом з тим, хоч конкретний момент
настання страхового випадку сторонами
у договорі страхування не визначений,
проте, визначено, що при настанні події,
яка є страховим випадком, у відповідача
виникає обов'язок сплатити позивачу
страхове відшкодування.

Статтею 990 Цивільного кодексу України
та статтею 25 Закону України "Про
страхування" передбачено, що страховик
здійснює страхову виплату відповідно
до умов договору на підставі заяви
страхувальника (його правонаступника)
або іншої особи, визначеної договором,
і страхового акта (аварійного
сертифіката).

Згідно п. п. 11.1.1 та 11.1.6 договору
страхування після настання страхового
випадку, страхувальник зобов'язаний
негайно, але в будь-якому разі не
пізніше ніж через 5 робочих днів,
письмово повідомити про це страховика,
який, в свою чергу, після отримання
заяви страхувальника про страховий
випадок зобов'язаний виплатити
страхове відшкодування протягом
десяти робочих днів від дня отримання
всіх документів, передбачених у п.п.
11.1.3-11.1.4 договору.

Як зазначалося вище, позивач направив
відповідачу заяви, якими повідомив про
настання страхового випадку та
необхідність виплати страхового
відшкодування, втім відповідач
відмовив у виплаті страхових
відшкодувань у зв'язку з порушенням
строків повідомлення про настання
страхових відпадків.

Згідно вимог ст. 991 Цивільного кодексу
України та ст. 26 Закону України "Про
страхування" підстави для відмови
страховика у здійсненні страхової
виплати або страхового відшкодування,
відповідно до яких однією з таких
підстав є несвоєчасне повідомлення
страхувальником про настання
страхового випадку без поважних на це
причин або створення страховикові
перешкод у визначенні обставин,
характеру та розміру збитків.

Пунктами 10.4.4. та 11.1.2 договору
страхування сторони визначили, що
страховик має право повністю або
частково відмовити у виплаті
страхового відшкодування у
відповідності з чинним законодавством
України, при порушенні страхувальником
умов цього договору і взятих на себе
зобов'язань, зокрема при несвоєчасному
повідомленні страхувальником
страховика про настання страхового
випадку, але за умови, якщо не буде
доведено, що страховику своєчасно
стало відомо про настання страхового
випадку або що відсутність у
страховика відомостей про це не могла
вплинути на його обов'язки сплатити
страхове відшкодування.

Отже, як вбачається з умов договору
страхування, право відмови у виплаті
страхового відшкодування у разі
несвоєчасного повідомлення про
настання страхового випадку виникає у
страховика за наявності певних умов: а
саме у разі якщо не буде доведено, що
страховику своєчасно стало відомо про
настання страхового випадку або що
відсутність у страховика відомостей
про це могла вплинути на його обов'язки
сплатити страхове відшкодування.

Тобто, відмова у виплаті страхового
відшкодування при несвоєчасному
повідомленні страховика про настання
страхового випадку може мати місце
лише в тому випадку, коли це позбавило
страховика можливості дізнатися, чи є
ця подія страховим випадком, тобто якщо
буде доведено, що відсутність у
страховика відомостей про настання
страхового випадку могла вплинути на
здійснення ним обов'язку щодо сплати
страхового відшкодування.

(Аналогічна правова позиція міститься
у постановах Вищого господарського
суду України від 13.11.2012 у справі
№5011-72/6013-2012, від 02.07.2013 у справі №
5011-74/6091-2012-50/449-2012 та ін.).

Втім, відповідач не навів в
обґрунтування відмови від виплати
позивачу страхового відшкодування
обставин та не надав доказів на їх
підтвердження, яким чином несвоєчасне
повідомлення позивачем про настання
страхового випадку за кредитними
договорами вплинуло на його обов'язок
сплатити страхове відшкодування.

На думку суду, виходячи з фактичних
обставин справи, повідомлення
страхувальником страховика про
настання страхового випадку за
спірними кредитними договорами, які
надсилалися починаючи з липня 2007 (що за
твердженням відповідача, є
несвоєчасним повідомленням, ніж це
передбачено договором), ніяким чином не
вплинуло на обов'язки відповідача
сплатити страхове відшкодування,
оскільки, по-перше за умовами договору
страхування страховик зобов'язаний
виплатити страхове відшкодування
після настання страхового випадку та
отримання заяви про страхове
відшкодування, по-друге, момент
настання страхового випадку чітко не
визначений умовами договору
страхування; по-третє, порушення
позичальниками умов кредитних
договорів, а отже і настання страхових
випадків, пов'язаних з їх невиконанням,
фактично фіксується тільки
документально і наведені відомості
надавались відповідачу, а отже могли
бути ним належно вивчені та
опрацьовані.

Тоді як, умовами договору страхування
визначено, що страховик у разі настання
страхового випадку відповідно до
положень чинного законодавства та умов
договору страхування зобов'язаний
виплатити страхове відшкодування, а
інші умови договору є підставою для
відмови лише в тому разі, якщо таке
порушення положень договору
страхувальником перешкодило
страховику переконатися, що ця подія є
страховим випадком.

Проте, в матеріалах справи відсутні
докази, які б свідчили про те, що
відповідач не мав можливості
переконатися, чи є подія за спірними
кредитними договорами, зазначена
позивачем в листах, направлених
протягом періоду дії договору
страхування, страховим випадком.

За таких обставин, враховуючи, що при
укладенні договору страхування №
17/ від 17 серпня 2006 (п. 6.1) сторони
дійшли згоди яка саме подія є страховим
випадком, а несвоєчасне повідомлення
позивачем відповідача про її настання
не є підставою для відмови у виплаті
страхового відшкодування, за
відсутності доказів, що це перешкодило
страховику переконатися, що ця подія є
страховим випадком, суд дійшов
висновку про обґрунтованість доводів
позивача в частині неправомірної
відмови відповідача у виплаті
страхового відшкодування з підстав
несвоєчасного повідомлення про цю
подію.

Втім, згідно ч. 3 ст. 18 Закону України
"Про страхування" договір страхування
набирає чинності з моменту внесення
першого страхового платежу, якщо інше
не передбачено договором страхування.

Дія договору страхування припиняється
та втрачає чинність за згодою сторін, а
також у разі несплати страхувальником
страхових платежів у встановлені
договором строки. При цьому, договір
вважається достроково припиненим у
випадку, якщо перший (або черговий)
страховий платіж не був сплачений за
письмовою вимогою страховика протягом
десяти робочих днів з дня пред'явлення
такої вимоги страхувальнику, якщо інше
не передбачено умовами договору (ст. 28
Закону України "Про страхування").

Верховний суд України у своєму листі
від 19.07.2011 року "Судова практика
розгляду цивільних справ, що виникають
з договорів страхування" вказав на те,
що має юридичне значення той факт, що
коли договір страхування укладено, але
страховий платіж не внесено, страховик
не зобов'язаний здійснювати страхову
виплату, навіть якщо випадок відбувся.

Умовами п.п.6.2,7.2,8.2 договору страхування
сторони також визначили, що страховий
захист розповсюджується на страхові
випадки, які настали в період дії
конкретної кредитної угоди, по якій
були внесені страхові платежі, згідно
реєстру. Якщо кредитна угода укладена
строком більше ніж на один рік, то на
наступний рік страхувальник
перераховує черговий (щорічний) платіж
не пізніше 10-го числа наступного місяця
після закінчення поточного року дії
відповідної кредитної угоди на
підставі рахунків, виставлених
страховиком страхувальнику в день
отримання реєстру кредитних угод. При
цьому, договір набирає чинності і діє
відносно конкретної кредитної угоди
тільки при умові сплати суми
страхового платежу на умовах п.7.2 цього
договору.

Отже, п.п. 7.2,8.2 договору страхування по
суті містять застереження щодо
можливості дострокового припинення
(втрати чинності) договору в разі
невиконання страхувальником
зобов'язання по сплаті чергового
(щорічного) платежу до 10-го числа
наступного місяця після закінчення
поточного року дії відповідної
кредитної угоди.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання договору страхування,
позивач на підставі реєстрів кредитних
договорів за січень, березень, квітень
2007 року, що є додатками № 1 до договору
страхування, сплатив на користь
страховика перший страховий платіж
відповідно до порядку та в строки
встановлені пунктом 7.2. договору
страхування, що не заперечується
відповідачем, а саме, на підставі
рахунків-фактури сплачено 10691,34 грн. за
реєстром за січень 2007 року
(позичальники: ОСОБА_3, ОСОБА_1), за
реєстром за березень 2007 року в розмірі
10169,90 грн. (позичальник: ОСОБА_2) та за
реєстром за квітень 2007 року в розмірі
14601,42 грн. (позичальник: ОСОБА_4), що
підтверджується меморіальними
ордерами від 12.02.2007, від 05.04.2007 та від
14.05.2007 (т. 2 а.с. 141-149)

Втім, доказів сплати чергових платежів
за спірними кредитними угодами, які
укладені на трирічний строк позивачем
під час розгляду справи суду не надано.

Таким чином, оскільки згідно положень
ст.28 Закону України «Про страхування»
дія договору страхування припиняється
та втрачає чинність у разі несплати
страхувальником страхових платежів
(першого або чергового) у встановлені
договором строки, суд прийшов до
висновку, що договір страхування щодо
кредитних угод з ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_4 набув чинності для сторін
відповідно з дат укладення таких
кредитних угод, оскільки страхувальник
сплатив перші страхові платежі, але є
дійсним лише протягом першого року дії
кредитних угод, тобто до 09.01.2008, 16.01.2008,
19.03.2008 та 03.04.2008 відповідно, оскільки як
вже зазначалося више, позивач не надав
доказів внесення відповідачу
страхових платежів за наступні періоди
дії кредитних угод (2-ий та 3-ій роки).

При цьому, згідно з п. 10.6.2 договору
страхування, страховик несе фінансову
відповідальність по договору
страхування в межах обумовленої в
ньому страхової суми (згідно Реєстрів).

Відповідно до ст.9 Закону України "Про
страхування" страхова сума - грошова
сума, в межах якої страховик
відповідно до умов страхування
зобов'язаний провести виплату при
настанні страхового випадку. Страхова
виплата - грошова сума, яка
виплачується страховиком відповідно
до умов договору страхування при
настанні страхового випадку. Розмір
страхової суми та (або) розміри
страхових виплат визначаються за
домовленістю між страховиком та
страхувальником під час укладання
договору страхування або внесення змін
до договору страхування, або у
випадках, передбачених чинним
законодавством.

З підписаних сторонами реєстрів
кредитних договорів за січень,
березень, квітень 2007 року (Додатки № 1
до договору страхування) вбачається, що
сторонами погоджено страхову суму за
кредитними договорами в розмірі 21340,00
грн. по кредитному договору 1; 19739,50 грн.
по кредитному договору -2; 21340,00 грн. по
кредитному договору 3 та 15100,00 грн. по
кредитному договору 4.

Разом з тим, згідно п.п.5.1,10.6.2,11.1.3
договору страхування страхова сума
визначається в розмірі суми кредиту та
відсотків за користування кредитом на
підставі конкретних угод згідно
реєстру кредитних угод, наведеному в
додатку №1 до договору. Страховик несе
фінансову відповідальність по
договору в межах обумовленої в ньому
страхової суми (згідно реєстрів), але
розмір страхового відшкодування - це
прострочена заборгованість
позичальника по кредитній угоді,
виключаючи пеню, штрафні санкції та
підвищені відсотки за прострочку, в
розмірі суми кредиту та відсотків за
користування кредитом на підставі умов
конкретної кредитної угоди, на дату
настання страхового випадку.

Як було встановлено вище, листами
позивач звернувся до відповідача з
вимогою здійснити страхове
відшкодування в зв'язку з порушенням
позичальниками умов кредитних
договорів і наявністю заборгованості
перед позивачем на загальну суму 84921,55
грн. (ОСОБА_3 - 23403,34 грн., ОСОБА_1 - 23
330,63 грн., ОСОБА_2 - 21 985,19 грн., ОСОБА_4 -
16202,39 грн.), яка складається з
заборгованості по кредиту, по
відсоткам за користування кредитом та
по комісії за весь період дії кредитних
договорів.

Втім, з огляду на вищевикладене, до
вимог про стягнення суми страхового
відшкодування позивачем помилково
включено комісійні, що є порушенням
п.11.1.3 договору страхування, з
урахуванням змісту якого комісійні
витрати, на відміну від простроченої
заборгованості по кредиту та відсотків
за користування кредитом, не входять до
суми страхового відшкодування,
підлягаючого до виплати.

Наведене також не виключає наявність
підстав вважати, що страховим випадком
охоплюється (покривається) не загальна
(вся) заборгованість позичальника по
виплаті кредиту та відсотків, в тому
числі й та, термін погашення якої
позичальником ще не настав, а саме
реальна заборгованість, яка виникла в
період прострочення виконання
позичальником своїх зобов'язань та
існує на дату настання страхового
випадку.

Відтак, враховуючи вищевикладене, суд
дійшов висновку, що розмір страхового
відшкодування за кредитними
договорами з позичальниками ОСОБА_1 та
ОСОБА_3, становить 12920,82 грн. (за
виключення комісії), а саме: за
кредитним договором -1 за період з 16.01.2007
по 16.01.2008 щодо якого розповсюджується
страховий захист за договором
страхування склали 6184,50 грн. (перший рік
дії кредитної угоди закінчився 16.01.2008)
та за кредитним договором -3 за період з
09.01.2007 по 09.01.2008 щодо якого
розповсюджується страховий захист за
договором страхування склали 6736,32 грн.
(перший рік дії кредитної угоди
закінчився 09.01.2008), згідно розрахунку
відповідача, який викладений в
поясненнях, поданих до суду 18.03.2014 та
який на думку суду відповідає
встановленим фактичним обставинам у
справі.

Щодо розміру страхового відшкодування
за кредитними договорами з
позичальниками ОСОБА_2 та ОСОБА_4, то він
становить 34681,89 грн., виходячи з
погодженої сторонами в реєстрі
кредитних угод страхової суми (за
виключення комісії), оскільки позивач
в перший рік дії даних кредитних угод
скористався передбаченим пунктом 5.2
кредитних договорів правом вимоги
дострокового повернення кредиту, а
саме: за кредитним договором -2 розмір
страхового відшкодування становить
19739,50 грн., а за кредитним договором 4 -
14942,39 грн. згідно розрахунку
відповідача, який викладений в
поясненнях, поданих до суду 18.03.2014 та
який на думку суду відповідає
встановленим фактичним обставинам у
справі.

Під час розгляду справи відповідач не
надав доказів на підтвердження виплати
позивачу вказаної суми страхового
відшкодування, а доводи відповідача
про те, що задоволення даного позову
призведе до подвійного стягнення боргу
як з позичальників за кредитними
договорами на підставі судових рішень,
так і з відповідача суд не приймає до
уваги, оскільки п. 10.3.7 договору
страхування сторони визначили
обов'язок позивача повернути
відповідачу суму виплаченого
страхового відшкодування у разі
повного погашення заборгованості за
кредитними угодами, що виключає
імовірність подвійного задоволення
позивачем своїх вимог як до страховика
так і до позичальників. До того ж, чинне
законодавство не пов'язує припинення
зобов'язання з прийняттям судового
рішення чи відкриттям виконавчого
провадження з його примусового
виконання. Тобто наявність судових
актів про стягнення заборгованості не
припиняє грошових зобов'язань
боржника.

З огляду на вищевикладене, враховуючи,
що факт існування у відповідача
обов'язку сплатити позивачу страхове
відшкодування у визначеній судом сумі
належним чином доведений та
підтверджений самим відповідачем у
поясненнях наданих до суду 18.03.2014,
позовні вимоги підлягають задоволенню
частково в сумі 47602,71 грн.

Витрати по сплаті судового збору
розподіляються пропорційно розміру
задоволених вимог на підставі ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України.

Керуючись ст. ст. 43, 32, 33, 34, 43, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Страхова група "ТАС" (03062, м.
Київ, проспект Перемоги, 65,
ідентифікаційний код 30115243) на користь
Публічного акціонерного товариства
акціонерного комерційного банку
"Індустріалбанк" (69037, м. Запоріжжя, вул.
40 років Радянської України, 39д,
ідентифікаційний код 13857564) суму
страхового відшкодування у розмірі 47602
(сорок сім тисяч шістсот дві) грн. 71 коп.
та витрати по сплаті судового збору в
сумі 964 (дев'ятсот шістдесят чотири)
грн. 42 коп., видати наказ позивачу після
набранням рішенням суду законної сили.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 31.03.2014.

Головуючий суддя

Т.В.Васильченко

Судді
В.С.
Ломака

М.О.Любченко