ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2014 р.
Справа № 914/3405/13

Перший заступник прокурора міста
Львова в інтересах Львівської міської
ради в особі:

Позивач: Львівське міське комунальне
підприємство "Львівсвітло" (79068, м.Львів,
вул.Лінкольна, 8, ідентифікаційний код
03348577)

Відповідач: Товариство з обмеженою
відповідальністю "Балтом Україна" (79040,
м.Львів, вул.Конюшинна, 11,
ідентифікаційний код 35382784)

про стягнення

ціна позову: 191581,82грн.

суддя Фартушок Т.Б.

секретар Полюхович Х.М.

Представники:

Прокурор: Леонтьєва Н.Т.- прокурор
прокуратури;

Позивача: Стецик О.В., довіреність в
матеріалах справи;

Відповідача: Барбадин-Дунець Н.М.,
довіреність в матеріалах справи;

Суть спору:

Першим заступником прокурора міста
Львова в інтересах Львівської міської
ради в особі: Львівського міського
комунального підприємства
"Львівсвітло" (Позивач) заявлено позов
до Товариство з обмеженою
відповідальністю "Балтом Україна" з
вимогою стягнення боргу у сумі
171028,85грн., що виник у зв'язку з
порушенням Відповідачем грошових
зобов'язань (з оплати за виконані
роботи), передбачених умовами Договору
№76 від 10.09.2010 року.

Крім цього, заявлено вимогу про
стягнення з Відповідача 4268,70грн.
інфляційних нарахувань, 64559,56грн. пені,
12707,68грн. 3% річних.

03.10.2013р. до Господарського суду
Львівської області надійшла заява
Прокурора про зменшення розміру
позовних вимог, відповідно до якої
Прокурор зменшив розмір позовних вимог
в частині стягнення пені до 25293,30грн., в
частині 3% річних - до 2558,40грн., в решті
вимоги залишив без змін; з врахуванням
наведеного Прокурор зазначив, що
загальний розмір заборгованості
становить 198880,55грн.

24.02.2014 року подала через канцелярію
суду заяву про уточнення (зменшення)
позовних вимог відповідно до якої сума
боргу, яку просить стягнути становить
205018,13грн., з яких: 171028,85грн. основний
борг, 5315,00грн. інфляційних нарахувань,
13436,31грн. пені, 15237,97грн. 3% річних. Заява
Прокурора про зменшення розміру
позовних вимог прийнята судом, про що
зазначено в ухвалі суду від 28.02.2014р.

Крім того, 28.02.2014р. Прокурор подав заяву
про зменшення позовних вимог, згідно
якої відмовився від позовних вимог в
частині стягнення 13436,31грн. пені, яка
прийнята судом.

Ухвалою Господарського суду
Львівської області по даній справі від
09.09.2013р. порушено провадження у справі
та розгляд справи призначено в
судовому засіданні на 15год. 45хв. 24.09.2013р.
Розгляд справи відкладався з причин та
підстав, зазначених в ухвалі
Господарського суду Львівської
області по даній справі від 24.09.2013 року,
03.10.2013р., 29.10.2013 року та продовжено строк
розгляду справи на 15 днів.

18.11.2013р. Ухвалою Господарського суду
Львівської області позов Першого
заступника прокурора міста Львова в
інтересах Львівської міської ради в
особі: Львівського міського
комунального підприємства
"Львівсвітло" до Товариство з обмеженою
відповідальністю "Балтом Україна" з
вимогою стягнення боргу у сумі
171028,85грн., що виник у зв'язку з
порушенням Відповідачем грошових
зобов'язань (з оплати за виконані
роботи), передбачених умовами Договору
№76 від 10.09.2010 року - залишено без
розгляду.

23.12.2013р. Постановою Львівського
апеляційного господарського суду
Ухвалу господарського суду Львівської
області від 18.11.2013 року у справі №914/3405/13
скасовано, справу передано на розгляд
господарського суду Львівської
області.

06.02.2014р. справа №914/3405/13 повернулась до
господарського суду Львівської
області.

Ухвалою Господарського суду
Львівської області по даній справі від
10.02.2014р. розгляд справи призначено в
судовому засіданні на 15год. 15хв. 27.02.2014р.
В судовому засіданні 27.02.2014р.
відповідно до вимог ст.77 ГПК України
оголошено перерву до 14год. 45хв. 28.02.2014р.

Представникам Учасників оголошено
права та обов'язки, визначені ст.ст.20, 22,
28, 29, 38 ГПК України. Крім того, в ухвалах
Господарського суду Львівської
області по даній справі, які скеровані
чи оголошені Учасникам (підтвердженням
чого є дані реєстрів вихідної
кореспонденції господарського суду
Львівської області та наявні в
матеріалах справи повідомлення про
вручення поштових відправлень)
зазначено, що права та обов'язки сторін
визначені ст.ст.20, 22, 28, 29, 38 ГПК України.

Заяв про відвід судді не надійшло.

Прокурор в судове засідання з'явилась,
позовні вимоги підтримала повністю з
врахуванням заяв про зменшення розміру
позовних вимог від 03.10.2013р., 24.02.2014р. та
від 28.02.2014р., та заперечення на відзив
від 24.10.2013р., надала пояснення по суті
спору.

Представник Позивача в судове
засідання з'явилась, позовні вимоги
підтримала повністю з врахуванням заяв
Прокурора про зменшення розміру
позовних вимог, надала пояснення по
суті спору з обґрунтуванням підстав
для стягнення заборгованості з
Відповідача.

Представник Відповідача в судове
з'явилась, проти позову заперечила,
надала пояснення по суті спору, в тому
числі письмові; подала клопотання про
ознайомлення з матеріалами справи, яке
судом задоволено.

Також, суд зазначає, що відповідно до ч.3
ст.43 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд
створює сторонам та іншим особам, які
беруть участь у справі, необхідні умови
для встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

На виконання зазначених вимог Кодексу,
в ухвалі господарського суду
Львівської області про порушення
провадження у справі (на необхідність
виконання вимог якої зазначалось в
ухвалах про відкладення розгляду
справи), окрім подання відзиву на
позовну заяву, сторін зобов'язувалось
надати всі докази в обґрунтування
правової позиції по суті спору.

Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст.43
Господарського процесуального кодексу
України, судочинство у господарських
судах здійснюється на засадах
змагальності; сторони та інші особи,
які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.38 (витребування
доказів) Господарського
процесуального кодексу України (якою, в
тому числі, передбачені права сторін,
про що зазначалось в кожній з ухвал
господарського суду по даній справі),
сторона або прокурор у разі
неможливості самостійно надати докази
вправі подати клопотання про
витребування господарським судом
доказів; у разі задоволення клопотання
суд своєю ухвалою витребовує необхідні
докази. Зі змісту наведеної статті
вбачається, що протягом розгляду
справи суд позбавлений можливості
самостійно збирати докази, і вправі
витребовувати такі виключно за
клопотання сторони або прокурора.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає,
що судом, згідно вимог Господарського
процесуального кодексу України,
надавалась в повному обсязі можливість
Учасникам процесу щодо обґрунтування
їх правової позиції по суті спору та
подання доказів, чим забезпечено
принцип змагальності.

Відповідно до вимог ст.4-7
Господарського процесуального кодексу
України судові рішення приймаються за
результатами обговорення усіх
обставин справи.

В судовому засіданні суд оглянув
оригінали документів, долучених до
матеріалів справи.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст.43 Господарського
процесуального кодексу України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи. Ніякі
докази не мають для суду заздалегідь
встановленої сили.

Крім цього суд зазначає, що з
врахуванням вимог ч.ч.1. 3 ст.69 ГПК
України, в суду відсутні правові
підстави до відкладення розгляду
справи.

Розглянувши матеріали справи в їх
сукупності, дослідивши матеріали
справи, та оцінивши докази в їх
сукупності, заслухавши пояснення
представників Учасників процесу, суд
встановив наступне:

Відповідно до ст.121 Конституції
України, на органи прокуратури
покладено представництво інтересів
держави в суді, у випадках передбачених
законом. Право на звернення до
місцевого суду в інтересах держави,
підприємств, та інших юридичних осіб
визначено п.6 ст.20 Закону України "Про
прокуратуру". Безпосередньо до
господарського суду право звернення
прокурора передбачено п. 3 ч. 1 ст. 2
Господарського процесуального кодексу
України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Господарського
процесуального кодексу України,
прокурор, який звертається до
господарського суду в інтересах
держави, в позовній заяві самостійно
визначає, в чому полягає порушення
інтересів держави, обґрунтовує
необхідність її захисту.

Рішенням Конституційного Суду України
від 08.04.1999р. передбачено, що інтереси
держави є оціночним поняттям, і
прокурор визначає в чому саме
відбулось або могло відбутись
порушення матеріальних або інших
інтересів держави.

Відповідно до положень ст. 36-1 Закону
України „Про прокуратуру",
представництво прокуратурою інтересів
громадянина або держави в суді полягає
у здійсненні прокурорами від імені
держави процесуальних та інших дій,
спрямованих на захист у суді інтересів
громадянина або держави у випадках,
визначених законом.

Щодо стягнення 171028,85грн. основного
боргу.

10.09.2010р. Львівське міське комунальне
підприємство "Львівсвітло"
(Субпідрядник) та Товариство з
обмеженою відповідальністю "Балтом
Україна" (Генпідрядник) уклали Договір
№76 з додатками (далі-Договір), згідно з
умовами якого (розділ 1), Генпідрядник
доручає, а Субпідрядник в межах
договірної ціни зобов'язується
власними силами і засобами виконати і
здати Генпідрядникові відповідно до
проектно-кошторисної документації
(Додаток 1), будівельних норм і правил та
календарного плану виконання робіт
(Додаток 2), роботи по влаштуванню
зовнішнього освітлення на об'єкті:
"Реконструкція вул. Городоцької";
Генпідрядник зобов'язується прийняти
та оплатити виконані роботи на умовах
та у порядку, що передбачені Договором.

Приписами п.2.1 Договору передбачено, що
Субпідрядник зобов'язаний виконати
роботу у відповідності з вимогами
проектно-кошторисної документації,
будівельних норм і правил, термінів
виконання робіт.

У п.2.2.2 Договору зазначено, що
Субпідрядник має право одержувати
оплату за виконані роботи згідно
Договору.

Розділом 3 Договору передбачено, що
вартість робіт визначається сумарною
вартістю підписаних Сторонами Актів
приймання-передачі виконаних робіт;
розрахунки по Договору здійснюються у
безготівковому порядку; форма
розрахунків - платіжне доручення;
вартість послуг генпідряду складає 3%
від загальної вартості робіт, що
оформляється окремим актом виконаних
робіт.

Згідно п.4.1 Договору, приймання
виконаних робіт здійснюється
сторонами за Актом приймання-передачі
виконаних робіт протягом 10-ти
календарних днів з моменту
повідомлення Генпідрядника
Субпідрядником про закінчення
виконаних робіт та надання
Генпідряднику Акту приймання-передачі
виконаних робіт (форми КБ-2в).

Приписами п.4.5 Договору встановлено, що
Генпідрядник зобов'язується оплатити
вартість фактично виконаних робіт
Субпідрядника відповідно до
підписаних Актів приймання-передачі
виконаних робіт (форми КБ-2в) та довідок
про вартість робіт (ф.КБ-3), на протязі 10
робочих днів з моменту отримання
оплати за дані роботи від основного
Замовника (Управління капітального
будівництва Департаменту житлового
господарства та інфраструктури
Львівської міської ради).

Відповідно до п.5.1 Договору, роботи
виконуються відповідно до
календарного плану виконання робіт
(Додаток 2); датою завершення робіт є
дата підписання Акту
приймання-передачі виконаних робіт в
межах строку, передбаченого п.5.1
Договору (п.5.4).

У п.10 Договору зазначено, що всі
претензії, що виникають в межах
предмету та дії Договору, сторони
зобов'язуються вирішувати за взаємною
згодою, шляхом ведення переговорів.
Якщо сторони не можуть дійти згоди в
результаті переговорів та спори і
суперечки по Договору вирішуються в
Господарському суді Львівської
області.

Пунктом 12.7 передбачено, що Договір
вступає в силу з моменту підписання
сторонами і діє до повного виконання
сторонами своїх зобов'язань за
Договором.

Відповідно до п.12.8 Договору, Договір
включає в себе наступні додатки, які
складають невід'ємні частини: Додаток 1
- проектно-кошторисна документація;
Додаток 2 - календарний план виконання
робіт; Додаток 3 - договірна ціна.

Договір підписано та скріплено
відбитками печаток Сторін.

На виконання умов Договору та для
підтвердження прийняття зобов'язань за
Договором, Позивачем виконано роботи у
повному обсязі, а Відповідачем
прийнято виконані роботи (зауважень до
якості виконаних робіт у Замовника не
було), за Актом приймання виконаних
будівельних робіт №1 за грудень 2010р. на
суму 176318,40грн. та довідкою про вартість
виконаних будівельних робіт (та
витрати) за грудень 2010р., які Сторонами
підписані та скріплені печатками 25.02.2011
року.

При цьому підписання Відповідачем Акту
приймання виконаних будівельних робіт
та довідки про вартість виконаних
будівельних робіт, які є первинним
обліковим документом у розумінні
Закону України „Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
і яка відповідає вимогам, зокрема ст.9
названого Закону і Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку та фіксує факт
здійснення господарської операції і
встановлення договірних відносин, є
підставою виникнення обов'язку щодо
здійснення розрахунків за отриманий
товар. Строк виконання відповідного
грошового зобов'язання визначається за
правилами ч. 1 ст. 692 ЦК України.
(Інформаційний лист Вищого
господарського суду України від
17.07.2012р. №01-06/928/2012).

14.01.2012, 28.05.013р. року Позивач направив
Відповідачу Претензію з вимогою
сплатити 171028,85грн. боргу, проте,
Відповідач борг не сплатив. Претензія
від 14.01.2012р. отримана Відповідачем
16.01.2012р., підтвердженням чого є
повідомлення про вручення поштового
відправлення.

28.05.2013 року Позивач направив
Відповідачу Претензію №01/293 з вимогою
сплатити 171028,85грн. боргу, яка останнім
залишена без уваги.

Отже, сума боргу Відповідача перед
Позивачем за виконані роботи складає
171028,85грн.

Щодо доводів Відповідача, викладених у
відзиві та додаткових поясненнях, суд
зазначає наступне.

Відповідач заперечує проти позову,
покликаючись на п.4.5 Договору, в якому
залежність його зобов'язань в частині
оплати Позивачу покладено від
розрахунку основного Замовника з
Відповідачем, та зазначає, що оскільки
основним Замовником не проведена
оплата за дані роботи, претензій до
Відповідача не повинно бути.

Приписами п.4.5 Договору встановлено, що
Генпідрядник зобов'язується оплатити
вартість фактично виконаних робіт
Субпідрядника відповідно до
підписаних Актів приймання-передачі
виконаних робіт (форми КБ-2в) та довідок
про вартість робіт (ф.КБ-3), на протязі 10
робочих днів з моменту отримання
оплати за дані роботи від основного
Замовника (Управління капітального
будівництва Департаменту житлового
господарства та інфраструктури
Львівської міської ради).

Як вбачається з Договору, основним
Замовником виступає Управління
капітального будівництва Департаменту
житлового господарства та
інфраструктури Львівської міської
ради.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін);
зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Суд зазначає, що невиконання
зобов"язаною стороною свого обов"язку у
зв'язку з відсутністю фінансування
суперечить нормам цивільного
законодавства щодо належного
виконання взятих на себе зобов"язань.

Умови оплати виконаних робіт викладені
у п.4.5 Договору (з моменту отримання
оплати за дані роботи від основного
Замовника) є такими, що суперечать
принципам рівності сторін (ч.1 ст.1 ЦК
України), засадам справедливості (ч.3
ст.509, ч.1 ст.627 ЦК України) та ст.511, ч.2
ст.530 ЦК України, оскільки вказана у п.4.5
Договору умова щодо проведення
розрахунку Замовником не є такою, що
має неминуче настати, її настання не
залежить від волі Сторін Договору,
зокрема Відповідача і пов'язана з
виконанням обов'язку третьою особою,
яка має надати фінансування по об'єкту
Відповідачу, тоді як зобов'язання не
створює обов'язку для третьої особи, а
відтак, вказана у п.4.5 Договору умова не
є і подією, оскільки залежить від стану
розрахунку між Відповідачем та
основним Замовником.

З врахуванням вищенаведеного суд
зазначає, що доводи Відповідача
суперечать вимогам законодавства, а
відтак, не беруться судом до уваги.

При цьому, враховуючи вищенаведене, суд
зазначає, що строк виконання обов'язку
укладеним між Сторонами Договором (в
частині, що не суперечить вимогам
законодавства) не встановлений та не
зазначений моментом пред'явлення
вимоги.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.530 ЦК України,
Якщо у зобов'язанні встановлений строк
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк (ст.530 Цивільного
кодексу України); якщо строк (термін)
виконання боржником обов'язку не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час; боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Суд зазначає, і аналогічна позиція
викладена у п.1.7 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №14
від 17.12.2013р. «Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань», що якщо у
договорі або законі не встановлено
строку (терміну), у який повинно бути
виконано грошове зобов'язання, судам
необхідно виходити з приписів частини
другої статті 530 ЦК України. Цією нормою
передбачено, між іншим, і можливість
виникнення обов'язку негайного
виконання; такий обов'язок випливає,
наприклад, з припису частини першої
статті 692 ЦК України, якою визначено, що
покупець за договором купівлі-продажу
повинен оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього;
відтак якщо договором або актами
цивільного законодавства не
встановлено інший строк оплати товару,
відповідна оплата має бути здійснена
боржником негайно після такого
прийняття, незалежно від того, чи
пред'явив йому кредитор пов'язану з цим
вимогу. Відповідні висновки випливають
зі змісту частини другої статті 530 ЦК
України.

Відповідно до ч.1 ст.854 ЦК України, якщо
договором підряду не передбачена
попередня оплата виконаної роботи або
окремих її етапів, замовник
зобов'язаний сплатити підрядникові
обумовлену ціну після остаточної здачі
роботи за умови, що роботу виконано
належним чином і в погоджений строк
або, за згодою замовника, - достроково.

З врахуванням вищенаведеного суд
зазначає, що законодавством
встановлено обов'язок негайної оплати
за договором підряду після здачі
роботи, яка, відповідно до матеріалів
справи, оформлена Актом приймання
виконаних будівельних робіт №1 за
грудень 2010р. на суму 176318,40грн. та
довідкою про вартість виконаних
будівельних робіт (та витрати) за
грудень 2010р., які Сторонами підписані
та скріплені печатками 25.02.2011 року.

У відповідності з пунктом 4 частини
третьої статті 129 Конституції України
та статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного
кодексу України, цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Згідно з ч.1 ст.173 Господарського
кодексу України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

У ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України
зазначено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії , а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Статтею 193 Господарського кодексу
України передбачено, що господарські
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів і договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

До виконання господарських зобов'язань
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Згідно із ст. 626 ЦК України, договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків; договір є відплатним, якщо
інше не встановлено договором, законом
або не випливає із суті договору.

Відповідно до ст.ст.6, 627 ЦК України,
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
встановлено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідно до ст.526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства. Статтею 525 ЦК
України передбачено, що одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Приписами ч.1 ст.527 ЦК України
передбачено, що боржник зобов'язаний
виконати свій обов'язок.

В силу положень ст.610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк (ст.530 Цивільного
кодексу України); якщо строк (термін)
виконання боржником обов'язку не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час; боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

У ч.1 ст.612 Цивільного Кодексу України
зазначено, що Боржник вважається таким,
що прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ч.1 ст.632 ЦК України, ціна в
договорі встановлюється за
домовленістю сторін; у випадках,
встановлених законом, застосовуються
ціни (тарифи, ставки тощо), які
встановлюються або регулюються
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування.

Частиною 1 статті 837 Цивільного кодексу
України встановлено, що за договором
підряду одна сторона (підрядник)
зобов'язується на свій ризик виконати
певну роботу за завданням другої
сторони (замовника), а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
виконану роботу.

Приписами ч.1 ст.838 Цивільного кодексу
України передбачено, що підрядник має
право, якщо інше не встановлено
договором, залучити до виконання
роботи інших осіб (субпідрядників),
залишаючись відповідальним перед
замовником за результат їхньої роботи.
У цьому разі підрядник виступає перед
замовником як генеральний підрядник, а
перед субпідрядником - як замовник.

Згідно ч.1 ст. 854 Цивільного кодексу
України, якщо договором підряду не
передбачена попередня оплата
виконаної роботи або окремих її етапів,
замовник зобов'язаний сплатити
підрядникові обумовлену ціну після
остаточної здачі роботи за умови, що
роботу виконано належним чином і в
погоджений строк або, за згодою
замовника, - достроково.

Статтею 599 Цивільного кодексу України
визначено, що зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

З врахуванням наведеного, в тому числі
того, що Відповідачем порушено
зобов'язання щодо оплати за виконані
роботи згідно Договору №76 від 10.09.2010
року, в тому числі станом на час подання
позову та порушення провадження у
справі - на суму 171028,85грн.; беручи до
уваги те, що станом на час вирішення
спору по суті в матеріалах справи
відсутні, Учасниками процесу не
наведені доводи та не надані докази
здійснення Відповідачем оплати
171028,85грн. боргу повністю чи частково;
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги щодо стягнення з Відповідача на
користь Позивача 171028,85грн. основного
боргу підлягають до задоволення.

Щодо стягнення 15237,97грн. 3% річних та
5315грн. інфляційних нарахувань.

В прохальній частині позовної заяви (з
урахуванням заяви про зменшення
розміру позовних вимог від 24.02.2014р.)
Прокурор також просить стягнути з
Відповідача 15237,97грн. 3% річних та 5315грн.
інфляційних нарахувань, розрахунок
яких надано в додатках до заяви про
зменшення розміру позовних вимог від
24.02.2014р., та який проведено за період з
09.03.2011р. по 24.02.2014р.

Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного
кодексу України, боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Згідно ст.625 Цивільного кодексу
України, боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання;
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Перевіривши правильність розрахунку 3%
річних суд зазначає, що такий
розраховано невірно, з допущенням
помилки про розрахунку, відтак, розмір
3% річних за вказаний Прокурором період
становить 15223,92грн.

Перевіривши правильність проведеного
розрахунку інфляційних нарахувань суд
зазначає, що такий Прокурором також
проведено невірно, оскільки занижено
сукупній індекс інфляції. Внаслідок
здійсненого перерахунку розмір
інфляційних нарахувань є більшим, аніж
заявлено Прокурором до стягнення.
Проте, за відсутності клопотання,
передбаченого п.2 ст.83 ГПК України, суд
не вправі вийти за межі позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене,
перевіривши правильність розрахунку 3%
річних та інфляційних нарахувань,
беручи до уваги заяву Прокурора про
зменшення розміру позовних вимог від
24.02.2014р., суд приходить до висновку, що
позовні вимоги в частині стягнення
5315грн. інфляційних нарахувань
підлягають до задоволення; позовні
вимоги в частині стягнення 15237,97грн. 3%
річних підлягають до задоволення в
розмірі 15223,92грн., в частині стягнення
14,05грн. 3% річних слід відмовити.

28.02.2014 року у відповідності до вимог ст.
85 Господарського процесуального
кодексу України оголошено вступну та
резолютивну частини рішення, про що
зазначено в протоколі судового
засідання. Повний текст рішення
виготовлений та підписаний, з
врахуванням вихідних, 07.03.2014р.

З врахуванням вимог ч.1 ст.49 ГПК України,
судові витрати покласти на відповідача
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Виходячи з наведеного та керуючись
нормами ст.ст. 4-3, 4-7, 20, 22, 28, 32, 33, 34, 36, 43, 49,
69, 75, 82-87, 115-116 ГПК України, - суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Балтом Україна" (79040,
м.Львів, вул.Конюшинна, 11,
ідентифікаційний код 35382784) на користь
Львівськеого міського комунального
підприємства "Львівсвітло" (79068, м.Львів,
вул.Лінкольна, 8, ідентифікаційний код
03348577) 171028,85грн. основного боргу, 5315грн.
інфляційних нарахувань, 15223,92грн. 3%
річних.

3. В решті позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Балтом Україна" (79040,
м.Львів, вул.Конюшинна, 11,
ідентифікаційний код 35382784) на користь
спеціального фонду Державного бюджету
України 3831,36грн. судового збору.

Накази видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на його оскарження.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному та касаційному порядку.

Суддя
Фартушок Т.Б.