ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.03.2014 Справа № 920/140/14

За позовом Публічного
акціонерного товариства «Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
україни», м. Київ,

до відповідача - Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Шостка-тепло», м. Шостка,
Сумська область,

про стягнення 48762 грн. 89 коп.,

Суддя О.Ю. Резніченко

Представники:

від позивача: Мельник В.В.,
довіреність № 14-327 від 16.03.2012 року,

від відповідача: Леонідова В.І.,
довіреність № 14 від 04.02.2014 року.

У засіданні брали участь: секретар
судового засідання - Т.Д. Бублик.

Суть спору: Позивач просить суд
стягнути з відповідача 11135 грн. 04 коп.
пені, 2227 грн. 01 коп 3% річних, 33647 грн. 82
коп. 7% штрафу, 1753 грн. 02 коп. інфляційних
витрат за неналежне виконання
укладеного між сторонами 30.09.2011 року
договору № 14/2389/11 купівлі-продажу
природного газу.

Відповідач у відзиві на позовну заяву
зазначає, що вимога про стягнення
штрафу та пені є необгрунтованою та
неправомірною, оскільки з 11.12.2007 року
стосовно відповідача господарським
судом Сумської області порушено справу
про банкрутство та введено мораторій
на задоволення вимог кредиторів.

В судовому засіданні представник
відповідача усно пояснив, що проти 3%
річних та інфляційних витрат не
заперечує.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

30.09.2011 року між сторонами було
укладено договір № 14/2389/11
купівлі-продажу природного газу
(надалі - Договір).

Відповідно до розділу 1 Договору
позивач зобов'язується передати
відповідачу природній газ, для
виробництва теплової енергії, яка
споживається населенням та
релігійними організаціями, а
відповідач зобов'язується прийняти і
оплатити природний газ на умовах цього
договору.

На виконання п.2.1 Договору позивач
поставив з жовтня по грудень 2012 року, а
відповідач прийняв природний газ на
загальну суму 774 825 грн. 16 коп.

Вищезазначений факт підтверджується
наявними в матеріалах справи,
підписаними сторонами та скріпленими
їх печатками актами приймання-передачі
природного газу від 27.11.2012 року, від
30.11.2012 року, від 31.12.2012 року (а.с. 24-26).

Пунктом 6.1. Договору встановлено, що
оплата за газ здійснюється
відповідачем виключно грошовими
коштами шляхом 100% поточної оплати
протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа, наступного за місяцем поставки
газу.

Як зазначає позивач, відповідач
розрахувався за поставлений газ, проте
з порушенням строків встановлених
Договором.

На підтвердження вищезазначеного
факту позивач надав сальдо
відповідача з 01.10.2009 року по 30.09.2013 року
та виписку по операціям з відповідачем
за вищезазначений період (а.с. 27-28).

Позивач звертався до відповідача з
вимогою від 30.10.2013 року № 26/2-102-13 про
сплату штрафних санкцій у розмірі 44784
грн. 86 коп., оскільки відповідач не
сплатив вищезазначену суму, то позивач
звернувся до суду з даним позовом.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу
України встановлено правило, згідно
якого суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
україни.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3% річних від простроченої суми.

Позивач нарахував відповідачу 2227 грн. 01
коп. 3 % річних, 1753 грн. 02 коп. інфляційних
витрат, за період з 15.11.2012 року по 28.03.2013
року, окремо по кожному місяцю поставки
та з урахуванням часткових проплат
відповідачем.

Враховуючи порушення відповідачем
строків виконаня грошового
зобов'язань, суд вважає, що вимога про
стягнення з відповідача 2227 грн. 01 коп. 3 %
річних, 1753 грн. 02 коп. інфляційних
витрат, за період з 15.11.2012 року по 28.03.2013
року, є правомірною та такою, що
підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до ст. 230
Господарського кодексу України у разі
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання до
учасника господарських відносин
застосовуються штрафні санкції, які
відповідно до ст. 231 Господарського
кодексу України застосовуються у
розмірі встановленому договором.

Пунктом 7.2 Договору передбачено, що у
разі невиконання відповідачем пункту
6.1 Договору він у безспірному порядку
зобов'язується сплатити позивачу крім
суми заборгованості пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період, за який сплачується
пеня, від суми простроченого платежу,
за кожний день прострочення платежу, а
за прострочення понад 30 днів додатково
сплатити штраф у розмірі 7 відсотків
від суми простроченого платежу.

Враховуючи вищезазначене позивач
нарахував відповідачу 11135 грн. 04 коп.
пені, 33647 грн. 82 коп. штрафу.

Однак, суд приходить до висновку, що
вимога позивача про стягнення з
відповідача пені і штрафу не підлягає
задоволенню, оскільки:

11.12.2007 року господарським судом
Сумської області була винесена ухвала
по справі № 7/314-07, якою було порушено
провадження у справі про банкрутство
відповідача, призначена процедура
розпорядження майном та введено
мораторій на задоволення вимог
кредиторів.

04.03.2013 року ухвалою господарського суду
Сумської області по справі
№ 7/314-07 було затверджено план санації
боржника - ТОВ «Шостка-тепло» та
фактично продовжено дію мораторію на
задоволення вимог кредиторів,
відповідно до ст. 17-18 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом».

Згідно з абз. 2 ч. 4 ст. 12 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
встановлено загальну заборону на
нарахування штрафу і пені протягом
часу дії мораторію на задоволення
вимог кредиторів.

Тому упродовж дії мораторію неустойка
за невиконання поточних грошових
зобов'язань не нараховується.

Вищезазначена правова позиція
міститься також у Постанові Верховного
Суду України від 1.10.2013 року по справі №
3-27гс13.

Отже, на момент розгляду справи
фактично продовжено дію мараторію на
задоволення вимог кредиторів
відповідача, а тому вимога позивача про
стягнення з відповідача 11135 грн. 04 коп.
пені, 33647 грн. 82 коп. штрафу не підлягає
задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 44, 49
Господарського процесуального кодексу
України витрати по сплаті судового
збору понесені позивачем покладаються
на обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.
44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариство з обмеженою
відповідальністю «Шостка-тепло» (вул.
Орджонікідзе, 3, м. Шостка, Сумська
область, 42000, ) на користь
Публічного акціонерного товариства
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» (вул. Б.
Хмельницького, 6, м. Київ, 01001, ) 2227 грн. 01 коп. 3 % річних, 1753 грн. 02
коп. інфляційних витрат, 149 грн. 12 коп.
судового збору.

3. В іншій частині позову -
відмовити.

4. Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Повне рішення складено 21.03.2014 року.

Суддя О.Ю. Резніченко