ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2014 року
Справа № 925/340/14

Господарський суд Черкаської області в
складі: головуючого судді Чевгуза О.В.,
при секретарі судового засідання
Олійник І.С., за участю представників:

від позивача: представник не з'явився,

від відповідача: Стоянов О.М. -
представник за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні господарського
суду Черкаської області у м. Черкаси
справу за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «СВС СІТІ
МЕДІЯ», м. Київ

до Білозірської сільської ради
Черкаської області, с. Білозір'я,
Черкаський район, Черкаська область

про стягнення 7253 грн. 85 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «СВС СІТІ МЕДІЯ»
звернулося до суду з позовною заявою
про стягнення з Білозірської сільської
ради 4680,00 грн. боргу за надані послуги
відповідно до укладеного між сторонами
договору №2563 від 31.12.2010, 363,69 грн. пені
за несвоєчасне виконання зобов'язань,
2098,31 грн. 15% за несвоєчасне виконання
зобов'язань, 111,85 інфляційних
нарахувань.

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримала повністю та
просила його задовольнити з підстав,
зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача позов не
визнав, про що подав письмовий відзив
та заперечення, обґрунтувавши
наступним:

Згідно з п. 2.1. договору №2563 вартість
наданих позивачем послуг становить 4680
грн. з ПДВ. Строк оплати відповідно до
пункту 2.2. - до 02.03.2011. Рік у даному пункті
виправлений з 2010 на 2011 рік, що є
порушенням договірних умов, а саме п.
5.2., відповідно до якого договір може
бути змінений або доповнений тільки за
взаємною згодою сторін. Підписаний
обома сторонами оригінал договору
взагалі з невідомих причин не був
наданий чи надісланий позивачем
Білозірській сільській раді, хоча в п.
5.7 копії договору №2563 від 31.12.2010,
йдеться про те, що договір укладений в
трьох екземплярах, один з який для
замовника, тобто для Білозірської
сільської ради.

Відповідно до пункту 3.1. договору
виконавець розробляє та публікує
інформаційні матеріали
(стаття-презентація) за допомогою
письмових матеріалів і фотографій які
надає замовник.

Позивач надав суду в якості доказу на
підтвердження факту отримання
завдання для виконання роботи додаток
до договору, в якому вказано два
договори №7654 та №2563, дата - 31 грудня 2010
року, тому можна припустити, що додаток
до договору було узгоджено до договору
№7654 (тому що договір №7654 вказаний
першим).

Два договори №7654 та №2563 (один з яких
станом на час розгляду справи в суді
виконано в повній мірі обома сторонами,
а саме договір №7654) були підписані
сільським головою одночасно до 31.12.2010, а
не як вказано у договорі №2563 від 31.12.2010
дата чи відповідно у договорі №7654 від 12
жовтня 2011 року.

Позивачем одноособово були внесені
зміни в укладений договір в частині
дати підписання договору та строків
оплати. Зміни внесені без узгодження з
Білозірською сільською радою. Крім
того, в якості доказу на підтвердження
факту отримання завдання для виконання
роботи надано додаток до договору, який
не є підтвердженням надання
Білозірською сільською радою завдання
для виконання робіт, доказом фактичних
неправомірних дій з боку позивача
також є інформація на CD-диску.

Позивачем не надіслано на адресу
сільської ради акту приймання передачі
виконаних робіт, а також не надіслані
рахунки для оплати, з моменту належного
виконання договірних умов, (на думку
позивача) та відповідного виникнення
заборгованості не було надіслано на
адресу Білозірської сільської ради
претензії чи вимоги стосовно оплати, та
не надано суду належних доказів.

В підтвердження того, що відповідно до
укладеного договору №2563 позивачем не
було виконано належним чином договірні
умови, відповідач просить звернути
увагу на той факт, що відповідно до умов
договору, розділ 3, п.п. 3.1., 3.2.,
виконавець розробляє та публікує
матеріали (стаття-презентація) за
допомогою письмових матеріалів та
фотографій які надає замовник.

Замовник зобов'язаний протягом 7 днів з
дня підписання договору надіслати
виконавцю письмові матеріали та
фотографії для обробки, узгоджені у
додатку до цього договору, в іншому
випадку інформаційні матеріали
(стаття-презентація) розробляються та
публікуються без фотографій. Натомість
позивачем надано суду додаток до
договору укладений буцімто до двох
договорів, в свою чергу не надано
жодного доказу направлення замовником
будь яких матеріалів включаючи
фотографії, оскільки матеріали
(стаття-презентація) надруковані з
фотографіями невідомого походження.
Відповідно, позивачем порушено п. 3.2.
договору №2563, більш того, позивачем
взагалі не надано Білозірській
сільській раді примірника договору.
Відповідно, з моменту укладення
спірного договору №2563 Білозірська
сільська рада не мала фізичної
можливості теоретично виконати чи
надіслати заперечення стосовно
належності виконання чи відмови від
договору та подальшого розірвання
договору.

Позивачем не надано суду жодного
доказу отримання завдання від
Білозірської сільської ради, а також
фактично жодного доказу належного
виконання договірних зобов'язань, а
саме виготовлення матеріалу
(стаття-презентація). Позивачем надано
в якості доказів лист від 10.03.2011 №299 в
якому йдеться про направлення на
узгодження матеріалів
(стаття-презентація) на німецькій,
англійській мові та переклад на
українську, в додатках до листа
зазначено:

- презентація населеного пункту на
англійській та німецькій мові

- переклад презентації на українську
мову

- копія договору.

В свою чергу позивачем не надається
доказів щодо наявності того чи іншого
документу в листі, суду надано доказ
відправки ряду листів, опис вкладення з
відміткою відділення зв'язку суду не
надається, також позивачем не надано
суду жодного доказу надіслання на
узгодження актів виконаних робіт,
рахунків на оплату, та після того
моменту не було отримано оплати вчасно
позивачем не надіслано жодної вимоги
чи претензії відповідно у порушення
строків позовної давності. За
невиконання або не належне виконання
договору з порушенням договірних умов,
передбачено настання правових
наслідків, серед яких також і визнання
договору недійсним.

Також, відповідач просить суд взяти до
уваги постанову Кабінету Міністрів
України від 01 березня 2014 року №65 «Про
економію державних коштів та
недопущення втрат бюджету»,
Розпорядження Черкаської районної
державної адміністрації від 18 березня
2014 року №67 «Про затвердження заходів
щодо економії бюджетних коштів та
недопущення втрат бюджету».

За наведених обставин відповідач у
задоволенні позову просить відмовити.

У судовому засіданні оголошувалася
перерва до 31 березня 2014 року.

Представник позивача після перерви не
з'явилась.

У судовому засіданні згідно з ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) було
оголошено вступну та резолютивну
частини судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються доводи
та заперечення сторін, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає, що
позов підлягає до задоволення,
виходячи з наступного.

Між товариством з обмеженою
відповідальністю «СВС СІТІ МЕДІЯ» в
особі представника Баришева С.Л., який
діє на підставі Агентського договору
№29 від 06.07.2010 (Виконавець за договором,
позивач у справі) та Білозірською
сільською радою в особі голови Міцука
В.П. (Замовник за договором, відповідач
у справі) укладено договір №2563 від
31.10.2010 (далі - договір №2563), відповідно
до умов якого виконавець за завданням
замовника зобов'язався надати послуги
з розробки інформаційних матеріалів
(стаття-презентація), їх графічного
оформлення та редагування, а також з
публікації вказаних інформаційних
матеріалів (стаття-презентація) у
виданні Національний інвестиційний
Путівник (NATIONAL INVESTMENTS GUIDE) англійською
та німецькою мовами на одній сторінці.

Вартість послуг складає 3900,00 грн., в
тому числі ПДВ 780,00 грн., всього 4680,00 грн.
Строк оплати до 02.03.2011 року (з
виправленням). У судовому засіданні
представник позивача уточнили, що в
тексті договору вчинена описка, строк
оплати був визначений 01.03.2011.

Виконання грошових зобов'язань за цим
Договором здійснюється у наступній
черговості: 1) пеня, 2) проценти та
інфляційні витрати відповідно до ст. 625
ЦК України, 3) заборгованість за надані
згідно умов цього Договору послуги, 4)
інші платежі (розділ 2 договору).

Виконавець розробляє і публікує
інформаційні матеріали
(стаття-презентація) за допомогою
письмових матеріалів і фотографій, які
надає замовник (п. 3.1. договору).

Замовник зобов'язаний протягом 7
календарних днів з дня підписання
цього договору надіслати виконавцю
письмові матеріали та фотографії для
обробки, узгоджені у додатку до цього
договору, в іншому випадку
інформаційні матеріали
(стаття-презентація) розробляються та
публікуються без фотографій (п. 3.2.
договору).

Протягом усього терміну дії цього
договору замовник безкоштовно надає
право виконавцю на використання та
розмноження матеріалів, що передаються
замовником для виконання цього
договору (п. 3.5. договору).

Виконавець зобов'язаний надіслати
копію опублікованих інформаційних
матеріалів (стаття-презентація)
замовнику, щоб підтвердити публікацію
замовлених інформаційних матеріалів
(стаття-презентація) (п. 3.6. договору).

У випадку невиконання або неналежного
(несвоєчасного) виконання грошових
зобов'язань замовник зобов'язаний
сплатити виконавцю пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України від суми
заборгованості за кожен день
прострочення (пункт 4.1. договору).

У випадку невиконання або неналежного
(несвоєчасного) виконання грошових
зобов'язань замовник на вимогу
виконавця зобов'язаний сплатити суму
заборгованості з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також п'ятнадцять
процентів річних від простроченої суми
(п. 4.2. договору).

31.12.2010 відповідачем був підписаний та
скріплений печаткою додаток до
договору №7654/2563 з інформаційними
даними щодо села Білозір'я Черкаського
району Черкаської області.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач виконав взяті на себе
зобов'язання за договором №2563.

10.03.2011 листом №299 позивачем відповідачу
був надісланий макет
статті-презентації на англійській та
німецькій мові до каталогу
«Національний інвестиційний путівник»
з перекладом презентації на українську
мову для узгодження змісту, як
обумовлено в договорі №2563.

Відповідач заперечень по змісту
презентації не надсилав, тому каталог
«Національний інвестиційний путівник»
був надрукований позивачем та
надісланий відповідачу 22.08.2011.

Однак, відповідач взяті на себе
зобов'язання по оплаті послуг за
договором в сумі 4680,00 грн. у встановлені
терміни не виконав.

Господарські зобов'язання між
сторонами виникли з моменту укладення
договору №2563 від 31.12.2010, за своєю
правовою природою договір є договором
про надання послуг.

Згідно з ст. 901 Цивільного кодексу
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення
певної дії або здійснення певної
діяльності, а замовник зобов'язується
оплатити виконавцеві зазначену
послугу, якщо інше не встановлено
договором.

Згідно з ст. 903 ЦК України якщо
договором передбачено надання послуг
за плату замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Свої зобов'язання за договором №2563
позивач виконав належним чином та
надав відповідачу інформаційні
послуги на суму 4680,00 грн. в т.ч. ПДВ.

Таким чином, у відповідача виникло
зобов'язання щодо оплати вартості
наданих позивачем послуг на умовах
вищевказаного договору, тобто до 02.03.2011.

Суд не приймає заперечення відповідача
про одностороннє внесення змін
виконавцем до договору №2563, в пункті 2.2.
якого термін оплати виправлено з 02.03.2010
на 02.03.2011, та в даті підписання договору.

Вважаючи правильною дату, зазначену в
п. 2.2 договору №2563 - 02.03.2010, відповідач
просить застосувати строк позовної
давності до вимог про стягнення
основного боргу за зазначеним
договором.

З пояснень представника позивача,
наданих у судовому засіданні, яка
стверджує, що зазначені відповідачем
обставини - технічні описки, виходячи з
фактичних обставин справи та наданих
доказів, враховуючи, що строк оплати за
договором не може настати раніше, ніж
той укладений - 31.12.2010, суд вважає вірним
строк оплати - до 02.03.2011.

Загальні умови виконання
господарських зобов'язань визначені
главою 22 Господарського кодексу
України (далі - ГК України).

Відповідно до ст. 174 ГК України
господарський договір є підставою для
виникнення господарських зобов'язань.

Відповідно до частини 7 статті 179
ГК України господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним Кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України, іншими
нормативно-правовими актами щодо
окремих видів договорів.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) передбачено,
що зобов'язання має виконуватись
належним чином, відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
та інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від виконання
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Із зазначеною нормою кореспондується
частина 1 статті 193 ГК України,
відповідно до якої суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Частиною 7 статті 193 ГК України, статті
525 ЦК України встановлено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Зазначені норми узгоджуються з
вимогами статті 629 ЦК України щодо
обов'язковості договору для виконання
сторонами.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом

Відповідно до статті 611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 32-34 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Ці дані встановлюються такими
засобами: письмовими і речовими
доказами, висновками судових
експертів; поясненнями представників
сторін та інших осіб, які беруть участь
в судовому процесі. В необхідних
випадках на вимогу судді пояснення
представників сторін та інших осіб, які
беруть участь в судовому процесі, мають
бути викладені письмово.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Господарський суд відповідно до ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Суд вважає безпідставними доводи
представника відповідача про те, що
відповідно до умов договору як
замовник сільська рада письмових
матеріалів, фотографій не надавала,
позивач не надав акти
приймання-передачі виконаних робіт,
рахунки для оплати, претензії чи вимоги
щодо оплати.

Договором не передбачено складання та
підписання сторонами акта
прийняття-передачі виконаних робіт, як
не передбачено це і в главі 63 ЦК
України, якою регулюються
правовідносини щодо надання послуг, а
обов'язок та строк оплати вартості
наданих послуг встановлено у
договорах.

Крім того, не надсилання позивачем
претензії або вимоги щодо оплати
виконаних послуг не може бути
підставою для звільнення від виконання
взятих на себе договірних зобов'язань.

Відповідно до ст. 222 ГК України учасники
господарських відносин, що порушили
майнові права або законні інтереси
інших суб'єктів, зобов'язані поновити
їх, не чекаючи пред'явлення їм
претензії чи звернення до суду.

У разі необхідності відшкодування
збитків або застосування інших санкцій
суб'єкт господарювання чи інша
юридична особа - учасник господарських
відносин, чиї права або законні
інтереси порушено, з метою
безпосереднього врегулювання спору з
порушником цих прав або інтересів має
право звернутися до нього з письмовою
претензією, якщо інше не встановлено
законом.

Відповідач в установленому законом
порядку обставини, які повідомлені
позивачем, не спростував, не довів суду
належними і допустимими доказами, що
послуги йому не надавалися та
належного виконання ним своїх
зобов'язань.

На підставі вищевказаного, суд вважає
вимоги позивача щодо стягнення з
відповідача боргу за надані послуги в
розмірі 4680,00 грн. обґрунтованими,
доведеними наявними в матеріалах
справи доказами.

Щодо клопотання відповідача про
застосування строків позовної
давності до вимог позивача про
стягнення боргу за надані послуги
відповідно до укладеного між сторонами
договору №2563 слід зазначити наступне.

Відповідно до постанови пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування
позовної давності у вирішенні
господарських спорів» №10 від 29.05.2013
позовна давність, за визначенням
статті 256 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України), - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Отже, позовна
давність є інститутом цивільного права
і може застосовуватися виключно до
вимог зі спорів, що виникають у
цивільних відносинах, визначених у
частині першій статті 1 ЦК України, та у
господарських відносинах (стаття 3
Господарського кодексу України, далі -
ГК України).

Частиною третьою статті 267 ЦК України
передбачена можливість застосування
позовної давності, у тому числі й
спеціальної, лише за заявою сторони у
спорі, зробленою до винесення рішення
судом.

За змістом частини першої статті 261 ЦК
України позовна давність
застосовується лише за наявності
порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну
давність, господарський суд повинен
з'ясувати та зазначити в судовому
рішенні, чи порушене право або
охоронюваний законом інтерес позивача,
за захистом якого той звернувся до
суду. У разі коли такі право чи інтерес
не порушені, суд відмовляє в позові з
підстав його необґрунтованості. І лише
якщо буде встановлено, що право або
охоронюваний законом інтерес особи
дійсно порушені, але позовна давність
спливла і про це зроблено заяву іншою
стороною у справі, суд відмовляє в
позові у зв'язку зі спливом позовної
давності - за відсутності наведених
позивачем поважних причин її
пропущення.

У ЦК України встановлено як загальну,
тривалістю у три роки (стаття 257), так і
спеціальну позовну давність (стаття 258),
скорочену або більш тривалу порівняно
із загальною.

Висновок про застосування позовної
давності відображається у
мотивувальній частині рішення
господарського суду.

У зобов'язальних правовідносинах, в
яких визначено строк виконання
зобов'язання, перебіг позовної
давності починається з дня, наступного
за останнім днем, у який відповідне
зобов'язання мало бути виконане.

Отже, перебіг позовної давності за
договором №2563 починається з 03.03.2011 та
станом на день звернення позивача до
суду із позовом - 27.02.2014 не сплив.
Підстави для застосування строків
позовної давності до вимог позивача
про стягнення боргу за надані послуги
відповідно до укладеного між сторонами
договору №2563 відсутні.

Частиною 1 статті 230 ГК України
передбачено, що штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що
пенею є вид неустойки, що обчислюється
у відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Розмір пені передбачений пунктами 4.1.
договорів - подвійна облікова ставка
НБУ від суми заборгованості за кожен
день прострочення.

Позивачем заявлено до стягнення 363,69
грн. пені за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором.

Пеня позивачем нарахована в межах
строку передбаченого статтею 232 ГК
України, з врахуванням заборгованості
за період її нарахування та підлягає до
стягнення з відповідача.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлено
договором або законом.

Враховуючи наявність прострочення
виконання відповідачем грошового
зобов'язання, позивачем нараховані 2098,31
грн. 15 процентів річних та 111,85 грн.
інфляційних нарахувань.

Пунктом 4.2. договору передбачено, що у
випадку невиконання або неналежного
(несвоєчасного) виконання грошових
зобов'язань замовник на вимогу
виконавця зобов'язаний сплатити суму
заборгованості з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також п'ятнадцять
процентів річних від простроченої
суми.

Вказані суми нараховані позивачем
правомірно, відповідно до умов пункту
4.2. договору, що відповідає припису
статті 625 ЦК України, в якій надано
право сторонам за договорами
встановлювати інший процент річних,
ніж це встановлено у вказаній статті, і
розмір цих процентів законом не
обмежується.

Розрахунки інфляційних нарахувань та 15
процентів річних позивачем вчиненні
вірно, відповідають вимогам чинного
законодавства та фактичним обставинам
справи та підлягають стягненню з
відповідача у заявленому розмірі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню судові витрати,
понесені останнім при поданні позову, а
саме: 1827 грн. 00 коп. судового збору.

Окрім того, суд не приймає до уваги
заперечення відповідача про те, що
договір з позивачем сільським головою
був підписаний під тиском
представників влади, оскільки
матеріалами справи ця обставина не
підтверджується, а поведінка керівника
відповідача щодо підписання декількох
аналогічних договорів та їх подальше
схвалення та виконання свідчить про
вчинення цих дій з власної волі.

Проте, господарський суд вважає за
необхідне відповідно до ст. 90 ГПК
України направити до прокуратури
Черкаської області повідомлення про
можливу наявність у діях посадових
осіб, причетних до підписання та
виконання договорів, укладених з
позивачем у справі, ознак
кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Білозірської сільської ради
Черкаської області (,
вул. Леніна, 168, с. Білозір'я, Черкаський
район, Черкаська область) на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю «СВС СІТІ МЕДІЯ» (, вул. Воровського, 32 кв. 2, м.
Київ): 4680 грн. 00 коп. боргу, 2098 грн. 31 коп.
15 процентів річних, 111 грн. 85 коп.
інфляційних нарахувань, 363 грн. 69 коп.
пені та 1827 грн. 00 коп. витрат зі сплати
судового збору.

Рішення може бути оскаржене до
Київського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 04 квітня 2014
року.

Суддя
О.В. Чевгуз