ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

20.03.2014р.
№
20/241пд

Господарський суд Донецької області у
складі судді Кротінової О.В. у
відкритому судовому засіданні
розглянув заяву Публічного
акціонерного товариства "ДТЕК
Донецькобленерго", м.Горлівка
Донецької області, №52юр-671/14 від 26.02.2014р.
про визнання наказів господарського
суду такими, що не підлягають виконанню
по справі №20/241пд за позовом Державного
підприємства "Регіональні електричні
мережі", м.Вишгород Вишгородського
району Київської області,

до відповідача, Публічного
акціонерного товариства "ДТЕК
Донецькобленерго", м.Горлівка
Донецької області,

про визнання угоди недійсною,

за участю представників сторін:

від стягувача (позивача): Удовенко К.В.-
за довіреністю;

від заявника (відповідача): Орехов В.В.-
за довіреністю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Державне підприємство
"Регіональні електричні мережі",
м.Вишгород Вишгородського району
Київської області, звернувся до
господарського суду Донецької області
з позовом до відповідача, Відкритого
акціонерного товариства
"Донецькобленерго", м.Горлівка
Донецької області, про визнання угоди
про реструктуризацію та порядок
погашення заборгованості за передачу
електроенергії, належної ДП
"Укренерговугілля", мережами ВАТ
"Донецькобленерго" №101 від 27.07.2007р.
недійсною.

Дана позовна заява прийнята судом до
розгляду, порушено провадження по
справі №20/241пд, про що винесено
відповідну ухвалу.

Рішенням господарського суду
Донецької області від 30.11.2010р. по справі
№20/241пд (повний текст складено 06.12.2010р.),
залишеним без змін постановою
Донецького апеляційного
господарського суду від 02.03.2011р.,
позовні вимоги Державного
підприємства "Регіональні електричні
мережі" до Відкритого акціонерного
товариства "Донецькобленерго"
задоволені, а саме: угоду про
реструктуризацію та порядок погашення
заборгованості за передачу
електроенергії, належної ДП
"Укренерговугілля", мережами ВАТ
"Донецькобленерго" №101 від 27.07.2007р.
визнано недійсною з моменту укладення,
а також з відповідача на користь
позивача стягнуто 85,00грн. суми
державного мита та 236,00 грн. суми витрат
на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

Додатковим рішенням господарського
суду Донецької області від 22.03.2011р. по
справі №20/241пд постановлено судові
витрати за проведення судової
експертизи покласти на відповідача в
порядку ст.49 Господарського
процесуального кодексу України та
стягнути з Відкритого акціонерного
товариства "Донецькобленерго" на
користь Державного підприємства
"Регіональні електричні мережі" 79800,00
грн. за проведення судової експертизи
по справі №20/241пд.

Постановою Вищого господарського суду
України від 18.05.2011р. у справі №20/241пд
означене рішення суду першої інстанції
від 30.11.2010р. та постанову Донецького
апеляційного господарського суду від
02.03.2011р. залишено без змін.

03.06.2011р. на виконання зазначених
судових рішень, що набули законної сили
18.05.2011р., видано відповідні накази.

27.02.2014р. Публічне акціонерне товариство
"ДТЕК Донецькобленерго", м.Горлівка
Донецької області, звернулось із
заявою №52юр-671/14 від 26.02.2014р. про
визнання наказу господарського суду
Донецької області по справі №20/241пд від
03.06.2011р. про стягнення на користь
Державного підприємства "Регіональні
електричні мережі" 85,00грн. державного
мита, 236,00 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу та наказу
господарського суду Донецької області
по справі №20/241пд від 03.06.2011р. про
стягнення на користь Державного
підприємства "Регіональні електричні
мережі" 800,00 грн. витрат за проведення
судової експертизи такими, що не
підлягають виконанню повністю.

Одночасно, заявлено вимогу про зміну
найменування сторони по справі №20/241пд
з Відкритого акціонерного товариства
"Донецькобленерго" на Публічне
акціонерне товариство "ДТЕК
Донецькобленерго", у зв'язку зі
зміненою найменування відповідача
(боржника).

Ухвалою суду від 03.03.2014р. у справі
№20/241пд прийнято до провадження заяву
Публічного акціонерного товариства
"ДТЕК Донецькобленерго" №52юр-671/14 від
26.02.2014р. про визнання наказів
господарського суду по справі №20/241пд
такими, що не підлягають виконанню та
замінено сторону (відповідача -
боржника) у справі №20/241пд з Відкритого
акціонерного товариства
"Донецькобленерго" () на
Публічне акціонерне товариство "ДТЕК
Донецькобленерго" ().

В обґрунтування заявлених вимог
заявник посилається на виконання
наведених виконавчих документів,
внаслідок здійснення зарахування
зустрічних однорідних вимог.

На підтвердження викладених доводів
суду представлено заявником
(боржником) копії: опису вкладення до
цінного листа №29747113, фіскального чеку
№1996 від 16.07.2013р., заяви №52юр-6356/13 від
16.07.2013р. в порядку ст.601 Цивільного
кодексу України, ст.ст.202,203
Господарського кодексу України,
постанови Донецького апеляційного
господарського суду від 04.06.2013р. по
справі №20/92.

Нормативним обґрунтуванням визначено
ст.117 Господарського процесуального
кодексу України, ст.202, ч.3 ст.203
Господарського кодексу України,
ст.ст.599, 601 Цивільного кодексу України.

13.03.2014р. через канцелярію суду
стягувачем (позивачем) надані
клопотання №б/н,б/д про оголошення
перерви в засіданні та продовження
строку розгляду заяви на 7 днів на
підставі ст.ст.69, 117 Господарського
процесуального кодексу України, п.3.1
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики виконання рішень,
ухвал, постанов господарських судів
України" №9 від 17.10.2012р., у зв'язку з
необхідністю подання додаткових
матеріалів.

13.03.2014р. дані клопотання задоволено
судом у повному обсязі, ухвалою від
13.03.2014р., керуючись приписами ст.ст.69, 117
Господарського процесуального кодексу
України, п.3.1 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики виконання рішень,
ухвал, постанов господарських судів
України" №9 від 17.10.2012р., господарським
судом продовжено строк розгляду заяви
по 20.03.2014р. та оголошено перерву у
судовому засіданні.

Одночасно, відповідачем (заявником)
13.03.2014р. суду представлено заяву
№52юр-810/14 від 12.03.2014р., якою уточнено
вимоги, викладені у заяві №52юр-671/14 від
26.02.2014р., а саме визначено визнання
наказу господарського суду Донецької
області по справі №20/241пд від 03.06.2011р.
про стягнення на користь Державного
підприємства "Регіональні електричні
мережі" 85,00грн. державного мита, 236,00 грн.
витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу та
наказу господарського суду Донецької
області по справі №20/241пд від 03.06.2011р.
про стягнення на користь Державного
підприємства "Регіональні електричні
мережі" в сумі 79 800,00 грн. витрат за
проведення судової експертизи такими,
що не підлягають виконанню повністю.

Керуючись ст.22 Господарського
процесуального кодексу України дана
заява прийнята судом та звернення
відповідача №52юр-671/14 від 26.02.2014р.
розглядається з урахуванням її змісту.

Також, з боку відповідача, із
супровідним листом №52юр-811/14 від
12.03.2014р., до матеріалів справи долучено
копії: постанови Вищого господарського
суду України від 31.07.2013р. по справі №20/92,
ухвали господарського суду Донецької
області від 31.01.2014р. по справі №10/76, а
також оригінал опису вкладення до
цінного листа із відбитком поштового
штемпелю датованого 12.03.2014р. та
фіскального чеку №7457 від 12.03.2014р.

18.03.2014р. від позивача отримано
пояснення №1865/12 від 18.03.2014р., за змістом
яких останній заперечує проти
задоволення заяви відповідача про
визнання наказів господарського суду у
справі №20/241пд такими, що не підлягають
виконанню, оскільки вважає, що
матеріалами справи не підтверджено
відсутність обов'язку зі сплати сум,
які підлягають оплаті за спірними
наказами у зв'язку з його припиненням
шляхом зарахування зустрічних
однорідних вимог, з огляду на ті
обставини, що заява у порядку ст.601
Цивільного кодексу України, ст.ст.202, 203
Господарського кодексу України ним не
отримана, адресою підприємства є інша,
ніж та, на яку направлено відповідачем
спірний документ. Тобто, позивач не був
повідомлений про залік зустрічних
однорідних вимог і, таким чином, не мав
можливості розглянути його, погодитись
із зарахуванням зустрічних однорідних
вимог або звернутися до суду.

Правовим підґрунтям означеної позиції
є посилання позивача на ст.601
Цивільного кодексу України, ст.117
Господарського процесуального кодексу
України, п.22 листа ВГСУ №01-08/163 від
12.03.2009р., п.31 листа ВГСУ №01-8/211 від
07.04.2008р.

Представником Державного підприємства
«Регіональні електричні мережі» суду
представлено копії: довідки АБ №536113 з
Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України,
виписки з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців від 29.01.2013р. та витягів
з листів Вищого господарського суду
України №01-08/163 від 12.03.2009р., №01-8/211 від
07.04.2008р.

20.03.2014р. представником відповідача до
матеріалів справи долучено оригінал
опису вкладення до цінного листа із
відбитком поштового відділення
датованим 20.03.2014р. та фіскального чеку
№8661 від 20.03.2014р.

Згідно ст.77 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні оголошувалась
перерва з 13.03.2014р. по 19.03.2014р. та з 19.03.2014р.
по 20.03.2014р.

В судових засіданнях сторони
підтвердили правові позиції викладені
у представлених суду заявах та
письмових поясненнях.

Дослідивши надані матеріали та
оцінивши подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, суд дійшов
висновку, що наведена заява Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Донецькобленерго» не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.117 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, який видав наказ,
може за заявою стягувача або боржника
визнати наказ таким, що не підлягає
виконанню, та стягнути на користь
боржника безпідставно одержане
стягувачем за наказом.

Частиною 4 ст.117 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
ухвалою вносить виправлення до наказу,
а у разі якщо його було видано
помилково або якщо обов'язок боржника
відсутній повністю або частково у
зв'язку з його припиненням
добровільним виконанням боржником чи
іншою особою або з інших причин,
господарський суд визнає таким, що не
підлягає виконанню повністю або
частково.

З огляду на приписи процесуального
законодавства, наведений перелік
підстав є вичерпним.

Суд оцінює докази відповідно до ст.43
Господарського процесуального кодексу
України за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
матеріалів справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Статтею 601 Цивільного кодексу України
встановлено, що зобов'язання
припиняється зарахуванням зустрічних
однорідних вимог, строк виконання яких
настав, а також вимог, строк виконання
яких не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги.

Одночасно, ч.2 ст.601 Цивільного кодексу
України передбачена можливість заліку
зустрічних вимог за заявою однієї із
сторін.

Дані приписи матеріального права
кореспондуються з положеннями ст.ст.202,
203 Господарського кодексу України.

У якості обставин, що зумовлюють, за
висновками заявника, необхідність у
визнанні наказів від 03.06.2011р. про
примусове виконання рішення
господарського суду Донецької області
від 30.11.2010р. та додаткового рішення
цього суду від 22.03.2011р. по справі №20/241пд
таким, що не підлягає виконанню, є
здійснений відповідачем заліку
зустрічних однорідних вимог на суму у
загальному розмірі 80 121,00 грн. заявою
Публічного акціонерного товариства
«ДТЕК Донецькобленерго» №52юр-6356/13 від
16.07.2013р.

Як вбачається із правової суті
зарахування, у розумінні наведених
вище норм чинного законодавства
України, - це односторонній правочин,
який вчиняється шляхом заяви однієї
сторони зобов'язання, юридичним
наслідком чого є припинення двох
зобов'язань у відповідних частках або
повністю між двома їх сторонами. Тобто,
припиняється зобов'язання боржника -
суб'єкта, що зробив заяву про
зарахування та припиняється
зобов'язання боржника - суб'єкта, на
адресу якого зроблена заява про
зарахування.

Таким чином, для припинення
зобов'язання достатньо волевиявлення
однієї сторони, проте, законом
передбачена форма такого
волевиявлення - воно повинно відбутися
у формі заяви.

Відповідно до ч.5 ст.202 Цивільного
кодексу України до правовідносин, які
виникли з односторонніх правочинів,
застосовуються загальні положення про
зобов'язання та про договори, якщо це не
суперечить актам цивільного
законодавства або суті
одностороннього правочину. Частина 4
ст.203 Цивільного кодексу України
передбачає, що правочин має вчинятися у
формі, встановленій законом. Згідно п.1
ст.208 Цивільного кодексу України
правочин між юридичними особами
вчиняються у письмовій формі.

Заяву про зарахування як односторонній
правочин слід вважати зробленою і
такою, що тягне відповідні
цивільно-правові наслідки в момент
вручення однією стороною іншій
відповідного письмового повідомлення
(заяви тощо), в момент отримання від
підприємства зв'язку кореспонденції,
що містить письмове волевиявлення на
припинення зустрічних вимог
зарахуванням. Обидва зобов'язання (борг
заявника перед адресатом і борг
адресата перед заявником) слід вважати
припиненими в момент здійснення заяви
про зарахування (аналогічна позиція
міститься у постанові Вищого
господарського суду Україні по справі
№15/187-07 (33/204-06)).

Матеріали справи містять заяву
№52юр-6356/13 від 16.07.2013р. У підтвердження
її відправлення позивачу на дату
подання заяви у порядку ст.117
Господарського процесуального кодексу
України суду представлено копію опису
вкладення до цінного листа №29747113 та
фіскального чеку №1996 від 16.07.2013р.

З відомостей, що містить означений опис
вкладення вбачається, що спірна заява
направлена на адресу (мовою оригіналу):
«ГП «Региональные електрические сети»,
ул.Набережная, 82а, г.Вышгород,
Вышгородский район, Киевской обл.-07300».

Разом з цим, як свідчить зміст довідки
АБ №536113 з Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України та
виписки з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців від 29.01.2013р. адресою
позивача є 07300, Київська область,
Вишгородський район, м.Вишгород, ПАТ
«Укргідроенерго».

З огляду на таке, станом на дату подачі
заяви про визнання наказів такими, що
не підлягають виконанню, фактично
заява про зарахування зустрічних
вимог, за викладених обставин,
відповідачем позивачу не направлена і
не повідомлено про намір здійснення
припинення існуючого зобов'язання у
наведеній спосіб.

Як вбачається з матеріалів справи, під
час її розгляду Публічним акціонерним
товариством «ДТЕК Донецькобленерго»
12.03.2014р. направлено за належною адресою
Державного підприємства «Регіональні
електричні мережі» копію заяви
№52юр-6356/13 від 16.07.2013р. про залік
зустрічних однорідних вимог (оригінал
опису вкладення до цінного листа із
відбитком поштового штемпелю
датованого 12.03.2014р. та фіскального чеку
№7457 від 12.03.2014р.) та лише 20.03.2014р. її
оригінал (оригінал опису вкладення до
цінного листа із відбитком поштового
відділення датованим 20.03.2014р. та
фіскального чеку №8661 від 20.03.2014р.).

Однак, дане не може бути розцінено
судом як належне вчинення заліку
зустрічних однорідних вимог у
розумінні перелічених норм чинного
законодавства, з огляду на таке.

По-перше, позивач стверджує, що дана
заява, як і її копія, ним не отримані,
доказів протилежного суду не
представлено.

По-друге, із суті вчинення правочину
заліку, як такого, не вбачається обмін
копіями документів. Заява у порядку
ст.601 Цивільного кодексу України,
ст.ст.202, 203 Господарського кодексу
України, це первинний документ, на
підставі якого у бухгалтерському
обліку здійснюються відповідні
коригування сум зобов'язань (зменшення
кредиторської заборгованості), що має
наслідком відображення цього у
податковому обліку, а отже потребує
оригінальності документу, який і має
відповідну юридичну чинність та
створює правові наслідки, виражені у
припиненні зобов'язання.

По-третє, зі змісту п.22 листа Вищого
господарського суду України №01-08/163 від
12.03.2009р. «Про деякі питання, порушені у
відповідних записках про роботу
господарських судів України у другому
півріччі 2008 року щодо застосування
норм Господарського процесуального
кодексу України» слідує, що, як було вже
зазначено вище, відповідно до статті 601
Цивільного кодексу України
зобов'язання припиняється
зарахуванням, зокрема, зустрічних
однорідних вимог; таке зарахування
може здійснюватися за заявою однієї із
сторін.

За змістом наведеної норми згоди іншої
сторони у зобов'язанні із зарахуванням
вимог не вимагається.

Закон не виключає можливості
здійснення відповідачем зарахування
зустрічних однорідних вимог і в
процесі судового розгляду. У такому
випадку відповідна заява обов'язково
повинна мати письмову форму й
адресуватися позивачеві, а її копія і
докази надсилання позивачеві (чи
одержання ним) подаватися
господарському суду.

Відповідач може також звернутися із
зустрічним позовом до позивача в
порядку статті 60 ГПК.

Припинення зобов'язання зарахуванням
означає відсутність предмета спору за
умови, якщо між сторонами не залишилось
спірних (неврегульованих) питань;
наприклад, якщо позивач заперечує
існування своєї заборгованості перед
відповідачем, у господарського суду
немає підстав для висновку про
відсутність предмета спору.

Також суд зазначає позицію Вищого
господарського суду України, викладену
в листі №01-8/211 від 07.04.2008р. «Про деякі
питання практики застосування норм
Цивільного та Господарського кодексів
України», а саме:

«Згідно з частиною третьою статті 203 ГК
України господарське зобов'язання
припиняється зарахуванням зустрічної
однорідної вимоги, строк якої настав
або строк якої не зазначений чи
визначений моментом витребування. Для
зарахування достатньо заяви однієї
сторони. Аналогічні правила містить і
стаття 601 ЦК України.

Отже, заява однієї сторони про
зарахування зустрічної однорідної
вимоги є одностороннім правочином,
який має наслідком припинення
зобов'язань. Якщо друга сторона вважає,
що заява першої сторони є нікчемним
правочином, а відтак не припиняє
зобов'язання (наприклад, за відсутністю
зобов'язання другої сторони або в разі
недопустимості зарахування зустрічних
вимог згідно з частинами четвертою,
п'ятою статті 203 ГК України, статтею 602
ЦК України), то друга сторона вправі
звернутися до суду з позовом про
примусове виконання зобов'язання
першою стороною в натурі або про
застосування інших способів захисту,
встановлених законом».

Тобто, з викладеного слідує, що заява
про зарахування зустрічних однорідних
вимог повинна бути отримана адресатом
для відповідного реагування і саме
після цього можна вважати означений
односторонній правочин вчиненим, а
саме залік зустрічних однорідних вимог
таким, що відбувся у розумінні ст.601
Цивільного кодексу України, ст.ст.202, 203
Господарського кодексу України.

Разом з цим, з наявних у матеріалах
справи доказів направлення оригіналу
заяви №52юр-6356/13 від 16.07.2013р. про залік
зустрічних однорідних вимог на належну
адресу, навіть із врахуванням
надіслання копії, така заява на день
вирішення спірного питання фактично не
могла бути отримана позивачем.

До того ж, під час розгляду заяви
відповідача про визнання наказів
такими, що не підлягають виконанню,
позивач не підтверджує заліку
однорідних зустрічних вимог, свідчить
про необізнаність із підставою його
вчинення, а отже відсутності
можливості скористатися правом
звернення з відповідними вимогами до
суду або визнати таке припинення
зобов'язання.

Таким чином, суд дійшов висновку, що між
позивачем та відповідачем станом на
дату вирішення питання по суті не було
проведено зарахування зустрічних
однорідних вимог.

Отже, у відповідності до положень ст.601
Цивільного кодексу України, ст.203
Господарського кодексу України не
здійснено залік зустрічних однорідних
вимог за спірними сумами.

Приймаючи до уваги таке, зобов'язання
відповідача зі сплати сум за наказами
від 03.06.2011р. по справі №20/241пд не було
припинено у належній спосіб, що дає
право позивачу вимагати виконання
даних виконавчих документів за станом
на сьогоднішній день.

Враховуючи вищезазначене та керуючись
положенням ст.86, ст.117 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви
Публічного акціонерного товариства
«ДТЕК Донецькобленерго», м.Горлівка
Донецької області, №52юр-671/14 від 26.02.2014р.
про визнання наказу господарського
суду Донецької області по справі
№20/241пд від 03.06.2011р. про стягнення на
користь Державного підприємства
«Регіональні електричні мережі»
85,00грн. державного мита, 236,00 грн. витрат
на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу та наказу
господарського суду Донецької області
по справі №20/241пд від 03.06.2011р. про
стягнення на користь Державного
підприємства «Регіональні електричні
мережі» 79 800,00 грн. витрат за проведення
судової експертизи такими, що не
підлягають виконанню повністю.

2. Ухвала суду набирає законної сили в
день її прийняття.

3. Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку протягом п'яти
днів з дня її оголошення.

Суддя
О.В. Кротінова