ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2014 р.Справа № 922/726/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Добрелі Н.С.

при секретарі судового засідання
Савукова М.Ю.

розглянувши справу

за позовом Акціонерної компанії
"Харківобленерго" м. Харків до
Солоницівської селищної ради смт.
Солоницівка про стягнення 52087,23 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Калініна О.О., за довіреністю
№ 01-62 юр/9002 від 11.11.2013 року;

відповідача - Ільченко С.М., за
довіреністю № 02-22/16 від 11.01.2014 року;

ВСТАНОВИВ:

Акціонерна компанія "Харківобленерго"
звернулась до господарського суду
Харківської області з позовною заявою
до Солоницівської селищної ради про
стягнення 52087,23 грн. Судові витрати
позивач просить суд покласти на
відповідача. Свої позовні вимоги
обґрунтовує неналежним виконанням
відповідачем умов договору постачання
електричної енергії № 53334 від 05.05.2006
року щодо оплати поставленої
електроенергії.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 03 березня 2014
року було прийнято вказану позовну
заяву, порушено провадження у справі та
призначено її розгляд на 02 квітня 2014
року.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 01.04.2014 року
представник позивача супровідним
листом (вх. № 10965) надав розрахунок суми
боргу станом на 01.02.2014 року.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 01.04.2014 року
представник позивача надав заяву (вх. №
10822), в якій зазначає про сплату
відповідачем боргу, що підтверджується
платіжними дорученнями, які додані до
заяви, у зв`язку з чим просить суд
припинити провадження у справі в
частині стягнення заборгованості за
електричну енергію в сумі 50809,08 грн., 872,26
грн. суми пені, 251,60 грн. суми 3% річних та
154,29 грн. суми індексу інфляції. Судові
витрати позивач просить суд покласти
на відповідача.

02.04.14р. було підписано розпорядження №
371 керівником апарата господарського
суду Харківської області яким
передбачено, що відповідно до п.3.1.13
"Положення про автоматичну систему
документообігу суду призначити
повторний автоматичний розподіл
справи № 922/726/14.

02.04.14р. на підставі розпорядження № 371
та відповідно до витягу
автоматизованої системи
документообігу суду для розгляду
справи №922/726/14 було змінено склад суду
та призначено суддю Добрелю Н.С., у
зв`язку з хворобою судді Ольшанченко
В.І.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 69 ГПК України
спір має бути вирішено господарським
судом у строк не більше двох місяців
від дня одержання позовної заяви. У
виняткових випадках за клопотанням
сторони, з урахуванням особливостей
розгляду спору, господарський суд
ухвалою може продовжити строк
розгляду спору, але не більш як на
п'ятнадцять днів.

Приймаючи до уваги абзац 4 п. 3.8.
постанови пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.11р. у разі залучення до участі у
справі іншого відповідача або заміни
неналежного відповідача розгляд
справи починається заново (стаття 24
ГПК), заново розгляд справи починається
і в разі прийняття позовної заяви
третьої особи, яка заявляє самостійні
вимоги на предмет спору, та зміни
складу суду (в тому числі з
одноосібного на колегіальний, навіть
якщо до складу колегії суддів входить
суддя, який раніше одноособово
розглядав дану справу), а отже, спочатку
починається й перебіг строку вирішення
спору. Продовження цього строку
можливе у порядку і з підстав,
зазначених у частині третій статті 69
ГПК.

Таким чином, строк розгляду справи
922/726/14 починається заново, а також
спочатку починається перебіг строку
вирішення спору.

Представник позивача в судовому
засіданні 02.04.2014 року підтримав заяву
про припинення провадження у справі, у
зв`яку зі сплатою відповідачем боргу в
повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні 02.04.2014 року проти заяви
позивача про припинення провадження у
справі не заперечував, зазначив, що ним
дійсно було сплачено заборгованість в
повному обсязі.

Враховуючи те, що норми ст. 65
Господарського процесуального кодексу
України, щодо обов`язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, що необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3
ст. 129 Конституції України визначає
одним з принципів судочинства свободу
в наданні сторонами суду своїх доказів
і у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що
господарським судом, в межах наданих
ним повноважень, створені належні
умови для надання сторонами доказів та
здійснені всі необхідні дії щодо
витребування додаткових доказів, та
вважає за можливе розглянути справу за
наявними у ній та додатково поданими на
вимогу суду матеріалами та
документами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
всебічно та повно дослідивши матеріали
справи та надані учасниками судового
процесу докази, заслухавши пояснення
представників сторін, суд встановив
наступне.

05.05.2006 року між Акціонерною компанією
"Харківобленерго" (позивач) та
Солоницівською селищною радою
(відповідач) було укладено договір про
постачання електричної енергії № 53334, у
відповідності до умов якого, позивач
постачає електричну енергію
відповідачу, а відповідач оплачує
позивачу її вартість та здійснює інші
платежі згідно з умовами договору та
додатками до договору, що є його
невід`ємними частинами.

Відповідно до п. 2.1.2 договору позивач
зобов`язується постачати відповідачу
електроенергію, як різновид товару в
обсягах, визначених відповідно до
розділу 5 договору, з урахуванням умов
розділів 6,7 договору, відповідно до
додатку № 1 та додатку № 2.

Відповідно до п. 2.2.5 договору
відповідач зобов`язується своєчасно
оплачувати позивачу вартість
електричної енергії та інші
нарахування згідно з умовами додатку №
2 "Порядок розрахунків".

Відповідно до п. 5 додатку № 2 до
договору відповідач протягом 3 днів з
дня закінчення розрахункового періоду
повинен отримати в розрахунковому
відділі відповідного РВЕ рахунок на
оплату електричної енергії. Цей
рахунок має бути оплачений
відповідачем протягом 5 банківських
днів з дня його отримання. В разі неявки
відповідача для отримання рахунку
позивач направляє рахунок відповідачу
рекомендованим листом. У такому разі
рахунок вважається отриманим
відповідачем з дня його відправлення.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач належним чином виконував свої
зобов"язання щодо поставки електричної
енергії, що підтверджується звітами
про обсяг спожитої електричної енергії
за період з лютого 2013 року по січень 2014
року (а.с. 36-72).

На підставі вищезазначених звітів,
позивачем було виставлено відповідачу
рахунки на оплату електричної енергії
(а.с. 83-105), що підтверджується списками
поштових відправлень про направлення
зазначених рахунків (а.с. 73-82).

Відповідно до п. 7 ст. 276 Господарського
кодексу України оплата енергії, що
відпускається, здійснюється, як
правило, у формі попередньої оплати. За
погодженням сторін можуть
застосовуватися планові платежі з
наступним перерахунком або оплата, що
провадиться за фактично відпущену
енергію.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За вимогами ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Як зазначає позивач, відповідач в
порушення п.2.2.5 договору свої
зобов'язання належним чином не виконав,
а саме не провів повної оплати
поставленої електроенергії в строки
передбачені договором, а здійснив лише
часткове погашення, що підтверджується
копіями платіжних доручень (а.с. 128-137), у
зв`язку із чим у відповідача утворився
борг перед позивачем в сумі 50809,08 грн.
(основна заборгованість), що стало
причиною для звернення останнього до
суду.

Крім того, відповідно до п. 4.2.1 договору
за внесення платежів, передбачених
пунктом 2.2.5 договору, з порушенням
термінів, визначених додатком № 2
"Порядок розрахунків", відповідач
сплачує позивачу пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ за
кожен день прострочення платежу, 3%
річних та індекс інфляції.

Враховуючи викладене, позивачем було
нараховано відповідачу пеню за лютий,
березень, квітень, травень, червень та
липень 2013 року в сумі 872,26 грн.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625
Цивільного кодексу України (боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом), позивачем було нараховано
відповідачу 251,60 грн. суми 3% річних та
154,29 грн. суми індексу інфляції.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, суд виходить із
наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач звернувся до суду з заявою (вх.
10822), відповідно до якої просить суд
припинити провадження по справі
№922/726/14 у зв'язку із сплатою
відповідачем боргу, в обґрунтування
наданої заяви позивачем додано копію
платіжного доручення №351 від 26.02.2014
року на суму 49209,08 грн. та копію
платіжного доручення № 61 від 27.01.2014
року на суму 6718,45 грн.

Проте, суд вважає за необхідне
зазначити, що в матеріалах справи
міститься лист від 28.02.2014 року за вих. №
02-22/247, в якому відповідач просить
позивача з оплати електричної енергії
від 26.02.2014 року за платіжним дорученням
№ 351 на суму 49209,08 грн. погасити
заборгованість за електричну енергію
за січень 2014 року; пеню в сумі 2285,11 грн.;
3% річних в сумі 325,84 грн. та 272,25 грн. суми
індексу інфляції.

Оскільки лист відповідача про
призначення платежу за платіжним
дорученням № 351 щодо оплати
електричної енергії за січень 2014 року
було направлено позивачу 28.02.2014 року,
суд приходить до висновку, що фактична
оплата за цей період була здійснена
після подачі позивачем позову, про що
свідчить штамп канцелярії суду.

Суд, дослідивши надані документи
вважає за необхідне провадження у
справі в частині стягнення 45368,78 грн.
припинити, на підставі п.1-1 ч.1. ст. 80 ГПК
України, оскільки відповідачем
платіжним дорученням №351 від 26.02.2014
року сплачено заборгованість перед
позивачем за січень 2014 року в сумі 45368,78
грн. після порушення провадження у
справі.

Стосовно заборгованості в розмірі 6718,45
грн., яка сплачена відповідачем
платіжним дорученням №61 від 27.01.2014
року на суму 67118,45 грн., суд зазначає
наступне.

Відповідно до ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

З аналізу зазначеної норми вбачається,
що підставою для звернення до
господарського суду має бути порушення
прав та законних інтересів позивача.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач звернувся з позовом до суду
28.02.2014 року, в свою чергу відповідачем
частково сплачено заборгованість за
договором про постачання електричної
енергії №53334 від 05 травня 2006 року в
розмірі 6718,45 грн. 27.01.2014 року, тобто до
порушення провадження у справі, а отже,
позивачем безпідставно заявлено до
стягнення з відповідача зазначену суму
боргу.

Відповідно до п. 4.4. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 року "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" №18, Господарський
суд припиняє провадження у справі у
зв'язку з відсутністю предмета спору
(пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК),
зокрема, у випадку припинення
існування предмета спору (наприклад,
сплата суми боргу, знищення спірного
майна, скасування оспорюваного акта
державного чи іншого органу тощо), якщо
між сторонами у зв'язку з цим не
залишилося неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на
підставі зазначеної норми ГПК можливе
в разі, коли предмет спору існував на
момент виникнення останнього та
припинив існування в процесі розгляду
справи. Якщо ж він був відсутній і до
порушення провадження у справі, то
зазначена обставина тягне за собою
відмову в позові, а не припинення
провадження у справі.

Таким чином, враховуючи те, що сума
боргу в розмірі 6718,45 грн. була сплачена
відповідачем до порушення провадження
у справі 922/726/14, а саме 27.01.2014 року, суд,
відмовляє в позові в цій частині, з
урахуванням чого й відсутні правові
підстави для задоволення заяви (вх. 10822)
про припинення провадження у справі в
частині припинення провадження у
справі щодо стягнення 6718,45 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49 ГПК України.
У спорах, що виникають при виконанні
договорів та з інших підстав судовий
збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Суми, які підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, послуги перекладача,
адвоката та інші витрати, пов'язані з
розглядом справи, покладаються: при
задоволенні позову - на відповідача;
при відмові в позові - на позивача; при
частковому задоволенні позову - на
обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. Таким
чином, судовий збір у даній справі
покладається на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України;
ст.ст. 11, 526 Цивільного кодексу України;
ч. 1 ст. 174, ст. 193 Господарського кодексу
України; ст.ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44, 47-49, 65, п. 1-1 ч.
1 ст. 80, ст. ст. 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити
частково.

В частині стягнення 45368,78 грн. суми
боргу провадження у справі припинити
на підставі п. 1-1 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України .

В частині стягнення заборгованості в
сумі 6718,45 грн. відмовити.

Стягнути з Солоницівської селищної
ради (62370, с. Солоницівка, вул.
Червоноармійська, 6, п/р 2016, УДК в
Харківській області, МФО 851011, ) на користь Акціонерної
компанії "Харківобленерго" (61003, м.
Харків, вул. Плеханівська, 149, п/р
0912 в АТ "Банк Золоті Ворота", МФО
351931, ) 1827,00 грн. витрат зі
сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 04.04.2014 р.

Суддя Н.С. Добреля

922/726/14