ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2014 р.
Справа № 914/494/14

За позовом: Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації «Львівгаз», м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Моршинський
санаторій «Пролісок» для дітей з
батьками», м. Моршин, Львівська область

про стягнення 80 462 грн. 01 коп.

Суддя Мазовіта А.Б.

Секретар Залицайло М.С.

Представники:

від позивача: Вук У.І., представник
(довіреність № 07-166 від 10.01.2014р.);

від відповідача: не з'явився

Публічне акціонерне товариство по
газопостачанню та газифікації
«Львівгаз», м. Львів звернулося до
Господарського суду Львівської
області з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Моршинський санаторій «Пролісок» для
дітей з батьками», м. Моршин, Львівська
область про стягнення 80 462 грн. 01 коп.

Розглянувши матеріали справи, суд
визнав представлені матеріали
достатніми для прийняття позовної
заяви до розгляду і ухвалою від 14.02.2014р.
призначив розгляд справи на 24.02.2014 р.
Розгляд справи відкладався з підстав,
викладених в ухвалах суду від 24.02.2014 р.,
13.03.2014 р.

В судових засіданнях представник
позивача позов підтримав, просив
задоволити. З цього приводу пояснив, що
між позивачем та відповідачем було
укладено договір про постачання
природного газу, на виконання умов
якого відповідачу було передано у
власність природний газ. Однак,
відповідач свої зобов'язання щодо
оплати вартості природного газу
виконав частково, заборгованість за
природний газ становить 77 365 грн. 99 коп.
У зв'язку з порушенням строків оплати
вартості природного газу, відповідачу
нараховано пеню у розмірі 2 515 грн. 52
коп., 3% річних в сумі 580 грн. 50 коп. Таким
чином, загальна сума заборгованості,
яка підлягає до стягнення з
відповідача, становить 80 462 грн. 01 коп.

Відповідач в судове засідання явку
представника не забезпечив, через
канцелярію суду поштовим зв'язком
надійшла заява про визнання позову.

Представнику сторони роз'яснено права
та обов'язки, передбачені ст. 22 ГПК
України, заяв про відвід суду не
поступало.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд встановив наступне.

26 червня 2013 р. між Публічним
акціонерним товариством по
газопостачанню та газифікації
(постачальник) і Товариства з обмеженою
відповідальністю «Моршинський
санаторій «Пролісок» для дітей з
батьками» (споживач) було укладено
договір №2013/ТП-ПР-15-627 на постачання
природного газу за регульованим
тарифом.

За цим договором постачальник (позивач)
протягом 2013 року здійснює споживачу
(відповідачу) постачання природного
газу в обсягах і порядку, передбачених
договором для забезпечення потреб
споживача, а споживач оплачує
постачальнику вартість газу у
розмірах, строках, порядку та на умовах,
передбачених договором.

На виконання умов договору позивач у
липні-жовтні 2013 року передав у
власність відповідачу природний газ в
обсязі 87 023 куб.м на суму 405 991 грн. 49 коп.,
що підтверджується актами
приймання-передачі природного газу за
липень-жовтень 2013 року.

Згідно п. 4.6. договору оплата вартості
послуг з постачання газу здійснюється
споживачем до 25 числа місяця, що
передує розрахунковому у розмірі 100% із
розрахунку договірного обсягу
постачання газу відповідно до додатка
№2 до договору.

Як вбачається з матеріалів справи,
пояснень представника позивача,
відповідач свої зобов'язання перед
позивачем щодо оплати вартості
отриманих обсягів газу протягом
липня-жовтня 2013 року виконав частково
(оплатив 328625 грн. 50 коп.), станом на дату
розгляду справи заборгованість
відповідача перед позивачем становить
77 365 грн. 99 коп.

При прийнятті рішення суд виходив з
наступного.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з
підстав виникнення зобов'язань, є,
зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться. Аналогічні вимоги
встановлені ст. 193 ГК України.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено,
що боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

За таких обставин, суд дійшов висновку
про прострочення виконання
зобов'язання боржником, що в свою чергу
є підставою для стягнення штрафних
санкцій, оскільки, відповідно до ч. 7 ст.
193 ГК України, одностороння відмова від
виконання договору не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України,
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Частиною 4 ст. 231 ГК України встановлено,
що у разі якщо розмір штрафних санкцій
законом не визначено, санкції
застосовуються в розмірі,
передбаченому договором.

Згідно п. 6.2.2. договору у разі порушення
споживачем строків оплати,
передбачених розділом 4 договору, із
споживача стягується пеня в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла в період, за який сплачується
пеня, від суми простроченого платежу за
кожен день прострочення платежу.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено,
що боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

З врахуванням цих положень, позивачем
правомірно нараховано пеню в сумі 2 515
грн. 52 коп., 3% річних в сумі 580 грн. 50 коп.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи. Ніякі
докази не мають для суду заздалегідь
встановленої сили.

Враховуючи наведене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги
обґрунтовані поданими доказами, а
загальна сума заборгованості, яка
підтверджена матеріалами справи та
підлягає до задоволення, складає
77365грн. 99 коп. основного боргу, 2 515 грн. 52
коп. пені, 580 грн. 50 коп. 3% річних.

Оскільки спір виник з вини відповідача,
то судові витрати по розгляду справи
необхідно покласти на відповідача
відповідно до ст. 49 ГПК України.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.
11, 509, 526, 530, 551, 599, 612, 625, 626 ЦК України, ст.
193, 230, 231, 233 ГК України та ст.ст. 4, 33, 34, 35,
44, 49, 75, 80, 82, 83, 84, 85, 115, 116 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Моршинський санаторій «Пролісок» для
дітей з батьками», м. Моршин,
вул.Проліскова, 10, Львівська область
(ідентифікаційний код 38411959) на користь
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Львівгаз», м. Львів, вул. Золота, 42
(ідентифікаційний код 03349039) 77365грн. 99
коп. основного боргу, 2 515 грн. 52 коп.
пені, 580 грн. 50 коп. 3% річних, 1827 грн. 00
коп. судового збору.

3. Накази видати згідно ст. 116 ГПК
України.

В судовому засіданні 24.03.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частину
рішення. Повне рішення складено 27.03.2014
р.

Суддя
Мазовіта А.Б.