ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову в прийнятті

"24" березня 2014 р.Справа № 922/1039/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Доленчука Д.О.

розглянувши матеріали

позовної заяви ФО ОСОБА_2, м. Харків до
ТОВ Дружнє підприємство Технологічної
групи "Екіпаж", м. Харків про визнання
права власності

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа ОСОБА_2 звернувся до
господарського суду Харківської
області з позовною заявою до ТОВ дружнє
підприємство Технологічної групи
"Екіпаж", в якій просить суд визнати за
ОСОБА_2, право власності на квартиру,
яка має будівельний номер АДРЕСА_1

В обґрунтування своїх позовних вимог
ОСОБА_2 посилається на Інвестиційний
договір № КШ-1-2 від 10.01.2006 р. з
урахуванням додаткової угоди № 3 від
07.04.2009 р. до Інвестиційного договору №
КШ-1-2 від 10.01.2006 р.

Відповідно до статті 61 ГПК України
питання про прийняття позовної заяви
вирішується суддею, якому вона була
передана у порядку, встановленому
частиною третьою статті 2-1 цього
Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 62 ГПК
України суддя відмовляє у прийнятті
позовної заяви, якщо заява не підлягає
розгляду в господарських судах
України.

Дослідивши матеріали позову, суд
дійшов висновку про наявність правових
підстав для відмови у прийнятті
позовної заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 21 ГПК України
сторонами в судовому процесі -
позивачами і відповідачами - можуть
бути підприємства та організації,
зазначені у статті 1 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1 ГПК України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Частиною 2 статті 1 ГПК України
передбачена можливість звернення до
господарського суду фізичних осіб, які
не мають статусу суб'єкта
підприємницької діяльності, але ця
норма є винятком з правила,
встановленого частиною 1 цієї статті.

Необхідно зазначити, що право на
звернення до господарського суду
фізичної особи, яка не має статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
можливо лише у випадках, передбачених
законодавчими актами України.

Пунктом 7 ч.1 ст.12 ГПК України
встановлено, що справи у спорах з
майновими вимогами до боржника,
стосовно якого порушено справу про
банкрутство, у тому числі справи у
спорах про визнання недійсними
будь-яких правочинів (договорів),
укладених боржником; стягнення
заробітної плати; поновлення на роботі
посадових та службових осіб боржника,
за винятком спорів, пов'язаних із
визначенням та сплатою (стягненням)
грошових зобов'язань (податкового
боргу), визначених відповідно до
Податкового кодексу України, а також
справ у спорах про визнання недійсними
правочинів (договорів), якщо з
відповідним позовом звертається на
виконання своїх повноважень
контролюючий орган, визначений
Податковим кодексом України.

Дана стаття кореспондується із ч.4 ст. 10
Закону України „Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", якою
передбачено, що суд, у провадженні
якого перебуває справа про
банкрутство, вирішує усі майнові спори
з вимогами до боржника, у тому числі
спори про визнання недійсними
будь-яких правочинів (договорів),
укладених боржником; стягнення
заробітної плати; поновлення на роботі
посадових та службових осіб боржника,
за винятком спорів, пов'язаних із
визначенням та сплатою (стягненням)
грошових зобов'язань (податкового
боргу), визначених відповідно до
Податкового кодексу України, а також
справ у спорах про визнання недійсними
правочинів (договорів), якщо з
відповідним позовом звертається на
виконання своїх повноважень
контролюючий орган, визначений
Податковим кодексом України.

Згідно ч.9 ст. 16 ГПК України справи у
майнових спорах, передбачених пунктом 7
частини першої статті 12 цього Кодексу,
розглядаються господарським судом, у
провадженні якого перебуває справа про
банкрутство.

Оскільки ОСОБА_2 звернувся до суду зі
своїми майновими вимогами до ТОВ
дружнє підприємство Технологічної
групи "Екіпаж" в окремому позовному
провадженні, суд зазначає, що він не
може виходити за межі підвідомчості
(підсудності) господарських судів,
визначених ст. 12 ГПК України, а спір
зазначений ОСОБА_2 в позовній заяві за
участю фізичної особи не підлягає
розгляду в господарських судах.

За таких обставин суд відмовляє в
прийнятті позовної заяви, оскільки
заява не підлягає розгляду в
господарських судах України, а
підлягає розгляду в місцевому суді
загальної юрисдикції.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 7 Закону України
"Про судовий збір" сплачена сума
судового збору повертається за ухвалою
суду в разі відмови у відкритті
провадження у справі.

Оскільки суд дійшов висновку про
відмову в відкритті провадження у
справі за позовом ОСОБА_2, сплачена сума
судового збору квитанцією № 9 від 19.03.2014
р. у сумі 1827,00 грн. підлягає поверненню з
державного бюджету на користь платника
- ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 1, 12, 16, 21, 61, п.1 ч.1 ст. 62,
ст. 86 господарського процесуального
кодексу України,

УХВАЛИВ:

Відмовити Фізичній особі ОСОБА_2 в
прийнятті позовної заяви.

Повернути позовну заяву та додані до
неї документи на 68 арк.

Повернути з державного бюджету України
на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) сплачений квитанцією № 9
від 19.03.2014 р. судовий збір у сумі 1827,00
грн.

Суддя Д.О. Доленчук