ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

25.03.2014
Справа № 908/961/14

Cуддя Зінченко Н.Г., розглянувши
позовні матеріали за позовом
Приватного підприємства «Добробуд
ВВ», (77471, с. Чорнолізці Тисменицького
району Івано-Франківської області, вул.
Панська, буд. 1)

до відповідача Управління
капітального будівництва,
реконструкції та технічного нагляду
Виконавчого комітету Бердянської
міської ради Запорізької області, (71100,
м. Бердянськ Запорізької області, пл.
І-ї Бердянської ради, буд. 2)

про стягнення 520511,10 грн. заборгованості

ВСТАНОВИВ:

24.03.2014 р. до господарського суду
Запорізької області надійшла позовна
заява № 3 від 20.03.2014 р. (вх. №
1002/09-05/13 від 24.03.2014 р.) Приватного
підприємства «Добробуд ВВ», с.
Чорнолізці Тисменицького району
Івано-Франківської області до
Управління капітального будівництва,
реконструкції та технічного нагляду
Виконавчого комітету Бердянської
міської ради Запорізької області, м.
Бердянськ Запорізької області про
стягнення 499859,38 грн. основного боргу за
договором про закупівлю робіт за
державні кошти № 06/КЛ12 від 19.09.2012 р. та
20651,72 грн. пені, а всього 520511,10 грн.
заборгованості.

У відповідності до п., п. 4, 6 ч. 1 ст.
63 ГПК України суддя повертає позовну
заяву і додані до неї документи без
розгляду якщо: до позовної заяви не
подано доказів сплати судового збору у
встановлених порядку та розмірі, а
також якщо до позовної заяви не подано
доказів надсилання відповідачеві
копії позовної заяви і доданих до неї
документів.

Розглянувши матеріали позовної
заяви та з'ясувавши підстави для
повернення позовної заяви, передбачені
нормами Господарського процесуального
кодексу України, суд дійшов висновку,
що слід повернути позовну заяву без
розгляду на підставі п., п. 4, 6 ч. 1
ст. 63 ГПК України, виходячи з
наступного.

Згідно зі ст., ст. 54, 57 ГПК України
зміст, форма та додатки до позовної
заяви повинні відповідати приписам
вказаної норми законодавства.

Згідно ст. 44 ГПК України судові витрати
складаються з судового збору, сум, що
підлягають сплати за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місті їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката, та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

У відповідності до вимог ГПК України
сплата судового збору є обов'язковою, а
при відсутності доказів сплати позовна
заява підлягає поверненню.

Приписами ст. 57 ГПК України
встановлено, що до позовної заяви
додаються документи, які підтверджують
сплату судового збору (п. 3 ч. 1).

З 01.11.2011 р. набув чинності Закон України
"Про судовий збір" № 02/163-48 від
08.07.2011 р., відповідно до ч. 1 ст. 4 якого
судовий збір справляється у
відповідному розмірі від мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі,
встановленої законом на 1
січня календарного року, в якому
відповідна заява або скарга подається
до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Прохальна частина позовної заяви № 3
від 20.03.2014 р. (вх. № 1002/09-05/13 від
24.03.2014 р.) містить вимогу майнового
характеру про стягнення
заборгованості в розмірі 520511,10 грн.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік"
№ 719-VІІ від 16.01.2014 р. на 2014
рік мінімальна заробітна плата у
місячному розмірі з 1 січня
встановлена в сумі 1218,00 грн.

Згідно з підпунктом 1 пункту 2 частини 2
статті 4 Закон України "Про судовий
збір" ставки судового збору за подання
до господарського суду позовної заяви
майнового характеру - 2 відсотки ціни
позову, мале не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати (1827,00 грн.)
та не більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат (73080,00 грн.).

Таким чином, заявлена позивачем у
позовній заяві вимога повинна бути
оплачена судовим збором у розмірі 10410,22
грн.

До позовної заяви № 3 від 20.03.2014 р. (вх. №
1002/09-05/13 від 24.03.2014 р.) позивачем у якості
доказів сплати судового збору надано
платіжне доручення № 2373 від
20.03.2014 р. про перерахування до
Державного бюджету України 1041,02 грн.
судового збору, що становить 10 % від
суми судового збору, що повинна була
бути оплачена позивачем.

Крім того, позивачем заявлено
клопотання № 7 від 20.03.2014 р. про
прийняття до розгляду позовної заяви
про стягнення 520511,10 грн. заборгованості
з оплатою судового збору у розмірі 10 %
розміру ставки судового збору. Подане
клопотання мотивоване тим, що
підприємство позивача знаходиться у
скрутному фінансовому становищі, а
саме: підприємство має заборгованість
по заробітній платі, заборгованість
перед постачальниками будівельних
матеріалів, робіт і послуг, відсутність
коштів на рахунках та в касі
підприємства, неспроможність
своєчасно сплачувати платежі до
бюджету.

Статтею 8 Закону України «Про судовий
збір» передбачено, що враховуючи
майновий стан сторін, суд може своєю
ухвалою відстрочити або розстрочити
сплату судового збору на певний строк,
але не довше ніж до ухвалення судового
рішення у справі. Суд може зменшити
розмір судового збору або звільнити
від його сплати на підставі, зазначеній
у частині першій цієї статті.

В пункті 3.1 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України
від 21.02.2013 р. № 7 «Про деякі питання
практики застосування розділу VІ
Господарського процесуального кодексу
України» зазначено, що у розгляді
питань, пов'язаних з відстроченням та
розстроченням сплати судового збору,
зменшенням його розміру або
звільненням від його сплати (стаття 8
Закону України «Про судовий збір») і
застосуванням приписів цього Закону
щодо пільг зі сплати судового збору
(стаття 5 Закону України «Про судовий
збір») господарським судам слід
враховувати, що єдиною підставою для
вчинення господарським судом дій,
зазначених у статті 8 Закону, є
врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення
(розстрочення) сплати судового збору,
зменшення його розміру або звільнення
від його сплати може бути викладене в
заяві чи скарзі, які подаються до
господарського суду, або окремим
документом. Особа, яка заявляє
відповідне клопотання, повинна навести
доводи і подати докази на
підтвердження того, що її майновий стан
перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею
судового збору у встановленому порядку
і розмірі.

При цьому оскільки статтею 129
Конституції України як одну із засад
судочинства визначено рівність усіх
учасників судового процесу перед
законом і судом, отже в тому числі й
органів державної влади, то самі лише
обставини, пов'язані з фінансуванням
установи чи організації з державного
бюджету України та відсутністю у ньому
коштів, призначених для сплати
судового збору, не можуть вважатися
підставою для звільнення від такої
сплати.

Господарський суд вправі вчинити дії,
про які йдеться у статті 8 Закону, і зі
своєї ініціативи з наведенням в ухвалі
відповідних мотивів.

Відповідно до ст. 36 ГПК України
письмовими доказами є документи i
матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Клопотання № 7 від 20.03.2014 р. про
прийняття до розгляду позовної заяви
про стягнення 520511,10 грн. заборгованості
з оплатою судового збору у розмірі 10 %
розміру ставки судового збору не
підтверджено жодним письмовим доказом,
дослідивши який суд може дійти
висновку про скрутне фінансове
становище підприємства.

Враховуючи викладене, дослідивши
доводи позивача, суд відхиляє
клопотання № 7 від 20.03.2014 р. про
прийняття до розгляду позовної заяви
про стягнення 520511,10 грн. заборгованості
з оплатою судового збору у розмірі 10 %
розміру ставки судового збору як
недоведене.

Разом із тим, суд вважає за необхідне
зауважити, що відхилення зазначеного
клопотання не позбавляє позивача
можливості повторно звернутися до суду
з даним клопотанням із наданням
відповідних підтверджуючих доказів.

Приписами статті 56 ГПК України
передбачено, що позивач зобов'язаний
при поданні позову надіслати сторонам
копії позовної заяви та доданих до неї
документів відповідно до кількості
відповідачів та третіх осіб листом з
описом вкладення. (Стаття 56 ГПК України
в редакції Закону України "Про внесення
зміни до статті 56 Господарського
процесуального кодексу України щодо
порядку надсилання копії позовної
заяви" № 9126837-11 від 19.05.2011
р.).

У відповідності до ст. 57 ГПК України до
позовної заяви додаються документи,
які підтверджують відправлення
відповідачеві копії позовної заяви та
доданих до неї документів.

Належним доказом направлення копії
позовної заяви з додатком відповідачу
відповідно до Правил надання послуг
поштового зв'язку, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 05.03.2009 р. № 270, є оригінал
розрахункового документу (оригінал
поштової квитанції чи фінансового
чека), виданий відправникові поштового
відправлення.

Зазначене підтверджується пунктом 2.1
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України № 01-08/208
від 13.04.2008 р. (з наступними змінами і
доповненнями), в якому зазначено, що
розрахунковий документ встановленої
форми, що підтверджує надання послуг
поштового зв'язку (касовий чек, поштова
квитанція тощо), може вважатися
належним доказом надсилання іншій
стороні (сторонам) у справі копії
позовної заяви.

З аналізу вище наведених норм чинного
процесуального законодавства слідує,
що належними доказами направлення
відповідачеві копії позовної заяви та
доданих до неї документів, в розумінні
ст. 56 ГПК України, є оригінали
розрахункового документу (оригінал
поштової квитанції або фінансового
чеку) та опису вкладення.

Згідно з п. 61 Правил надання
послуг поштового зв'язку, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
№ 270 від 05.03.2009 р. (з наступними змінами і
доповненнями), у разі приймання
внутрішніх поштових відправлень з
оголошеною цінністю з описом вкладення
бланк опису заповнюється відправником
у двох примірниках. Працівник
поштового зв'язку повинен перевірити
відповідність опису, розписатися на
обох його примірниках і поставити
відбиток календарного штемпеля. Один
примірник опису вкладається до
поштового відправлення, другий
видається відправникові. На примірнику
опису, що видається відправникові,
працівник поштового зв'язку повинен
зазначити номер поштового
відправлення.

До позовної заяви № 3 від 20.03.2014 р.
(вх. № 1002/09-05/13 від 24.03.2014 р.) на
підтвердження направлення
відповідачеві копії позовної заяви з
додатками до неї позивачем додано
поштову квитанцію № 30, яка скріплена
відбитком календарного штемпелю
відділення підприємства поштового
зв'язку за 20.03.2014 р., яка, з огляду на вище
викладені приписи чинного
процесуального законодавства, не може
вважатися належним доказом
направлення відповідачеві копії
позовної заяви та доданих до неї
документів, оскільки позовна заява, що
надійшла на адресу господарського суду
Запорізької області має вихідні
реквізити № 3 від 20.03.2014 р., а в поштовій
квитанції № 30 зазначено, що на адресу
відповідача був направлений позов ПП
«Добробуд ВВ» до УКБРТН Бердянської МР
без зазначення його вихідних
реквізитів.

Отже, з наданих позивачем документів
суду неможливо зробити висновок про
направлення на адресу відповідача
копії позовної заяви та доданих до неї
документів саме в редакції, яку надано
до господарського суду Запорізької
області.

Інших доказів відправлення
відповідачеві копії позовної заяви та
доданих до неї документів позивачем не
додано.

Зазначені обставини перешкоджають
суду вчинити передбачені нормами
Господарського процесуального кодексу
України дії по підготовці справи до
судового розгляду та є підставами для
повернення позовної заяви позивачу.

У відповідності до п. 3.5 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції»
недодержання вимог статей 54, 56 та
пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК
України щодо форми, змісту і додатків
до позовної заяви тягне за собою
наслідки, передбачені статтею 63 ГПК
України.

Суд вважає за необхідне роз'яснити
заявнику, що у відповідності до ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню з ним
у господарський суд у загальному
порядку після усунення допущених
порушень.

Питання щодо повернення суми судового
збору в розмірі 1041,02 грн., сплаченого
платіжним дорученням № 2373 від 20.03.2014 р.,
буде вирішено ухвалою суду у випадку
надходження відповідної заяви.

Керуючись п., п. 4, 6 ч. 1 ст. 63, ст. 86
Господарського процесуального
кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання Приватного підприємства
«Добробуд ВВ», с. Чорнолізці
Тисменицького району
Івано-Франківської області № 7 від
20.03.2014 р. про прийняття до розгляду
позовної заяви про стягнення 520511,10 грн.
заборгованості з оплатою судового
збору у розмірі 10 % розміру ставки
судового збору відхилити як
недоведене.

Позовну заяву Приватного
підприємства «Добробуд ВВ», с.
Чорнолізці Тисменицького району
Івано-Франківської області до
Управління капітального будівництва,
реконструкції та технічного нагляду
Виконавчого комітету Бердянської
міської ради Запорізької області, м.
Бердянськ Запорізької області про
стягнення 499859,38 грн. основного боргу за
договором про закупівлю робіт за
державні кошти № 06/КЛ12 від 19.09.2012 р. та
20651,72 грн. пені, а всього 520511,10 грн.
заборгованості та додані до неї
документи повернути позивачу без
розгляду.

Копію даної ухвали направити
сторонам у справі.

Додаток: на 40-а аркушах, у тому числі
оригінали: клопотання № 7 від 20.03.2014 р.,
платіжного доручення № 2373 від 20.03.2014 р.
про сплату 1041,02 грн. судового збору,
поштової квитанції № 30 від 20.03.2014 р.

Суддя

Н.Г.Зінченко