м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/22926/13 18.03.14

За позовомПриватного акціонерного
товариства «Європейський страховий
альянс»доВідкритого акціонерного
товариства Національної акціонерної
страхової компанії
«ОРАНТА»провідшкодування шкоди в
порядку регресу,

Суддя Дупляк О.М.

Представники сторін:

від позивача: Чайка О.В., за
довіреністю,від відповідача: Ільчук
В.О., за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство
«Європейський страховий альянс» (далі -
позивач) звернулося до Господарського
суду міста Києва з позовом до
Відкритого акціонерного товариства
Національної акціонерної страхової
компанії «ОРАНТА» (далі - відповідач)
про відшкодування шкоди в порядку
регресу у розмірі 1.899,17 грн. та судового
збору у розмірі 1.720,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
позивачем, як страховиком виплачено
страхове відшкодування, внаслідок чого
до позивача в порядку ст. 27 Закону
України "Про страхування" та статті 993
Цивільного кодексу України перейшло
право вимоги (регресу) в межах
здійснених фактичних затрат до
відповідача про відшкодування шкоди в
порядку регресу в розмірі 1.899,17 грн., як
до особи, яка відповідальна за
заподіяні збитки.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 27.11.2013 порушено провадження у
справі № 910/22926/13 та призначено до
розгляду на 10.12.2013.

У судове засідання 10.12.2013 з'явився
представник позивача, вимоги ухвали
суду про порушення провадження у
справі виконав.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, проте 10.12.2013 через відділ
канцелярії Господарського суду міста
Києва подав клопотання про розгляд
справи без участі представника.

Ухвалою суду від 10.12.2013 розгляд справи
було відкладено на 20.01.2014.

Розпорядженням заступника Голови
Господарського суду міста Києва від
20.01.2014 справу № 910/22926/13 було передано
для розгляду судді Бондарчук В.В. у
зв'язку з перебуванням судді Дупляк О.М.
на лікарняному.

Ухвалою суду від 20.01.2014 справу № 910/22926/13
прийнято суддею Бондарчук В.В. до свого
провадження та призначено до розгляду
на 03.02.2014.

Розпорядженням заступника голови
Господарського суду міста Києва від
23.01.2014 справу № 910/22926/13 передано на
розгляд судді Дупляк О.М., у зв'язку з
виходом судді Дупляк О.М. з лікарняного.

Ухвалою суду від 23.01.2014 справу № 910/22926/13
прийнято суддею Дупляк О.М. до свого
провадження та призначено до розгляду
на 03.02.2014.

Ухвалою суду від 03.02.2014 розгляд справи
було відкладено на 10.02.2014.

У судове засідання 10.02.2014 з'явився
представник позивача.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив, хоча був
належним чином повідомлений про час та
місце судового засідання, ухвали суду
про порушення провадження від 27.11.2013 у
справі № 910/22926/13 не виконав.

Ухвалою суду від 10.02.2014 розгляд справи
було відкладено на 24.02.2014.

Розпорядженням Голови Господарського
суду міста Києва від 24.02.2014 справу №
910/22926/13 передано на розгляд судді
Марченко О.В., у зв'язку з перебуванням
судді Дупляк О.М. на лікарняному.

Ухвалою суду від 24.02.2014 справу № 910/22926/13
прийнято суддею Марченко О.В. до свого
провадження та призначено до розгляду
на 18.03.2014.

Розпорядженням заступника Голови
Господарського суду міста Києва від
03.03.2014 справу № 910/22926/13 передано на
розгляд судді Дупляк О.М.

Ухвалою суду від 03.03.2014 справу № 910/22926/13
прийнято суддею Дупляк О.М. до свого
провадження та призначено до розгляду
на 18.03.2014.

У судове засідання 18.03.2014 представники
сторін з'явилися. Представник
відповідача у судовому засіданні не
заперечив проти задоволення позовних
вимог.

У судовому засіданні 18.03.2014 було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення відповідно до ст. 85 ГПК
України

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
позивача та відповідача, всебічно та
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на які посилаються особи, що
беруть участь у процесі, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем та ОСОБА_3 (далі -
страхувальник) 10.05.2011 було укладено
договір страхування № 31289 (далі -
Договір), за яким було застраховано
автомобіль марки «Мітсубіші»,
державний номер НОМЕР_1.

В м. Буча Київської області 25.09.2011 на
перехресті вул. Н. Шосе та вул. Полової
сталася дорожньо-транспортна пригода
(далі - ДТП), за участю транспортного
засобу «ВАЗ», державний номер НОМЕР_2,
який перебував під керуванням ОСОБА_4,
та транспортного засобу марки
«Мітсубіші» державний номер НОМЕР_1,
який перебував під керуванням ОСОБА_3.

Внаслідок зазначеного ДТП було
пошкоджено застрахований позивачем
автомобіль марки «Мітсубіші»
державний номер НОМЕР_1.

Постановою Святошинського районного
суду м. Києва від 31.10.2011 у справі № 3-8195
ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 Кодексу України
про адміністративні правопорушення,
притягнуто до адміністративної
відповідальності та застосовано
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 340,00 грн.

Відповідно до Звіту № 105/11 від 11.10.2011 про
визначення вартості матеріального
збитку, вартість матеріального збитку,
завданого власнику автомобіля марки
«Мітсубіші», державний номер НОМЕР_1,
склала 1.899,17 грн.

ДТП згідно з Договором, укладеним між
позивачем та страхувальником, було
визнано страховим випадком, про що
складено страховий акт № 14941150ТР25002 від
03.03.2012, відповідно до якого сплата
страхового відшкодування
страхувальнику підлягала у сумі 1.899,17
грн.

Позивач виплатив страхове
відшкодування страхувальнику, що
підтверджується видатковим касовим
ордером № б/н від 23.03.2012 на суму 3.709,00
грн.

Судом установлено, що транспортний
засіб «ВАЗ», державний номер НОМЕР_2,
застраховано у відповідача згідно з
полісом № АА/0525119, страхувальником за
яким є ОСОБА_4, що підтверджується
копією полісу № АА/0525119, долученою
відповідачем до матеріалів справи.

З заявою від 14.06.2012 № 1585/8, позивач з
метою досудового врегулювання даного
спору звернувся до відповідача з
претензією виплатити страхове
відшкодування у розмірі 1.899,17 грн.
Відповідач відповіді на таку претензію
не надіслав.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України), особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування.

Згідно зі ст. 27 Закону України "Про
страхування" та ст. 993 ЦК України
визначено, що до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа,
яка відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Таким чином, до позивача, який сплатив
страхову виплату за завдану внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди шкоду,
перейшло право зворотної вимоги до
особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" при настанні страхового
випадку страховик (страхова
організація, що має право на здійснення
обов'язкового страхування
цивільної-відповідальності)
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому Законом
порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Враховуючи наведені положення
законодавства та встановлені
обставини справи, відповідач є особою,
відповідальною за шкоду, завдану
автомобілю особи, застрахованої
позивачем, оскільки відповідно до
договору обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власника наземного транспортного
засобу, відповідач взяв на себе
відповідальність за свого
страхувальника, а саме за шкоду,
заподіяну джерелом підвищеної
небезпеки.

Відповідно до п. 2 ст. 1187 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Пунктом 36.4 статті 36 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" передбачено право страховика
за договором обов'язкового страхування
цивільної відповідальності власника
транспортного засобу в разі настання
страхового випадку здійснювати
виплату страхового відшкодування
безпосередньо потерпілим або
погодженим з ними підприємствам,
установам та організаціям, що надають
послуги, пов'язані з відшкодуванням
збитків.

Таким чином, особами, відповідальними
за завдані позивачу збитки є
відповідач як страховик відповідно до
положень Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" в межах, передбачених полісом
обов'язкового страхування цивільної
відповідальності, та винна особа
відповідно до положень ст. 1187 ЦК
України в тій частині, що не підлягає
відшкодуванню страховиком.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільної-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством.

Підпунктом 12.1. ст. 12 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" встановлено, що страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи, розрахованої за
правилами цього підпункту.

Відповідно до вимог ст. 9 Закону України
"Про страхування" франшиза - це частина
збитків, що не відшкодовується
страховиком згідно з договором
страхування.

Розмір франшизи при відшкодуванні
шкоди, заподіяної майну потерпілих,
встановлюється при укладанні договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності і
не може перевищувати 2 відсотки від
ліміту відповідальності страховика, в
межах якого відшкодовується збиток,
заподіяний майну потерпілих (12.1 ст. 12
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів").

Згідно з копією полісу № АА/0525119
долученою відповідачем до матеріалів
справи, ліміт відповідальності по
майну - 50.000,00 грн., розмір франшизи
становить 0,00 грн.

З урахуванням наведеного, суд,
враховуючи встановлені обставини
справи та ліміт відповідальності
відповідно до полісу обов'язкового
страхування, дійшов висновку, що
позовні вимоги про стягнення з
відповідача суми заборгованості у
розмірі 1.899,17 грн. підлягають
задоволенню повністю.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 ГПК України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 49 ГПК України у разі
задоволення позову витрати по сплаті
судового збору покладаються на
відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82-85 ГПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства Національної акціонерної
страхової компанії «ОРАНТА» (02081, м.
Київ, вул. Здолбунівська, 7-Д, ) з будь-якого рахунку, виявленого
державним виконавцем під час виконання
рішення суду на користь Приватного
акціонерного товариства «Європейський
страховий альянс» (01135, м. Київ, вул. Г.
Андрющенка, 4-Г, )
страхове відшкодування у сумі 1.899 (одна
тисяча вісімсот дев'яносто дев'ять) грн.
17 коп., витрати по сплаті судового збору
у розмірі 1.720 (одна тисяча сімсот
двадцять) грн. 50 коп.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 24.03.2014.

Суддя
Дупляк О.М.