ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.03.14р. Справа № 904/1164/14

За позовом Прокурора Індустріального
району м. Дніпропетровська в інтересах
держави, в особі Департаменту
корпоративних прав та правового
забезпечення Дніпропетровської
міської ради, м. Дніпропетровськ в
особі Комунального виробничого
житлового ремонтно - експлуатаційного
підприємства Індустріального району м.
Дніпропетровська

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,
м. Дніпропетровськ

про стягнення 13 933,97 грн.

Суддя Первушин Ю.Ю.

Представники:

Прокурор: Каюк М.С., посвідчення №001456;

Від позивача-1:не з'явився;

Від позивача-2: Смірнов А.А., довіреність
від 03.03.2014 року, представник;

Від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Прокурор Індустріального району м.
Дніпропетровська в інтересах держави,
в особі Департаменту корпоративних
прав та правового забезпечення
Дніпропетровської міської ради, м.
Дніпропетровськ в особі Комунального
виробничого житлового ремонтно -
експлуатаційного підприємства
Індустріального району м.
Дніпропетровська звернувся до
господарського суду Дніпропетровської
області із позовом до Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (далі - Відповідач) та
просить стягнути на користь
Комунального виробничого житлового
ремонтно-експлуатаційного
підприємства Індустріального району,
м. Дніпропетровська заборгованість з
орендної плати у сумі 15 265 грн. 19 коп. та
пеню в розмірі 208, 55 грн., судові витрати
покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовує неналежним
виконанням відповідачем умов договору
оренди нерухомого майна, що належить до
комунальної власності територіальної
громади міста № 368-УКВ/08 від 15.07.2008 року
щодо своєчасної оплати орендних
платежів.

Ухвалою господарського суду від 26.02.2014
року порушено провадження у справі,
розгляд справи призначено на 17.03.2014
року.

У судове засідання 17.03.2014 року
представник відповідача не з'явився,
про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою господарського суду від 17.03.2014
року розгляд справи відкладено на
26.03.2014 року, у зв'язку з неявкою
представника відповідача у судове
засідання.

26.03.2014 року до канцелярії
господарського суду від прокурора
Індустріального району м.
Дніпропетровська надійшла заява про
зменшення позовних вимог № 50-1072 вих. 14
від 25.03.2014 року (а.с. 53-54) в яких останній
зазначає, що в прохальній частині
позовної заяви, зазначена більша сума
позовних вимог, ніж зазначена у
розрахунку до позову, у зв'язку з чим на
підставі ст. 22 ГПК України, прокурор
вважає за необхідне уточнити позовні
вимоги шляхом їх зменшення та просить
стягнути основну заборгованість у
розмірі 13 420 грн. 89 коп. 513 грн. 08 коп. -
пені.

У судовому засіданні 26.03.2014 року
представник КВЖРЕП Індустріального
району подав письмові пояснення №б/н
від 26.03.2014 року (а.с. 59-60) в якому просить
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Відповідач відзив на позов не надав, у
судові засідання, призначені для
розгляду справи, явку свого
повноважного представника не
забезпечив, про поважність причин
неявки представника у судові засідання
суд не повідомив.

У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору (пункт 3.9.2
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №8 від
26.12.2011 року "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції").

Суд вважає можливим розглянути спір по
суті за відсутності представника
відповідача, згідно ст. 75 ГПК України,
оскільки в матеріалах справи достатньо
документів необхідних господарському
суду для прийняття правомірного та
обґрунтованого рішення.

У порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 26.03.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення прокурора,
представника позивача-2, господарський
суд, -

ВСТАНОВИВ:

15.07.2008 року між Управлінням комунальної
власності Дніпропетровської міської
ради, правонаступником якого є
Департамент корпоративних прав та
правового забезпечення
Дніпропетровської міської ради (далі -
Орендодавець) та Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 (далі - Орендар) був
укладений договір оренди нерухомого
майна, що належить до комунальної
власності територіальної громади
міста № 368-УКВ/08 (далі - Договір,
а.с.14-22).

Відповідно до пункту 1.1 договору з
метою ефективного використання
комунального майна орендодавець на
підставі рішення міської ради від 21.03.07
№ 41/11 із змінами та доповненнями
передає, а орендар приймає в стокове
платне користування комунальне
нерухоме майно - нежитлове приміщення
загальною площею 87,7 кв.м., розміщене за
адресою: АДРЕСА_2 на першому поверсі
дев'ятиповерхового будинку, вартість
якого, згідно з незалежною оцінкою
становить 361 372,00 грн., без ПДВ, що
перебуває на балансі КВ ЖРЕП
Індустріального району.

Балансоутримувачем об'єкту оренди є
Комунальне виробниче житлове
ремонтно-експлуатаційне підприємство
Індустріального району (позивач-2), яке
не є стороною договору оренди.

Так, відповідно до частин 1 та 2 статті 509
Цивільного кодексу України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Сторонами у зобов'язанні є боржник і
кредитор (частина 1 стаття 510 Цивільного
кодексу України).

Відповідно до статті 511 Цивільного
кодексу України зобов'язання не
створює обов'язку для третьої особи. У
випадках, встановлених договором,
зобов'язання може породжувати для
третьої особи права щодо боржника та
(або) кредитора.

Таким чином, позивач-2 є третьою особою
у зобов'язанні, яке породжує для нього
певні права щодо боржника
(відповідача), зокрема право на
отримання частини орендної плати, але
позивач-2 не є стороною вказаного
договору оренди.

Згідно з пунктом 2.2 договору орендар
вступає у строкове платне користування
об'єктом оренди з дати підписання
сторонами цього договору та акта
приймання-передачі об'єкта оренди.

Відповідно до акту приймання-передачі
від 15.07.2008 року (а.с.23) відповідачу було
передано об'єкт оренди, зазначений в
п.1.1 договору.

Пунктом 3.2 договору передбачено, що
розмір орендної плати відповідно до
розрахунку орендної плати, що є
невід'ємною частиною цього Договору,
становить 1 689,82 грн., без ПДВ /базова за
червень місяць 2008 рік/.

Згідно з пунктом 3.3 договору, за
користування об'єктом оренди орендар
сплачує орендну плату, яку спрямовує:

- 50 % від загальної суми орендної плати
до загального фонду міського бюджету
м. Дніпропетровська на розрахункові
рахунки, які відкриті управліннями
Державного казначейства за місцем
реєстрації орендаря, як платника
податків та зборів, в районних
податкових інспекціях м.
Дніпропетровська, відповідно з кодом
бюджетної класифікації 22080401 - у розмірі
844, 91 грн.;

- 50 % від загальної суми орендної плати у
розмірі 844,91 грн. на рахунок
балансоутримувача об'єкта оренди.

Пунктом 3.4 договору передбачено, що
орендна плата за кожний наступний
місяць визначається шляхом
коригування орендної плати за
попередній місяць з урахуванням
індексу інфляції за поточний місяць.

Орендна плата сплачується орендарем
щомісяця у термін не пізніше 15 числа
місяця, наступного за звітним, і не
залежить від наслідків господарської
діяльності орендаря (частина 1 пункту 3.5
договору).

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону
України "Про оренду державного та
комунального майна", орендою є
засноване на договорі строкове платне
користування майном, необхідним
орендареві для здійснення
підприємницької та іншої діяльності.

Цей договір діє з 15.07.2008 року по 01.07.2011
року включно (пункт 10.1 договору).

Частиною 2 статті 17 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" передбачено, що у разі
відсутності заяви однієї із сторін про
припинення або зміну умов договору
оренди протягом одного місяця після
закінчення терміну дії договору він
вважається продовженим на той самий
термін і на тих самих умовах, які були
передбачені договором.

Відповідно до умов чинного
законодавства, договір було
пролонговано на таких самих умовах і на
той самий строк, у зв'язку з відсутністю
заперечень сторін протягом місяця про
закінчення терміну дії Договору.

25.12.2012 року рішенням господарського
суду Дніпропетровської області у
справі №3/5005/9501/2012 договір оренди
нерухомого майна, що належить до
комунальної власності територіальної
громади міста №368-УКВ/08 від 15.07.2008 року
розірвано та зобов'язано Фізичну особу
- підприємця ОСОБА_1 повернути
Дніпропетровській міській раді в особі
Комунального виробничого житлового
ремонтно-експлуатаційного
підприємства Індустріального району
не житлове приміщення загальною площею
87,7 кв.м., розміщене за адресою: АДРЕСА_2
на першому поверсі дев'ятиповерхового
будинку та стягнуто з відповідача
заборгованість з орендної плати у сумі
6 365,91 грн., пеню у сумі 319,27 грн. та
судовий збір у сумі 2 672,27 грн. (а.с.30-31).

Пунктом 5 статті 188 Господарського
кодексу України встановлено, що якщо
судовим рішенням договір змінено або
розірвано, договір вважається зміненим
або розірваним з дня набрання чинності
даним рішенням, якщо іншого строку
набрання чинності не встановлено за
рішенням суду.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 25.12.2012
року набрало законної сили 09.01.2013 року.

Орендна плата сплачується орендарем за
весь час фактичного використання
об'єкта оренди до дати підписання акта
приймання-передачі об'єкта оренди,
включно (частина 2 пункту 3.5 договору).

Відповідно до частини 4 пункту 5.1
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 12 від
29.05.2013 року "Про деякі питання практики
застосування законодавства про оренду
(найм) майна" з урахуванням положень
статей 653, 795 ЦК України та умов
договору, якщо останніми передбачено,
що після закінчення або дострокового
розірвання договору оренди
нарахування орендної плати за фактичне
користування майном припиняється з
моменту підписання акта
приймання-передачі приміщень
орендодавцеві, нарахування орендної
плати за відповідний період є
правомірним.

Прокурор вимагає стягнути
заборгованість за період з травень 2013
року по січень 2014 року.

Як свідчить із матеріалів справи,
заборгованість Відповідача перед
Комунальним виробничо житловим
ремонтно-експлуатаційним
підприємством Індустріального району
за період з травень 2013 року по січень 2014
року включно становить 13 420, 89 грн.,
відповідно до розрахунку позивача (а.с.
32).

Доказів щодо оплати заборгованості за
вказаний період відповідачем не
надано.

Отже, факт не виконання відповідачем
зобов'язань за договором щодо
своєчасної оплати орендних платежів за
фактичне користування об'єктом оренди
матеріалами справи встановлено, що і є
причиною виникнення спору.

Відповідно до статті 759 Цивільного
кодексу України за договором найму
(оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

Суб'єкти господарювання повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином, відповідно до закону,
інших правових актів, договору (пункт 1
статті 193 Господарського кодексу
України).

Частинами 1 та 3 статті 11 Цивільного
кодексу України встановлено, що
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. Цивільні права та
обов'язки можуть виникати
безпосередньо з актів цивільного
законодавства.

Пунктом 5.2 договору передбачено, що
орендар зобов'язаний своєчасно і у
повному обсязі сплачувати орендну
плату за весь час фактичного
використання об'єкта оренди до дати
підписання акта приймання-передачі
об'єкта оренди, включно.

Обов'язок щодо своєчасного внесення
орендної плати орендарем передбачено
пунктом 5.2 договору, частиною 3 статті 18
Закону України "Про оренду державного
та комунального майна", частиною 5
статті 762 Цивільного кодексу України,
частиною 3 статті 285 Господарського
кодексу України.

Таким чином, позовні вимоги щодо
стягнення з відповідача
заборгованості з орендної плати за
період з травень 2013 року по січень 2014
року включно у розмірі 13 420, 89 грн.
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Частинами 1 та 4 статті 631 Цивільного
кодексу України передбачено, що
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно до
договору. Закінчення строку договору
не звільняє сторони від
відповідальності за його порушення,
яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до статті 610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання ).

Виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком (частина 1 статті 546
Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 549 Цивільного кодексу
України передбачено, що неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Відповідно до частини 1 статті 230
Господарського кодексу України,
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Пунктом 9.2 договору встановлено, що за
несвоєчасну сплату суми орендної плати
орендар зобов'язаний сплатити пеню у
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
на дату нарахування пені від
несплаченої суми орендної плати за
кожен день прострочення платежу у
співвідношенні визначеному у п.3.3.
цього договору.

За несвоєчасну сплату орендної плати
Позивач здійснив нарахування
Відповідачу пені за період з 16.06.2013 року
по 16.02.2014 року у розмірі 513, 08 грн.

Перевіривши розрахунок пені, суд
дійшов висновку, що пеня нарахована
відповідно до умов договору, з
урахуванням вимог чинного
законодавства, та підлягає стягненню з
відповідача у повному обсязі, а саме у
розмірі 513, 08 грн.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати покладаються на Відповідача.

Пунктом 4.6. постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
року № 7 від 21.02.2013 року № 7 "Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України" зазначено, що
приймаючи рішення зі справи,
провадження в якій порушено за заявою
прокурора, господарський суд у разі
повного або часткового задоволення
позову (скарги) стягує судовий збір з
відповідача (повністю або пропорційно
задоволеним вимогам), якщо він не
звільнений від сплати судового збору.
Стягнення відповідних сум судового
збору здійснюється в доход державного
бюджету України.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону
України "Про судовий збір" судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Відповідно до п.п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону
України "Про судовий збір" за подання до
господарського суду позовної заяви
майнового характеру ставка судового
збору становить 2 відсотки ціни позову,
але не менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 60
розмірів мінімальних заробітних плат.

Таким чином, з відповідача в доход
державного бюджету України, підлягає
стягненню судовий збір у сумі 1 827, 00 грн.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 44, 49, 75, 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному
обсязі.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код
НОМЕР_1) на користь Комунального
виробничого житлового
ремонтно-експлуатаційного
підприємства Індустріального району
(49051, місто Дніпропетровськ, вулиця
Косіора, 11, ідентифікаційний код 05432916)
заборгованість за орендну плату у
розмірі 13 420 грн. 89 коп. та пеню в розмірі
513 грн. 08 коп.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код
НОМЕР_1) в дохід Державного бюджету
України (банк одержувача - управління
Державного казначейства у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська, р/р 3005
у відділенні банку ГУДКУ в
Дніпропетровській області, , МФО 805012, КБКД 22030001) судовий збір в
розмірі 1 827,00 грн. (одна тисяча вісімсот
двадцять сім грн. 00 коп.).

Накази видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Дніпропетровської
області протягом десяти
днів з
дня його оголошення, а у разі якщо в
судовому засідання було оголошено лише
вступну та резолютивну частину рішення
з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги,
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 28.03.2014 року.

Суддя Ю.Ю. Первушин