ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ
Незалежності, 1 тел. 71-81-84, факс 71-81-98
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"18" березня 2014 р.Справа № 924/1569/13

Господарський суд Хмельницької
області у складі: головуючий суддя
Заярнюк І.В., суддя Шпак В.О., суддя
Димбовський В.В., розглянувши матеріали
справи

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Речовий ринок
"Торговий дім "Бартерсервіс" м.
Хмельницький

до Дочірнього підприємства "Дитяче
телевізійне агенство" м. Хмельницький

про визнання недостовірною та такою що
принижує ділову репутацію товариства з
обмеженою відповідальністю "Речовий
ринок "Торговий дім "Бартерсервіс"
інформацію щодо підпалу контейнерів,
поширену у вересні 2013року Дочірнім
підприємством "Дитяче телевізійне
агенство" у випуску новин, стягнення 85000
грн. на відшкодування заподіяної
моральної шкоди

Представники сторін:

позивач: Степанов А.М. - представник за
довіреністю від 26.09.13

відповідач: Ткачук Б.М. - представник за
довіреністю від 13 11.13

В судовому засіданні у відповідності
до ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України, оголошено вступну та
резолютивну частину рішення

Суть спору: позивач звернувся до суду з
позовом до відповідача про визнання
недостовірною та такою, що принижує
ділову репутацію товариства з
обмеженою відповідальністю "Речовий
ринок "Торговий дім "Бартерсервіс"
інформацію щодо підпалу контейнерів,
поширену у вересні 2013року Дочірнім
підприємством "Дитяче телевізійне
агенство" у випуску новин, стягнення 85000
грн. на відшкодування заподіяної
моральної шкоди. В обґрунтування
позову зазначає, що у вересні 2013 року ДП
"Дитяче телевізійне агентство" у
випуску новин повідомило про конфлікт
між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Речовий ринок
"Торговий дім "Бартерсервіс", та
підприємцями. Репортер Відповідача у
випуску новин повідомила: "Підприємці
кажуть: допекло. контейнери палять".
Таким чином, репортер у випуску новин
повідомила телеглядачів про умисні
підпали контейнерів на ринку.
Стверджує, що 20.09.2013р. позивач надіслав
запит на інформацію №502 до головного
управління Державної служби з
надзвичайних ситуацій в Хмельницькій
області з проханням надати інформацію,
чи були пожежі на речовому ринку по вул.
Геологів, 13 в період з 01.06.2013р. по 04.09.2013р.
Однак, 30.09.2013р. головне управління
Державної служби з надзвичайних
ситуацій в Хмельницькій області
направило лист №02/Д-10, про те, що
будь-яка інформація про пожежі на
речовому ринку за вказаною вище
адресою не надходила. Таким чином,
позивач робить висновок, що ніяких
пожеж на ринку в період з 01.06.2013р. по
04.09.2013р. не було, а відповідач поширив
недостовірну інформацію відповідно до
ст.ст. 32, 68 Конституції України; ст.ст. 16,
20, 23, 91, 92, 201, 258, 275, 277, 280, 299, 302, 1167
Цивільного кодексу України.

У письмових поясненнях від 29.01.2014р.
зазначає, що п.8 Постанови Пленуму
Верховного суду України "Про судову
практику у справах про захист гідності
та честі фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної та
юридичної особи" №1 від 27.02.2009 року
вказує, що згідно з ч.2 ст. 124 Конституції
України право на звернення до суду в
разі поширення засобами масової
інформації недостовірної інформації,
яка порушує особисті немайнові права
фізичної чи юридичної особи, є
безумовним. Отже, товариство мало
право звернутися зразу безпосередньо
до суду за захистом своїх порушених
прав, а не звертатися із відповідною
заявою до телерадіоорганізації.

Також звертає увагу суду на те, що
вимагати від телерадіоорганізації
надавати можливість прослуховувати
фрагменти передачі є правом , а не
обов'язком. Тому позивач вважав
недоцільним вчиняти такі дії, оскільки
відповідний запис у нього вже був.
Зазначає, що DVD-диск, який позивач надав
суду має безпосереднє відношення до
предмету доказування, а, отже, є
належним доказом.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримує та
наполягає на їх задоволенні.

Від представника позивача на адресу
суду надійшло клопотання, у якому
відповідно до ст. 38 ГПК України просить
суд витребувати у ДП «Дитяче
телевізійне агентство» акт про
знищення копій передач, які
транслювались до 10.10.2013 року, та його
завірену копію; витяг з журналу обліку
передач, випущених в ефір в період з
01.09.2013р. по 10.09.2013р., у яких ведуча новин
телеканалу повідомляла про підпали
контейнерів на речовому ринку
товариства з обмеженою
відповідальністю «Речовий ринок
«Торговий дім «Бартерсервіс» по вул.
Геологів, 13.

Від представника позивача на адресу
суду також надійшло клопотання, у якому
відповідно до ст. 30 ГПК України просить
суд викликати для дачі пояснень (в
усній та письмової формі) посадових
осіб, працівників Дочірнього
підприємства «Дитяче телевізійне
агентство» щодо випуску новин
(випущених в ефір в період з 01.09.2013р. по
10.09.2013р., здогадно 04.09.2013 року), у яких
ведуча повідомляла про підпали
контейнерів на речовому ринку
товариства з обмеженою
відповідальністю «Речовий ринок
«Торговий дім «Бартерсервіс» по вул.
Геологів, 13: ведучу ОСОБА_3; автора
(авторів) передачі новин, вказаних в
журналі обліку передач.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечує. У
відзиві на позов зазначає, що
аудіовізуальний фрагмент наданий
позивачем на CD-диску в якості
обгрунтування позовних вимог, не може
прийматись судом як належний доказ,
оскільки він не відповідає вимогам ст.
64 Закону України "Про телебачення і
радіомовлення".

У письмових поясненнях від 06.02.2014р.,
зазначає, що згідно зі ст. 48 Закону
України "Про телебачення і
радіомовлення", ефірні копії
телепередач, які транслювалися в ефірі
ДП "Дитяче телевізійне агентство" (33
канал) до 10.10.2013 р. знищені згідно
чинного законодавства.

Відповідачем у матеріали справи надано
пояснення журналіста ДП «Дитяче
телевізійне агентство» ОСОБА_3, у яких
зазначено, що при виконанні своїх
службових обов'язків регулярно
відбуваються записи телепередач та
підводок до інформаційних сюжетів. При
здійсненні вказаних записів дикторами
телеканалу використовується текст,
який подається за допомогою суфлера.
Разом з тим, кожен сюжет, який подається
в ефір, записується в кількох робочих
варіантах (робочі копії). Допуск чи
недопуск кожного сюжету в ефір
вирішується за усним розпорядженням
генерального директора. З приводу
відеосюжету, наданого ТОВ «Торговий
дім «Бартерсервіс», вважає за
необхідне пояснити наступне. На
вказаному відеозаписі ОСОБА_3 в якості
диктора зачитувала супровідний текст
(підводку) Однак в зв'язку з тим, що
вказаний відео ролик був відзнятий ще в
2013 році, ОСОБА_3 не може стверджувати, чи
потрапив він в ефір телеканалу, чи ні.
Більше того, вказаний відео ролик може
бути одним з кількох робочих варіантів,
які зазвичай знімаються при підготовці
випуску новин.

Розглядом наявних матеріалів справи
встановлено:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Речовий ринок
"Торговий дім "Бартерсервіс" звернулося
в суд з позовом до Дочірнього
підприємства "Дитяче телевізійне
агенство", в якому просить суд визнати
недостовірною та такою, що принижує
ділову репутацію товариства з
обмеженою відповідальністю «Речовий
ринок «Торговий дім «Бартерсервіс»,
інформацію щодо підпалу контейнерів,
поширену у вересні 2013 року дочірнім
підприємством «Дитяче телевізійне
агентство» у випуску новин; стягнути з
дочірнього підприємства «Дитяче
телевізійне агентство» на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю «Речовий ринок
«Торговий дім «Бартерсервіс» 85 000
гривень на відшкодування заподіяної
моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що у вересні 2013
року ДП "Дитяче телевізійне агентство",
у випуску новин повідомило про
конфлікт між ТОВ "Речовий ринок
"Торговий дім "Бартерсервіс", та
підприємцями. Репортер Відповідача у
випуску новин повідомила: "Підприємці
кажуть: допекло. контейнери палять".

20.09.2013р. позивач надіслав запит на
інформацію №502 до головного управління
Державної служби з надзвичайних
ситуацій в Хмельницькій області з
проханням надати інформацію, чи
надходили повідомлення про пожежу на
речовому ринку по вул. Геологів, 13 в
період з 01.06.2013р. по 04.09.2013р.

30.09.2013р. головне управління Державної
служби з надзвичайних ситуацій в
Хмельницькій області направило лист
№02/Д-10, про те, що будь-яка інформація
про пожежі на речовому ринку за
вказаною вище адресою не надходила.

Також в матеріалах справи наявна
довідка ДП "Дитяче телевізійне
агентство", відповідно до якої згідно
зі ст. 48 Закону України "Про телебачення
і радіомовлення", у випадку відсутності
скарг щодо змісту телепередач,
зберігає їх ефірні копії протягом 14
днів. Ефірні копії телепередач, які
транслювалися в ефірі ДП "Дитяче
телевізійне агентство" (33 канал) до
10.10.2013 р. знищені згідно чинного
законодавства.

За таких обставин позивач звернувся з
позовом до суду.

Розглянувши подані документи і
матеріали, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, дослідивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
по суті, суд встановив:

Судом встановлено, що від представника
позивача на адресу суду надійшло
клопотання, у якому відповідно до ст. 38
ГПК України просить суд витребувати у
ДП «Дитяче телевізійне агентство» акт
про знищення копій передач, які
транслювались до 10.10.2013 року, та його
завірену копію; витяг з журналу
обліку передач, випущених в ефір в
період з 01.09.2013р. по 10.09.2013р., у яких
ведуча новин телеканалу повідомляла
про підпали контейнерів на речовому
ринку ТОВ «Речовий ринок «Торговий
дім «Бартерсервіс» по вул. Геологів, 13.

При розгляді даного клопотання судом
враховується, що відповідно до ст.38 ГПК
України сторона або прокурор у разі
неможливості самостійно надати
докази вправі подати клопотання про
витребування господарським судом
доказів. У клопотанні повинно бути
зазначено: 1) який доказ витребовується;
2) обставини, що перешкоджають його
наданню; 3) підстави, з яких випливає, що
цей доказ має підприємство чи
організація; 4) обставини, які може
підтвердити цей доказ. У разі
задоволення клопотання суд своєю
ухвалою витребовує необхідні докази.
При цьому судом враховується, що
представником відповідача надано у
судове засідання верстку новин за
період з 02.09.2013р., 05.09.2013р, 06.09.2013р.,
09.09.2013р., 10.09.2013р. та повідомлено про те,
що акти про знищення копій передач (в
тому числі, які транслювались до 10.10.2013
року) ДП «Дитяче телевізійне
агентство» не складались.

Від представника позивача на адресу
суду також надійшло клопотання, у якому
відповідно до ст. 30 ГПК України просить
суд викликати для дачі пояснень (в
усній та письмової формі) посадових
осіб, працівників Дочірнього
підприємства «Дитяче телевізійне
агентство» щодо випуску новин
(випущених в ефір в період з 01.09.2013р. по
10.09.2013р., здогадно 04.09.2013 року), у яких
ведуча повідомляла про підпали
контейнерів на речовому ринку
товариства з обмеженою
відповідальністю «Речовий ринок
«Торговий дім «Бартерсервіс» по вул.
Геологів, 13: ведучу ОСОБА_3; автора
(авторів) передачі новин, вказаних в
журналі обліку передач.

Відповідно до ст.30 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні можуть брати участь
посадові особи та інші працівники
підприємств, установ та організацій,
державних та інших органів коли їх
викликано для дачі пояснень, що
виникають під час розгляду справи.
Зазначені особи зобов'язані з'явитись
до господарського суду на його виклик,
сповістити про знані їм відомості та
обставини у справі, подати на вимогу
суду пояснення в письмовій формі. При
цьому, судом звертається увага на те, що
відповідачем у матеріали справи надано
пояснення посадової особи, працівника
Дочірнього підприємства «Дитяче
телевізійне агентство» журналіста ДП
«Дитяче телевізійне агентство» ОСОБА_3

При вирішенні спору по суті судом
береться до уваги таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Частиною другою цієї статті визначено
способи захисту цивільних прав та
інтересів.

Згідно зі ст. 34 Конституції України
кожному гарантується право на свободу
думки і слова, на вільне вираження
своїх поглядів і переконань. Кожен має
право вільно збирати, зберігати,
використовувати і поширювати
інформацію усно, письмово або в інший
спосіб на свій вибір. Здійснення цих
прав може бути обмежене законом в
інтересах національної безпеки,
територіальної цілісності або
громадського порядку з метою
запобігання заворушенням чи злочинам,
для охорони здоров'я населення, для
захисту репутації або прав інших людей,
для запобігання розголошенню
інформації, одержаної конфіденційно,
або для підтримання авторитету і
неупередженості правосуддя.

Разом з тим, ст. 32 Конституції України
встановлено, зокрема, що кожному
гарантується судовий захист права
спростовувати недостовірну інформацію
про себе і членів своєї сім'ї та права
вимагати вилучення будь-якої
інформації.

Відповідно до частини першої статті 91
ЦК України юридична особа здатна мати
такі ж цивільні права та обов'язки
(цивільну правоздатність), як і фізична
особа, крім тих, які за своєю природою
можуть належати людині.

Право на недоторканість своєї ділової
репутації відноситься до особистих
немайнових прав фізичної особи, що
забезпечують соціальне буття фізичної
особи. Це право за своєю природою може
належати не лише фізичній, але й
юридичній особі.

Відповідно до ст. 94 ЦК України юридична
особа має право на недоторканність її
ділової репутації, на таємницю
кореспонденції, на інформацію та інші
особисті права, які можуть їй належати,
і це право підлягає захисту в разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 201 ЦК України особистими
немайновими благами, які охороняються
цивільним законодавством, є в тому
числі ділова репутація; ім'я
(найменування), а також інші блага, які
охороняються цивільним
законодавством.

За своєю правовою природою право на
спростування недостовірної
інформації, передбачене статтею 277 ЦК
України, належить не лише фізичним, але
й юридичним особам, оскільки це право
може бути використано господарюючим
суб'єктом (підприємцем) як спосіб
судового захисту про поширення
інформації, що шкодить його діловій
репутації.

Статтею 200 ЦК України передбачено, що
інформацією є документовані або
публічно оголошені відомості про події
та явища, що мали або мають місце у
суспільстві, державі та навколишньому
середовищі. Суб'єкт відносин у сфері
інформації може вимагати усунення
порушень його права та відшкодування
майнової і моральної шкоди, завданої
такими правопорушеннями.

Згідно ст. 1 Закону України "Про
інформацію" інформація - це будь-які
відомості та/або дані, які можуть бути
збережені на матеріальних носіях або
відображені в електронному вигляді.

Недостовірною вважається інформація,
яка не відповідає дійсності або
викладена неправдиво, тобто містить
відомості про події та явища, яких не
існувало взагалі або які існували, але
відомості про них не відповідають
дійсності (неповні або перекручені).

В пункті 4 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 27 лютого 2009 року N 1 "Про
судову практику у справах про захист
гідності та честі фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної та
юридичної особи" зазначено, що чинне
законодавство не містить визначення
понять гідності, честі чи ділової
репутації, оскільки вони є
морально-етичними категоріями й
одночасно особистими немайновими
правами, яким закон надає значення
самостійних об'єктів судового захисту.
Під діловою репутацією юридичної
особи, у тому числі підприємницьких
товариств, фізичних осіб - підприємців,
адвокатів, нотаріусів та інших осіб,
розуміється оцінка їх підприємницької,
громадської, професійної чи іншої
діяльності, яку здійснює така особа як
учасник суспільних відносин.

Відповідно до Інформаційного листа
Вищого Господарського Суду України від
28 березня 2007 року № 01-8/184 "Про деякі
питання практики застосування
господарськими судами законодавства
про інформацію" ділову репутацію
юридичної особи становить престиж її
фірмового (комерційного) найменування,
та інших належних їй нематеріальних
активів серед кола споживачів її
товарів та послуг. Приниженням ділової
репутації суб'єкта господарювання
(підприємця) є поширення у будь-якій
формі неправдивих, неточних або
неповних відомостей, що дискредитують
спосіб ведення чи результати його
господарської (підприємницької)
діяльності у зв'язку з чим знижується
вартість його нематеріальних активів.
Зазначені дії завдають майнової та
моральної шкоди суб'єктам
господарювання, а тому ця шкода за
відповідними позовами потерпілих осіб
підлягає відшкодуванню за правилами
статей 1166 та 1167 ЦК України.

Згідно ст. 34 ГК України дискредитацією
суб'єкта господарювання є поширення у
будь-якій формі неправдивих, неточних
або неповних відомостей, пов'язаних із
особою чи діяльністю суб'єкта
господарювання, які завдали або могли
завдати шкоди діловій репутації
суб'єкта господарювання.

Відповідно до ч. 4 ст. 277 ЦК України
спростування недостовірної інформації
здійснюється особою, яка поширила
інформацію. Поширювачем інформації,
яку подає посадова чи службова особа
при виконанні своїх посадових
(службових) обов'язків, вважається
юридична особа, у якій вона працює.
Відповідно до ч. 6 ст. 277 ЦК України
спростування недостовірної інформації
здійснюється незалежно від вини особи,
яка її поширила.

Спростування недостовірної інформації
відповідно до ч. 7 ст. 277 ЦК України
здійснюється у такий же спосіб, у який
вона була поширена.

Таким чином, за змістом наведених
приписів чинного законодавства право
на спростування має особа, про яку
поширено недостовірну інформацію,
навіть якщо таке поширення не завдало
шкоди її діловій репутації.

Відповідно до вимог ст. 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ч. 2 ст. 34 ГПК України).

Як зазначено у п. 18 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27.02.2009 р. № 1
"Про судову практику у справах про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи", позивач
повинен довести факт поширення
інформації відповідачем, а також те, що
внаслідок цього було порушено його
особисті немайнові права.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 Закону України
«Про телебачення і радіомовлення»,
громадянин або юридична особа мають
право вимагати від
телерадіоорганізації спростування
поширених у її програмі чи передачі
відомостей, які не відповідають
дійсності та/або принижують честь і
гідність особи.

Згідно положень ч. 3 ст. 64 Закону України
«Про телебачення і радіомовлення»,
заяву з вимогою спростування має бути
подано до телерадіоорганізації у
письмовій формі протягом 14 днів з дня
поширення таких відомостей з письмовим
повідомленням про це Національної
ради.

Згідно з ч. 5 ст. 64 Закону України «Про
телебачення і радіомовлення», на
вимогу заявника телерадіоорганізація
зобов'язана надати йому можливість
безкоштовного прослуховування
(перегляду) відповідного фрагменту
програми чи передачі або надати копію
запису фрагменту з відповідною
оплатою.

Проте у матеріалах справи відсутні
докази звернення позивача до
відповідача у відповідності до вимог
ст. 64 Закону України «Про телебачення і
радіомовлення» про надання позивачу
можливості безкоштовного
прослуховування (перегляду)
відповідного фрагменту програми чи
передачі або надати копію запису
фрагменту з відповідною оплатою. Тобто,
позивачем спірний фрагмент
телепередачі в порядку ст. 64 Закону
України «Про телебачення і
радіомовлення» безкоштовно
переглянуто не було, та не було
придбано на матеріальному носії.

Позивач на підтвердження своїх
порушених прав надає до матеріалів
справи DVD-R диск із записом спірної
програми, однак, даний доказ не може
прийматись судом як належний, оскільки
він не відповідає вимогам ст. 64 Закону
України «Про телебачення і
радіомовлення» (аналогічна правова
позиція викладена у Постанові ВГСУ від
10.07.2012р. по справі № 58/473).

Частиною 2 ст. 34 ГПК України
встановлено, що обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Таким чином позивачем
належними та допустимими доказами не
доведено причинного зв'язку між
протиправними діями відповідача та
порушенням прав позивача.

Судом також звертається увага суду на
те, що з наданого до матеріалів справи
DVD-R диску із записом спірної програми
не вбачається, що у вересні 2013 року ДП
"Дитяче телевізійне агентство", у
випуску новин повідомило про конфлікт
саме між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Речовий ринок
"Торговий дім "Бартерсервіс", та
підприємцями.

Окрім цього, звертається увага на те, що
згідно із ст. 30 Закону України "Про
інформацію" ніхто не може бути
притягнутий до відповідальності за
висловлення оціночних суджень.
Оціночними судженнями, за винятком
наклепу, є висловлювання, які не
містять фактичних даних, критика,
оцінка дій, а також висловлювання, що не
можуть бути витлумачені як такі, що
містять фактичні дані, зокрема з огляду
на характер використання
мовно-стилістичних засобів (вживання
гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні
судження не підлягають спростуванню та
доведенню їх правдивості. Якщо особа
вважає, що оціночні судження або думки
принижують її гідність, честь чи
ділову репутацію, а також інші особисті
немайнові права, вона вправі
скористатися наданим їй
законодавством правом на відповідь, а
також на власне тлумачення справи у
тому самому засобі масової інформації
з метою обґрунтування безпідставності
поширених суджень, надавши їм іншу
оцінку.

З огляду на вищевикладене, позовна
вимога про визнання недостовірною та
такою що принижує ділову репутацію
товариства з обмеженою
відповідальністю "Речовий ринок
"Торговий дім "Бартерсервіс" інформацію
щодо підпалу контейнерів, поширену у
вересні 2013року Дочірнім підприємством
"Дитяче телевізійне агенство" у випуску
новин є необґрунтованою та не
підтверджуються поданими доказами, а
тому не підлягає задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача на
користь позивача моральної шкоди у
розмірі 85000 грн. необхідно зазначити
наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Цивільного
кодексу України, Особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу
України, моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 23
Цивільного кодексу України, моральна
шкода відшкодовується грішми, іншим
майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Враховуючи викладене, суд також
відмовляє позивачу в частині стягнення
моральної шкоди у розмірі 85000 грн.
оскільки дана вимога є похідною від
вимоги про визнання недостовірною та
такою що принижує ділову репутацію
товариства з обмеженою
відповідальністю "Речовий ринок
"Торговий дім "Бартерсервіс" інформацію
щодо підпалу контейнерів, поширену у
вересні 2013року Дочірнім підприємством
"Дитяче телевізійне агенство" у випуску
новин.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу, України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Ці дані встановлюються такими
засобами:

- письмовими і речовими доказами ,
висновками судових експертів;

- поясненнями представників сторін та
інших осіб, які беруть участь в
судовому процесі.

В необхідних випадках на вимогу судді
пояснення представників сторін та
інших осіб, які беруть участь в
судовому процесі, мають бути викладені
письмово.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України
встановлено, що обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно ст. 36 ГПК України письмовими
доказами є документи і матеріали, які
містять дані про обставини, що мають
значення для правильного вирішення
спору.

Письмові докази подаються в оригіналі
або в належним чином засвідченій копії.
Якщо для вирішення спору має значення
лише частина документа, подається
засвідчений витяг з нього.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили (ч. 1
ст. 43 ГПК України).

Таким чином, позивачем належними та
допустимими доказами не доведено
причинного зв'язку між протиправними
діями відповідача та порушенням прав
позивача.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України,
судові витрати покладаються на
позивача у зв'язку з відмовою у позові.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 45, 12, 13, 32, 33, 34, 36, 43, 49,
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд

В И Р І
Ш И В:

У позові товариства з обмеженою
відповідальністю "Речовий ринок
"Торговий дім "Бартерсервіс" м.
Хмельницький до Дочірнього
підприємства "Дитяче телевізійне
агенство" м. Хмельницький про визнання
недостовірною та такою що принижує
ділову репутацію товариства з
обмеженою відповідальністю "Речовий
ринок "Торговий дім "Бартерсервіс"
інформацію щодо підпалу контейнерів,
поширену у вересні 2013року Дочірнім
підприємством "Дитяче телевізійне
агенство" у випуску новин, стягнення 85000
грн. на відшкодування заподіяної
моральної шкоди відмовити.

Повне рішення складено 21.03.2014р.

Головуючий суддя
Заярнюк І.В.

Суддя
Шпак В.О.

Суддя
Димбовський В.В.

Віддрук. 3 прим:

1 - до справи,

2 - позивачу (29016, м. Хмельницький, вул.
Тернопільська, 19).

3 - відповідачу (29025, м. Хмельницький, вул.
Проскурівська, 4/3).