КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2014 р. Справа№ 910/20393/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Мартюк А.І.

Новікова М.М.

секретар:
Шевченко Я.А.

за участю представників:

від позивача: Ясінська К.В.;

від відповідача-1: Андрійшина К.І.;

від відповідача-2: не з'явились;

від відповідача-3: не з'явились;

від третьої особи: Гордієнко К.Г.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Каре-Альянс"

на рішення Господарського
суду міста Києва

від 11.12.2013р.

у справі №910/20393/13 (суддя
Підченко Ю.О.)

за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Каре-Альянс"

до 1) Товариства з
обмеженою відповідальністю "Ліга-5"

2) Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_5

3) Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_6

за участі третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача - Товариства
з обмеженою відповідальністю

"Квадрат"

про стягнення 9 525 грн. та
зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Каре-Альянс" (далі -
позивач) звернулося до Господарського
суду міста Києва з позовом про
солідарне стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Ліга-5"
(далі - відповідач-1), Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_5 (далі - відповідач-2)
та Фізичної особи - підприємця ОСОБА_6
(далі - відповідач-3) 9 525,00 грн.
матеріальної шкоди, завданої залиттям
орендованого позивачем приміщення,
розташованого в Торговельному центрі
"Полісся" у м. Києві на Вокзальній площі,
2. Окрім того, позивач просив суд
зобов'язати відповідачів здійснити
роботи з додаткової водоізоляції
підлоги в приміщенні піцерії
"Челентано", яка знаходиться на 5
поверсі Торговельного центру
"Полісся", розміщеного за адресою: м.
Київ, Вокзальна площа, 2, а також
заборонити здійснювати діяльність
відповідачів за вищевказаною адресою
до моменту виконання робіт з
додаткової водоізоляції підлоги в
приміщенні піцерії "Челентано".

Відповідач-1 проти позову заперечував,
зазначаючи наступне:

- відповідач-1 не несе відповідальності
за технічний стан п'ятого поверху
будівлі павільйону та не є
відповідальним щодо будь-яких
претензій третіх осіб з приводу стану
вказаного поверху, оскільки відповідно
п.6.8 договору оренди приміщення,
укладеного з відповідачем-1, саме
орендодавець забезпечує вчасне, якісне
та оперативне проведення капітального
ремонту у належний технічний стан, який
є безпечним для користування
будь-якими особами;

- посилання на неодноразові затоплення
приміщення є непідтвердженими
належними доказами, а тому не повинні
прийматись судом до уваги;

- у звіті оцінки збитків, наданому
позивачем, відсутні документи, які б
підтверджували витрати позивача на
відповідні будівельні матеріали,
надані послуги, тощо;

- позивач не надав доказів списання
(утилізації) пошкодженого затопленням
майна, що спростовує його доводи про
завдання йому збитків.

Відповідач-2 та відповідач-3 письмових
пояснень по суті спору не надали, в
усних поясненнях представник
відповідача-2 та відповідача-3 проти
позову заперечував, просив суд в позові
відмовити у зв'язку з його
необґрунтованістю.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 24.10.2013р. (том справи - 1, аркуші
справи - 1-2), на підставі ст. 27
Господарського процесуального кодексу
України, до участі у справі як третю
особу без самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача було
залучено Товариство з обмеженою
відповідальністю "Квадрат" (далі - третя
особа).

Третя особа підтримала позовні вимоги,
зазначаючи про те, що вона, як власник
спірних приміщень та орендодавець у
відносинах з відповідачами,
неодноразово зверталася до
відповідачів з приводу здійснення
ремонтних робіт з метою усунення
наслідків залиття приміщень. Однак
звернення третьої особи були залишені
відповідачами без належного
реагування.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 11.12.2013р. у справі №910/20393/13 у
позові було відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням
суду, позивач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить суд
скасувати рішення Господарського суду
міста Києва від 11.12.2013р. у справі
№910/20393/13 та прийняти нове, яким позовні
вимоги задовольнити.

Вимоги та доводи апеляційної скарги
мотивовані тим, що місцевим
господарським судом було неповно
з'ясовано обставини, які мають значення
для справи, а також невірно застосовано
норми матеріального і процесуального
права. Загалом доводи апеляційної
скарги ідентичні тим, які наводились
позивачем під час розгляду справи
Господарським судом міста Києва.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 14.01.2014р.
апеляційну скаргу було прийнято до
провадження та призначено до розгляду
в судовому засіданні на 20.02.2014р.

19.02.2014р. через Відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду від позивача
надійшло клопотання про відкладення
розгляду справи на іншу дату у зв'язку з
неможливістю забезпечити явку
повноважного представника у судове
засідання, призначене на 20.02.2014р.

В судове засідання 20.02.2014р. з'явився
лише представник відповідача-1. Решта
учасників судового процесу не
з'явились, відповідач-2, відповідач-3 та
третя особа про поважність причин
нез'явлення суд не повідомили,
будь-яких заяв або клопотань з цього
приводу до суду не надходило.

В судовому засіданні 20.02.2014р.
представник відповідача-1 подав
клопотання про продовження строку
розгляду справи відповідно до ст. ст. 69,
102 Господарського процесуального
кодексу України.

Вказане клопотання було задоволено
судом.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 20.02.2014р., на
підставі ст. ст. 69, 77, 102 Господарського
процесуального кодексу України, строк
розгляду апеляційної скарги було
продовжено на 15 днів, розгляд справи
відкладено на 20.03.2014р.

В судовому засіданні 20.03.2014р.
представники позивача та третьої особи
підтримали апеляційну скаргу з
викладених у ній підстав, просили суд
скаргу задовольнити, рішення
Господарського суду міста Києва від
11.12.2013р. у справі №910/20393/13 скасувати та
прийняти нове, яким позовні вимоги
задовольнити.

В судовому засіданні 20.03.2014р.
представник відповідача-1 заперечував
проти доводів позивача, викладених в
апеляційній скарзі, просив суд
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а оскаржуване рішення
місцевого господарського суду - без
змін як таке, що було прийнято з повним,
всебічним та об'єктивним з'ясуванням
обставин, які мають значення для
справи, а також з дотриманням норм
матеріального і процесуального права.

Представники відповідача-2 та
відповідача-3 в судове засідання
20.03.2014р. не з'явились, про поважність
причин нез'явлення суд не повідомили,
будь-яких заяв або клопотань з цього
приводу до суду не надходило.

Оскільки явка представників сторін та
третьої особи у судові засідання не
була визнана судом обов'язковою, а
також зважаючи на наявні в матеріалах
справи докази належного повідомлення
представників сторін та третьої особи
про місце, дату та час судового
розгляду, колегія суддів визнала за
можливе розглядати справу у
відсутності представників
відповідача-2 та відповідача-3 за
наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 20.03.2014р. було
оголошено вступну та резолютивну
частини постанови суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
позивача, відповідача-1 та третьої
особи, дослідивши докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія встановила
наступне.

Третя особа є власником нежилих
приміщень касового павільйону №1
Північних платформ приміського
вокзалу станції Київ-Пасажирський
площею 1853,40 кв. м. (нежилі приміщення 1-го
поверху площею 115,20 кв. м., а саме:
приміщення з 17 по 20, з 27 по 31, приміщення
І; нежилі приміщення 2-го поверху площею
463,40 кв. м., нежилі приміщення 3-го
поверху площею 467,60 кв. м., нежилі
приміщення 4-го поверху площею 603,40 кв.
м., нежилі приміщення 5-го поверху
площею 203,80 кв. м.), які розташовані в м.
Києві на Вокзальній площі, 2 (літера М),
що підтверджується наявною в
матеріалах справи копією Свідоцтва про
право власності серії №102453 від 07.05.2004р.
(том справи - 1, аркуш справи - 79).

10.06.2011р. між третьою особою, як
орендодавцем, та відповідачем-1, як
орендарем, було укладено договір
оренди №1-6/11 (том справи - 1, аркуші
справи - 80-85), за умовами якого (п.1.1)
орендодавець передає, а орендар
приймає в тимчасове платне
користування на умовах оренди
нежитлове приміщення, загальною площею
171,2 кв. м. та відкриту терасу площею 313,7
кв. м., які знаходяться в касовому
павільйоні №1 на Північних платформах
Центрального залізничного вокзалу м.
Києва, в тому числі: приміщення площею
135 кв. м. та відкрита тераса площею 313,7
кв. м., які знаходяться на п'ятому
поверсі павільйону; приміщення площею
19,9 кв. м., яке знаходиться на четвертому
поверсі павільйону; приміщення площею
16,3 кв. м., яке знаходиться на четвертому
поверсі павільйону. Дані приміщення
знаходяться за адресою: м. Київ,
Вокзальна площа, 2.

Відповідальність і вирішення спорів за
договором оренди №1-6/11 від 10.06.2011р.
погоджена в розділі 8 договору. Так в
п.п.8.1, 8.9 договору передбачено, що
відповідальність за шкоду, спричинену
орендодавцю та/або третім особам з вини
орендаря, несе в повному обсязі
орендар, відповідно до умов цього
договору та законодавства України.
Крім того, орендар несе
відповідальність перед орендодавцем,
органами влади та управління, третіми
особами за схоронність та цілісність
орендованих приміщень, а також за
безпеку встановлення та/або
використання будь-якого обладнання,
електроприладів, пожежну безпеку,
санітарію та охорону праці на
орендованих приміщеннях. Орендар не
несе відповідальність за технічний
стан п'ятого поверху будівлі
павільйону та не є відповідальним щодо
будь-яких претензій третіх осіб з
приводу стану вказаного поверху.

На виконання умов договору оренди №1-6/11
від 10.06.2011р. між відповідачем-1 та
третьою особою було складено та
підписано Акт приймання-передачі в
оренду нежитлового приміщення від
26.07.2011р. (том справи - 1, аркуші справи - 86).

01.07.2011р. між третьою особою, як
орендодавцем, та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Компанія
"Міранд Консалт", як орендарем, було
укладено договір оренди №01/07/11-3-4 (том
справи - 1, аркуші справи - 20-25),
відповідно до умов якого (п.1.1)
орендодавець передає, а орендар
приймає в тимчасове користування на
умовах оренди нежитлові приміщення
загальною площею 473,3 кв. м., з них
приміщення площею 26,0 кв. м. на третьому
поверсі в Касовому павільйоні №1 на
Північних платформах Центрального
залізничного вокзалу м. Києва та
приміщення площею 447,3 кв. м. на
четвертому поверсі павільйону.
Приміщення, що передаються в оренду,
знаходяться за адресою: м. Київ, вул.
Вокзальна площа, 2, як визначено
експлікацією (додаток №1, додаток №2),
що додається до цього договору і є його
невід'ємною частиною.

28.02.2013р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Міранд
Консалт", як орендарем, та позивачем, як
суборендарем, було укладено договір
суборенди №Д/15-2013 (том справи -1, аркуші
справи - 27-29), за умовами якого (п.п.1.1, 2.1,
2.2) орендар зобов'язується передати
суборендарю у тимчасове платне
користування частину нежитлового
приміщення загальною площею 447,3 кв. м.,
що знаходиться за адресою: м. Київ,
Вокзальна площа, 2, на умовах,
визначених договором. Строк
користування суборендарем приміщенням
відповідно до договору становить з
моменту підписання Акту
приймання-передачі приміщення до
29.06.2014р. Строк суборенди починає
спливати з дати підписання цього
договору і закінчується відповідного
числа відповідного місяця
відповідного року або в день
підписання Акту повернення приміщення.

На виконання умов договору суборенди
№Д/15-2013 від 28.02.2013р. було складено та
підписано Акт приймання-передачі
нежитлового приміщення в оренду від
28.02.2013р. (том справи - 1, аркуш справи - 29).

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
зазначав про те, що відповідачі
здійснюють свою господарську
діяльність через піцерію "Челентано",
яка знаходиться на п'ятому поверсі
Торговельного центру "Полісся",
розташованого у м. Києві на площі
Вокзальній, 2.

За твердженням позивача, відповідачі
неодноразово затоплювали орендоване
позивачем приміщення, розташоване на
четвертому поверсі вищезгаданого
Торговельного центру "Полісся" (заклад
"Дрова").

05.06.2013р. відбулося чергове затоплення
відповідачами (піцерією "Челентано")
приміщення позивача (заклад "Дрова"),
внаслідок чого позивачу було завдано
майнової шкоди, оскільки було
пошкоджено стелю та оздоблення
приміщення.

З метою встановлення розміру завданої
шкоди позивач звернувся до суб'єкта
оціночної діяльності Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_8 (том справи - 1, аркуші
справи - 30-32). Згідно зі звітом оцінки
збитків №55/13 від 10.06.2013р. (том справи - 1,
аркуші справи - 33-35) шкода, завдана
позивачу, становить 9 525,00 грн. (з них: 8
725,00 грн. - вартість пошкодженого майна,
800,00 грн. - витрати на проведення
експертної оцінки).

Зважаючи на вищенаведені обставини,
позивач просив суд: стягнути солідарно
з відповідачів 9 525,00 грн. матеріальної
шкоди; зобов'язати відповідачів
здійснити роботи з додаткової
водоізоляції підлоги в приміщенні
піцерії "Челентано", яка знаходиться на
5 поверсі Торговельного центру
"Полісся", розміщеного за адресою: м.
Київ, Вокзальна площа, 2; заборонити
відповідачам здійснювати діяльність
за адресою: м. Київ, Вокзальна площа, 2 до
моменту виконання робіт з додаткової
водоізоляції підлоги в приміщенні
піцерії "Челентано".

Місцевий господарський суд повністю
відмовив в позові, визнавши позовні
вимоги необґрунтованими та
документально непідтвердженими.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
вважає їх такими, що відповідають
фактичним обставинам справи, з
наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 15 Цивільного
кодексу України кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання.

Стаття 16 Цивільного кодексу України
визначає, що кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Згідно зі ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Згідно з п.8 ч.2 ст. 16 Цивільного кодексу
України способами захисту цивільних
прав та інтересів може бути
відшкодування збитків та інші способи
відшкодування майнової шкоди.

В ст. 22 Цивільного кодексу України
визначено, що особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх
відшкодування. Збитками є: втрати, яких
особа зазнала у зв'язку зі знищенням
або пошкодженням речі, а також витрати,
які особа зробила або мусить зробити
для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки); доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода). Збитки
відшкодовуються у повному обсязі, якщо
договором або законом не передбачено
відшкодування у меншому або більшому
розмірі.

Загальні підстави відповідальності за
завдану майнову шкоду наведені в ст. 1166
Цивільного кодексу України, згідно з
частиною 1 якої майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, для визначення підстав
застосування такої міри
відповідальності, як відшкодування
шкоди, необхідно з'ясувати наявність
всіх елементів складу цивільного
правопорушення: протиправної
поведінки, розміру шкоди, причинного
зв'язку між протиправною поведінкою і
шкодою, вини відповідача. При цьому
обов'язок доведення факту протиправної
поведінки, розміру завданої шкоди та
прямого причинного зв'язку між
порушенням зобов'язання і шкодою
покладено на позивача.

Згідно зі ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Передусім необхідно зазначити, що
матеріали справи не містять належних
доказів на підтвердження того, що саме
відповідачі завдали майнову шкоду
позивачу. Зокрема, позивачем не надано
суду Актів обстеження технічного стану
як орендованого позивачем приміщення,
так і приміщення відповідачів, до
складання яких було б залучено
представників відповідачів та/або
представників відповідних комунальних
чи інших служб.

В справі наявна копія акту від 29.06.2011р.
про виявлення затоплення приміщення
(том справи - 1, аркуш справи - 107), однак
названий акт складений без участі
представників відповідачів. Окрім
того, предметом розгляду у даній справі
є стягнення майнової шкоди, завданої
внаслідок затоплення приміщень, яке
мало місце 05.06.2013р., у зв'язку з чим акт
від 29.06.2011р. не має відношення до
предмету доказування у даній справі.

Колегією суддів враховано посилання
позивача на звіт оцінки збитків №55/13
від 10.06.2013р. (том справи - 1, аркуші справи
- 33-35). Однак названий звіт не може
вважатись належним доказом в розумінні
ст. ст. 32, 34 Господарського
процесуального кодексу України,
оскільки позивач не надав доказів
повідомлення відповідачів про
проведення експертної оцінки збитків.
Окрім того, у звіті оцінки збитків
відсутні посилання на документи, які б
підтверджували витрати позивача на
будівельні матеріали з відновлення
приміщення.

Клопотань про призначення у справі
судової експертизи від позивача не
надходило.

В справі наявний локальний кошторис
№2-0-1 на частковий ремонт приміщень (том
справи - 1, аркуші справи - 36-39), але
відсутні платіжні документи на
підтвердження фактичного понесення
позивачем витрат на проведення
ремонтних робіт.

Відносно посилання позивача в
апеляційній скарзі на те, що місцевим
господарським судом не були враховані
пояснення третьої особи, в яких вона
підтверджує факт затоплення
відповідачами орендованих позивачем
приміщень, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити наступне.

Судом враховано пояснення, надані як
сторонами, так і третьою особою, але
відповідно до вимог ст. ст. 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Натомість ані місцевому
господарському суду, ані суду
апеляційної інстанції не надано
належних та допустимих доказів на
підтвердження обставин, викладених у
позові, хоча нормами Господарського
процесуального кодексу України
обов'язок доведення факту наявності
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів
покладено саме на позивача.

Також колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що умовами
укладеного між третьою особою та
відповідачем-1 договору оренди №1-6/11
від 10.06.2011р. (п.8.9) чітко передбачено, що
відповідач-1, як орендар, не несе
відповідальність за технічний стан
п'ятого поверху будівлі павільйону та
не є відповідальним щодо будь-яких
претензій третіх осіб з приводу стану
вказаного поверху.

Як уже зазначалося вище, третя особа є
власником приміщення, наданого в
оренду відповідачу-1 на підставі
договору оренди №1-6/11 від 10.06.2011р.

Згідно зі ст. ст. 319, 322 Цивільного
кодексу України власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд. Власник має
право вчиняти щодо свого майна будь-які
дії, які не суперечать закону.
Власність зобов'язує. Власник
зобов'язаний утримувати майно, що йому
належить, якщо інше не встановлено
договором або законом.

В розділі 6 договору оренди №1-6/11 від
10.06.2011р. вказано обов'язки орендодавця,
згідно з п.6.8 якого в порядку згідно
даного договору та додатків,
додаткових угод орендодавець
забезпечує вчасне, якісне та
оперативне проведення капітального
ремонту, окрім косметичного ремонту, по
приведенню підлоги тераси п'ятого
поверху павільйону у належний
технічний стан, який є безпечним для
користування будь-якими особами.

Тобто, не відповідач-1, а саме третя
особа повинна забезпечити проведення
капітального ремонту п'ятого поверху
павільйону з метою приведення його у
належний технічний стан.

Належних та допустимих доказів на
підтвердження внесення змін до
вищезгаданих умов договору оренди
№1-6/11 від 10.06.2011р. суду не надано.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

З вищенаведеного слідує, що закон
встановлює рівні можливості сторін і
гарантує їм право на захист своїх
інтересів. Принцип рівності учасників
судового процесу перед законом і судом
є важливим засобом захисту їх прав і
законних інтересів, що унеможливлює
ущемлення будь-чиїх процесуальних
прав. Це дає змогу сторонам вчиняти
передбачені законодавством
процесуальні дії, реалізовувати надані
їм законом права і виконувати
покладені на них обов'язки. Особи, які
беруть участь у справі, вправі вільно
розпоряджатися своїми матеріальними і
процесуальними правами, в тому числі
подавати докази на підтвердження
обставин, на які вони посилаються.

За результатами перегляду справи
апеляційним господарським судом не
було встановлено повний склад
правопорушення, з яким законодавство
пов'язує відшкодування шкоди, зокрема,
протиправної поведінки та вини
відповідача, а відсутність хоча б
одного з елементів складу
правопорушення виключає
відповідальність особи (в даному
випадку - відповідачів).

З урахуванням наведених обставин,
колегія суддів погоджується з
висновком місцевого господарського
суду про необґрунтованість та
непідтвердженість належними доказами
позовної вимоги про солідарне
стягнення з відповідачів 9 525,00 грн.
майнової шкоди.

Оскільки позовні вимоги про
зобов'язання відповідачів вчинити дії,
а саме провести роботи з додаткової
водоізоляції підлоги в приміщенні
піцерії "Челентано", яка знаходиться на
5 поверсі Торговельного центру
"Полісся", розміщеного у м. Києві на
Вокзальній площі, 2, а також про
заборону відповідачам здійснювати
господарську діяльність до виконання
вищевказаних робіт по суті є похідними
від вимоги про стягнення з
відповідачів матеріальної шкоди,
вказані позовні вимоги задоволенню не
підлягають. Окрім того, позивачем
взагалі не наведеного жодного
правового обґрунтування позовної
вимоги про заборону відповідачам
здійснювати господарську діяльність.

Згідно зі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковим.

Позивачем не надано ані місцевому
господарському суду, ані суду
апеляційної інстанції належних та
допустимих доказів на підтвердження
правомірності заявлених ним вимог.

Доводи позивача, викладені в
апеляційній скарзі про порушення
місцевим господарським судом норм
процесуального права не можуть бути
прийняті судом до уваги, оскільки
згідно з ч.2 ст. 104 Господарського
процесуального кодексу України
порушення або неправильне
застосування норм процесуального
права може бути підставою для
скасування або зміни рішення лише за
умови, якщо це порушення призвело до
прийняття неправильного рішення.

Натомість, позивачем не надано доказів
на спростування обставин, встановлених
під час судового розгляду, у зв'язку з
чим твердження позивача про прийняття
місцевим господарським судом
неправильного рішення у даній справі є
невмотивованим та безпідставним.

За результатами перегляду справи
колегія суддів дійшла висновку про те,
що рішення суду першої інстанції
прийнято з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а також з повним і всебічним
з'ясуванням обставин, які мають
значення для справи, тоді як доводи
апеляційної скарги не знайшли свого
підтвердження під час розгляду даної
справи, у зв'язку з чим підстави для
задоволення апеляційної скарги
відсутні.

У зв'язку з відмовою в задоволенні
апеляційної скарги, відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, судові витрати за її подання
покладаються на позивача (апелянта).

Керуючись ст. ст. 4-2, 4-3, 32-34, 43, 49, 77, 99, 101-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Каре-Альянс" залишити без задоволення,
рішення Господарського суду міста
Києва від 11.12.2013р. у справі №910/20393/13 - без
змін.

2. Матеріали справи №910/20393/13 повернути
до Господарського суду міста Києва.

3 Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
суду касаційної інстанції у
встановленому законом порядку та
строки.

Головуючий суддя
Л.П. Зубець

Судді
А.І. Мартюк

М.М. Новіков