ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

18 березня 2014 р. Справа №
902/1301/13

Провадження № 11/902/47/13

Господарський суд Вінницької області у
складі: головуючого судді - Матвійчука
Василя Васильовича, суддів: Кожухар
Марії Сергіївни, Маслія Ігора
Володимировича розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом: фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1,

АДРЕСА_1

до: публічного акціонерного
товариства "Вінницяобленерго", м.
Вінниця

про скасування
оперативно-господарської санкції

при секретарі судового засідання
Cолоненко Т.В..

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_2 ордер серії ЖТ № 13754
від 26.07.2013 року, свідоцтво про право на
зайняття адвокатською діяльністю
НОМЕР_2 від 08.06.2011 року;;

відповідача: Годун К.О., довіреність №
1-14-3544 від 31.12.2013 року;

присутні: ОСОБА_4, паспорт;

присутні: ОСОБА_5 паспорт.

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом про
скасування оперативно-господарської
санкції у вигляді донарахування
останній вартості не облікованої
електричної енергії в розмірі 67 578,86
грн., застосовану публічним
акціонерним товариством
«Вінницяобленерго» структурна одиниця
Липовецькі електромережі у формі
протокольного рішення комісії від
14.08.2013 р. № 1/08 за актом про порушення
правил користування електричною
енергією № 0418 від 09.07.2013 р..

Позовні вимоги мотивовано тим, що
15.02.2007 року між сторонами у справі
укладено договір № 424 про постачання
електроенергії, у тому числі у
торгівельний кіоск, розташований за
адресою: АДРЕСА_2.

07 липня 2013 року позивач відчужила
вказаний торгівельний кіоск на користь
ОСОБА_6 за договором купівлі-продажу.
Цього ж дня торгівельний кіоск було
передано покупцю, про що складено акт
приймання-передачі від 07.07.2013 року.
Однак, 09.07.2013 року відповідачем, у
відсутність позивача, складено акт про
порушення Правил користування
електричною енергією за № 0418. На
підставі даного акту комісією по
розгляду актів про порушення ПКЕЕ
складено протокол за № 1/08 від 14.08.2013
року згідно якого зроблено висновок, що
оплаті за актом № 0418 підлягає сума в
розмірі 67 578,86 грн..

Позивач вважає, що
оперативно-господарська санкція у
вигляді донарахування вартості не
облікованої електричної енергії в
розмірі 67 578,86 грн. застосована з
порушенням і підлягає скасування,
оскільки на момент складання акту про
порушення позивач не використовувала
електричну енергію і не була власником
електроустановки. Акт № 0418 складено з
порушенням чинного законодавства, а
саме за відсутності споживача, тобто
позивача, чи його представника. Також
позивач наголошує на невірно
визначеному відповідачем періоді
нарахування санкції. Загалом зазначає,
що ці та інші порушення законодавства
призвели до безпідставного
нарахування оперативно-господарської
санкції.

Ухвалою суду від 17.09.2013 року за вказаним
позовом порушено провадження у справі
№ 902/1301/13 з призначенням до розгляду в
судовому засіданні.

Розгляд справи неодноразово
відкладався у зв'язку з невиконанням
сторонами вимог суду в частині надання
доказів необхідних для вирішення спору
в даній справі та зміною складу суду в
даній справі. Востаннє, ухвалою суду
від 14.02.2014 року розгляд справи
відкладено на 12.03.2014 року та зобов'язано
позивача надати додаткові докази.

26.02.2014 року до суду надійшло клопотання
від 17.02.2014 року за підписом
представника відповідача про
витребування у позивача книгу обліку
та ведення розрахункових операцій та
книгу обліку доходів та витрат (т. 2, а.с.
31,32).

Судом відмовлено в задоволенні даного
клопотання з тих підстав, що ухвалою
від 14.02.2014 року позивача зобов'язано
надати суду зазначені докази.

При розгляді справи 12.03.2014 року судом
оголошено перерву до 18.03.2014 року.

Відповідач у відзиві № 837 від 07.10.2013
року (т. 1, а.с. 26-29) вважає позовну заяву
безпідставною, обставини викладені в
ній необґрунтованими, та такими, що не
узгоджуються з вимогами діючого
законодавства та положеннями договору
про постачання електричної енергії,
укладеного між сторонами. При цьому
останній посилається положення п. 6.18
Правил користування електричною
енергією якими визначено, що у разі
звільнення займаного приміщення,
споживач зобов'язаний повідомити
постачальника електричної енергії про
це не пізніше ніж за 20 діб до дня такого
звільнення. Аналогічне положення
мститься в п. 2.5. договору про
постачання електричної енергії № 424
від 15.02.2007 року. Всупереч вимогам
зазначеного нормативного акту та
договору позивач повідомив
відповідача лише 29.07.2013 року, тобто
через 22 дні після укладення договору
купівлі-продажу та оформлення акту
приймання-передачі. Також зазначає, що
обставини укладення договору
купівлі-продажу свідчать про те, що
договір вчинено без наміру створити
правові наслідки, обумовлені цим
правочином, і в силу ст. 234 Цивільного
кодексу України такий правочин є
фіктивним.

Розрахунок вартості не облікованої
електричної енергії проведено у
відповідності до ч. 3 п. 2.5. Методики
визначення обсягу вартості
електричної енергії , не облікованої
внаслідок порушення споживачами
правил користування електричною
енергією, затвердженої Постановою НКРЕ
від 04.05.2006 року за № 562 та
зареєстрованої у Міністерстві юстиції
України 04.07.2006 року за № 782/12656.

В поясненнях від 04.11.2013 року (т. 1, а.с.
107-109) представник позивача заперечує
проти тверджень відповідача щодо
фіктивності договору купівлі-продажу
від 07.07.2013 року посилаючись на те, що
сторони договору в належній формі
досягли усіх істотних умов договору, а
також вчинили дії, які свідчать про
фактичне виконання його умов. Договір
купівлі-продажу судом не визнаний
недійсним, тому виходячи з презумпції
правомірності правочину даний договір
є дійсним. Крім того зазначає, що
звернення ОСОБА_6, покупця за договором,
до Костянтинівської сільської ради
щодо переоформлення договору оренди
землі від 08.07.2012 року свідчить про
реальність настання юридичних
наслідків за договором. Також
наголошує, що застосування
оперативно-господарської санкції у
вигляді донарахування не облікованої
електричної енергії за три роки є
неприпустимим, адже за порушення, яке
було виявлено в ході перевірки,
нарахування має здійснюватись не
більше ніж за 12 місяців, що прямо
зазначається в п. 2.9 Методики
визначення обсягу вартості
електричної енергії , не облікованої
внаслідок порушення споживачами
правил користування електричною
енергією.

В поясненнях від 08.01.2014 року (т. 1, а.с.
175-184) представник позивача стверджує,
що нарахування
оперативно-господарської санкції за
три роки в цілому є протиправним,
оскільки Методика передбачає
нарахування виходячи з кількості
робочих днів.

Також у згаданих поясненнях
представник позивача посилається на
наступне:

- ч. 2. ст. 235 Господарського кодексу
України визначено, що до суб'єкта, який
порушив господарське зобов'язання,
можуть бути застосовані лише ті
оперативно-господарські санкції,
застосування яких передбачено
договором. Методика відповідно до якої
за умовами договору мали б
розраховуватись
оперативно-господарські санкції
втратила чинність ще у 2006 році, а
нарахування санкцій за Методикою
визначення обсягу та вартості
електричної енергії, не облікованої
внаслідок порушення споживачами
правил користування електричною
енергією, затверджена постановою НКРЕ
від 04.05.2006 року № 562, яку застосував
відповідач, договором не передбачено;

- при складанні акту про порушення №
9418від 09.07.2013 року не було встановлено
фактів крадіжки електричної енергії
чи її споживання поза приладами обліку,
Методика за якою розраховані
оперативно-господарські санкції
застосована безпідставно;

- при проведенні перевірки відповідач
провів заміри не усіх кабелів, які
використані у схемі самовільного
підключення розетки поза приладами
обліку, і провів розрахунок в порушення
- п. 2.6 Методики виходячи не з найменшої
площі перерізу проводів використаних у
схемі самовільного підключення -
розмір оперативно-господарських
санкцій розрахований відповідачем
невірно.

- відповідачем проведено нарахування
за найвищим тарифом, який діяв протягом
періоду нарахування, тоді як
розрахунок повинен проводитись з
врахуванням тарифного плану в пий
період.

Відповідач в поясненнях від 12.02.2014 року
(т. 2 а.с. 8-11) зазначає, що твердження
позивача про продаж кіоску 07.07.2013 року
спростовуються показниками самого
позивача про спожиту електричну
енергію в липні 2013 року, які становлять
400 кВт. Такі ж показники були і в
попередніх місяцях. Також заперечує
проти посилань позивача відносно
проведення передвіки за відсутності
споживача та його представника.
Зазначає, що при проведенні перевірки
був присутній ОСОБА_9, який є чоловіком
ОСОБА_1, і відповідно до діючого
законодавства є співвласником майна
подружжя.

Заперечує відповідач і щодо тверджень
позивача про відсутність відомостей
споживання електричної енергії через
приховану розетку, посилаючись та не,
що в самому акті про порушення
зазначено, що електрична енергія
споживалась, але не обліковувалась.

Перевіривши доводи представників
сторін поданими доказами, дослідивши
матеріали справи судом встановлено
наступне.

15 лютого 2007 року між Відкритим
акціонерним товариством «АК
Вінницяобленерго» в особі СО
«Липовецькі електричні мережі»,
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство «АК
Вінницяобленерго» (відповідач, за
договором Постачальник) та Фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_1 (позивач, за
договором Споживач) укладено договір №
424 про постачання електричної енергії.

Пунктом 1.1. договору визначено, що
Постачальник продає електричну
енергію Споживачу для забезпечення
потреб електроустановок Споживача з
дозволеною потужністю 7,5 кВт, а
Споживач оплачує Постачальнику
вартість використаної (купленої)
електричної енергії та здійснює інші
платежі згідно з умовами цього
договору.

Точка продажу електричної енергії: на
межі балансової належності
електромереж Постачальника та
Споживача згідно додатка № 2 (п. 1.3.
договору).

Згідно з додатком № 2 до договору, до
об'єктів постачання електричної
енергії за даним договором, входить
кіоск розташований в АДРЕСА_2
Липовецького району.

Розділом 4 договору визначено
відповідальність сторін.

Так, п. 4.2.3. договору передбачає , що
Споживач сплачує Постачальнику
вартість недоврахованої
електроенергії, розраховану, виходячи
із приєднаної потужності
струмоприймачів або сили струму
робочого навантаження об'єкту,
розраховану за визначеним відповідно
до площі перерізу проводів (кабелів)
допустимим тривалим струмом (згідно з
гл. 1.3 ПУЕ) та кількості годин їх
використання відповідно до Методики
обчислення обсягу електричної енергії
, недорахованої унаслідок порушення
Споживачем - юридичною особою Правил
користування електричною енергією
(надалі ПКЕЕ), затвердженої постановою
НКРЕ від 05.12.2001 року № 1197, за тарифами,
що діяли протягом споживання
електричною енергією з порушенням, у
разі таких дій Споживача:

- самовільного внесення змін у схеми
обліку електроенергії;

- пошкодження засобів обліку
електроенергії, втручання в їх роботу,
знання пломб з засобів обліку;

- споживання електроенергії поза
засобами обліку;

- інших умов, визначених Методикою.

15.05.2013 року ПАТ «Вінницяобленерго» в
особі СО «Липовецькі електричні
мережі» (надалі відповідач) направлено
фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1
(надалі позивач) акт-вимогу про
закриття доступу до приладу обліку із
можливістю подальшого пломбування на
об'єктах енергопостачання в АДРЕСА_2 (т.
1., а.с. 102).

На виконання даної вимоги ФОП ОСОБА_1
було придбано пластиковий короб для
установки приладу обліку.

09.07.2013 року працівниками відповідача
при демонтуванні зазначеного коробу
було виявлено порушення ПКЕЕ -
безоблікове споживання електричної
енергії шляхом монтування прихованої
розетки в мережах позивача. При
виявленні даного порушення
працівниками відповідача складено акт
№ 0418 про порушення, в якому зазначено,
що позивачем порушено ПКЕЕ, а саме:
шляхом монтування прихованої розетки в
мережах Споживача, таким чином спожита
електрична енергія споживалася, але
приладом обліку не обліковувалась, а її
кількість не сплачувалась. Огляд,
згідно даних акта, був проведений у
присутності наступних осіб:
представників СО «Липовецькі ЕМ»
ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 , та
ОСОБА_9, який відмовився від підпису.

Згідно протоколу № 1/08 від 14.08.2013 року
засідання комісії по розгляду актів
про порушення п. 6.41 ПКЕЕ вирішено
нарахування провести згідно п. 2.9.
Методики: по пропускній здатності
провода, який вмонтовано в приховану
розетку за три роки.

14.08.2013 року відповідачем виставлено для
оплати позивачу рахунок № 63 на суму 67
578,86 грн..

Не погоджуючись з такими діями
відповідача, позивач звернувся до суду
з позовом про скасування
оперативно-господарської санкції,
застосованої відповідачем у формі
протокольного рішення комісії про
нарахування йому вартості
недоврахованої електроенергії в
загальній сумі 67 578,86 грн..

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

З приписів статті 27 Закону України «Про
електроенергетику» вбачається, що
суб'єкти господарської діяльності
несуть, зокрема, цивільну
відповідальність за правопорушення в
електроенергетиці.

Відповідно до ст.235 Господарського
кодексу України за порушення
господарських зобов'язань до суб'єктів
господарювання та інших учасників
господарських відносин можуть
застосуватися оперативно-господарські
санкції - заходи оперативного впливу на
правопорушника з метою припинення або
попередження повторення порушень
зобов'язання, що використовуються
самими сторонами зобов'язання в
односторонньому порядку. До суб'єкту,
який порушив господарське
зобов'язання, можуть бути застосовані
лише ті оперативно-господарські
санкції, застосування яких передбачено
договором.

Згідно із ч.2 ст.236 Господарського
кодексу України перелік
оперативно-господарських санкцій,
встановлений у частині першої цієї
статті, не є вичерпаним. Сторони можуть
передбачити у договорі також інші
оперативно-господарські санкції.

Зі змісту вказаних положень чинного
законодавства вбачається, що рішення
постачальника електричної енергії про
порушення ПКЕЕ, яке оформлено
протоколом, є саме
оперативно-господарською санкцією, а
не актом ненормативного характеру в
розумінні ч.2 ст.20 Господарського
кодексу України.

У сфері надання послуг з
електропостачання, водовідведення та
газопостачання рішення постачальника
електричної енергії про донарахування
споживачу вартості спожитої
електроенергії є
оперативно-господарською санкцією, а у
разі незгоди із застосуванням якої
заінтересована сторона може
звернутися до суду із заявою про
скасування такої санкції та
відшкодування збитків, завданих її
застосуванням.

Відповідно до п.6.41 ПКЕЕ, у разі
виявлення під час контрольного огляду
або технічної перевірки уповноваженим
представником постачальника
електричної енергії, від якого
споживач одержує електричну енергію,
або електропередавальної організації
порушень цих Правил або умов договору
на місці виявлення порушення у
присутності представника споживача
оформляється двосторонній акт
порушень. У цьому разі акт вважається
дійсним, якщо він підписаний не менше
ніж трьома уповноваженими
представниками постачальника
електричної енергії
(електропередавальної організації).
Акт підписують тільки особи, які брали
участь в контрольному огляді або
технічній перевірці.

Окрім того, порядок і процедуру
складення акту про порушення
закріплено в п.4 постанови Національної
комісії регулювання електроенергетики
від 04.05.2006р. №562 «Про затвердження
Методики визначення обсягу та вартості
електричної енергії, не облікованої
внаслідок порушення споживачами
правил користування електричною
енергією» (надалі Методика).

До акта про порушення сторонами можуть
бути додані пояснення, зауваження та
докази, перелік яких (за наявності)
зазначається в цьому акті. В акті про
порушення заповнюються всі графи та
рядки без пропусків. Виправлення чи
підчищення не допускаються. Текст
повинен бути однозначним, без
можливості подвійного тлумачення.

У разі відмови споживача від
підписання акта про порушення про це
зазначається в акті про порушення. Акт
про порушення без підпису споживача
вважається дійсним, якщо його
підписали три представники
енергопостачальника.

При цьому, судом встановлено, що
відповідачем в акті в якості
уповноваженого представника споживача
вказаний ОСОБА_9, який не має права
підписувати документи від імені
позивача.

Таким чином, перевірка здійснена
відповідачем у відсутності
уповноваженого представника позивача
(споживача), що є порушенням зазначених
вище норм, а доводи відповідача щодо
наявності повноважень у ОСОБА_9 на
підписання акту є безпідставними,
оскільки перебування ОСОБА_9 у шлюбі з
ОСОБА_1 як те стверджує відповідач, не
уповноважує останнього на
представництво інтересів позивача.

Водночас, колегія суддів зважає, що за
своєю правовою природою акт про
порушення Правил КЕЕ є лише фіксацією
факту порушення, яке було виявлено при
проведені перевірки дотримання
споживачем зазначених Правил та є
одним із доказів, на який посилається
відповідач, а тому, зазначені дефекти
акту не спростовують спростовують
факту порушення позивачем Правил КЕЕ.

Відповідно до пункту 6.42 Правил
користування електричною енергією на
підставі акту порушень
уповноваженими представниками
постачальника електричної енергії під
час засідань комісії з розгляду актів
про порушення визна чаються обсяг
недоврахованої електричної енергії та
сума завданих споживачем збитків.

Рішення комісії оформляється
протоколом і набирає чинності з дня
вручення прото колу споживачу. Разом
з протоколом споживачу надаються
розрахунок величини вартості та
розрахункові документи для оплати
недоврахованої електричної енергії
та/або збитків, які визначаються
відповідно до Методики визначення
обсягу та вартості електричної
енергії, не облікованої внаслідок
порушення споживачами Правил
користування електричною енергією,
затвердженої постановою НКРЕ України
від 04.05.2006 року №562.

Згідно п.1.2 зазначеної Методики вона
застосовується постачальником
електричної енергії за регульованим
тарифом (електропередавальною
організацією) при визначенні обсягу та
вартості електричної енергії, не
облікованої внаслідок порушенняПравил
користування електричною енергією
та/або виявлення фактів крадіжки
електричної енергії, самовільного
підключення до об'єктів
електроенергетики і споживання
електричної енергії без приладів
обліку.

Пунктом 4.2.3. договору про постачання
електричної енергії від 15.02.2007 року №
424, визначено, що споживач сплачує
Постачальнику вартість недорахованої
електричної енергії, розрахованої
виходячи із приєднаної потужності
струмоприймачів або сили струму
робочого навантаження об'єкту
розрахованому за визначенням
відповідно до площі перерізу та
профілю проводів допустимим струмом
(згідно з гл. 1.3. ПУЕ) та кількості годин
їх використання відповідно до Методики
обчислення обсягу електричної енергії,
недорахованої внаслідок порушення
Споживачем - юридичною особою ПКЕЕ,
затвердженої постановою від 05.12.2001 року
№ 1197, за тарифами, що діяли протягом
споживання електричної енергії з
порушенням у разі споживання
Споживачем електроенергії поза
приладами обліку.

За твердженнями позивача, застосування
відповідачем Методики затвердженої
постановою НКРЕ № 562 від 04.05.2006 року при
нарахуванні оперативно-господарської
санкції є недопустимим.

При цьому колегія суддів зазначає, що
нарахування безобліково спожитої
електричної енергії як у Методиці № 1197
так і в Методиці визначення обсягу та
вартості електричної енергії, не
облікованої внаслідок порушення
споживачами правил користування
електричною енергією, затвердженої
постановою НКРЕ від 04.05.2006 року № 562 є
тотожним. До того ж, застосування
Методики № 1197 неможливе, у зв'язку з
втратою нею чинності.

Пунктом 6.18 ПКЕЕ визначено, що у разі
звільнення займаного приміщення
споживач зобов'язаний повідомити
постачальника електричної енергії та
(у разі наявності відповідного
договору) електропередавальну
організацію або основного споживача не
пізніше ніж за 20 робочих днів до дня
звільнення приміщення та надати заяву
щодо розірвання договору, і в цей самий
термін здійснити сплату всіх видів
платежів, передбачених відповідними
договорами, до заявленого споживачем
дня звільнення приміщення включно.
Аналогічне положення міститься в п. 2.5
договору на постачання електричної
енергії № 424 від 15.02.2007 року .

В порушення приписів наведеної норми
та положень договору позивач повідомив
відповідача про відчуження кіоску в
АДРЕСА_2 29.07.2013 року, тобто через 22 дні
після укладення договору
купівлі-продажу від 07.07.2013 року та
оформлення акту приймання-передачі (т.
1., а.с. 11-14).

При цьому суд зважає, що відповідно до
показників спожитої електричної
енергії за липень 2013 року згідно
поданого позивачем відповідачу акту
про використання електричної енергії
за липень 2012 року у кіоску АДРЕСА_2
становить 400 кВт. Оборотно-сальдовою
відомістю по розрахунках позивача за
спожиту електричну енергію
стверджується проведення оплати
всього обсягу спожитої електроенергії.
Випискою з банківського рахунку філії
Вінницького обласного управління АТ
«Ощадбанк» стверджується проведення
позивачем всього обсягу електричної
енергії в липні 2013 року , в тому числі і
по АДРЕСА_2 (т.2 , а.с. 40-44). До того ж,
відповідно до усних пояснень
представника відповідача в судовому
засіданні 28.01.2014 року, відомості про
спожиту електричну енергію в період з
моменту укладення купівлі-продажу
кіоску в АДРЕСА_2, подаються саме
позивачем (т. 1, а.с. 246). Також колегія
суддів зважає на те, що позивачем не
надано доказів припинення договору про
постачання електричної енергії в
частині споживання електроустановки в
АДРЕСА_2.

За таких обставин, в їх сукупності,
доводи позивача про відсутність
правових підстав для застосування
оперативно-господарської у зв'язку з
відчуженням кіоску не є переконливими,
а тому не беруться судом до уваги.

Також суд не приймає доводи позивача
про те, що при виявленні порушення
працівниками відповідача не
перевірялась справність прихованої
проводки і чи можливе споживання
електричної енергії через приховану
розетку, оскільки зі змісту акту про
порушення № 0418 слідує, що електрична
енергія споживалаль, але не
обліковувалась.

Не знайшли свого підтвердження
посилання позивача на проведення
відповідачем нарахування вартості не
облікованої електричної енергії за
найвищим тарифом, оскільки розрахунок
проводився із тарифів на електричну
енергію для споживачів 2 класу, до
якого, за умовами договору, відноситься
позивач.

Колегія суддів також зазначає, що в
процесі розгляду справи представник
позивача погодився з визначеною
відповідачем площею перерізу проводів
використаних у схемі самовільного
підключення (формуляр протокол від
08.01.2014 року, ат. 1, а.с.229).

Згідно ч. 3 п. 2.5 Методики , якщо споживач
встановив пристрій, що занижує покази
приладу обліку, вчинив інші дії, що
призвели до недообліку спожитої
електричної енергії, виявити які
представники постачальника
електричної енергії під час проведення
контрольного огляду приладу обліку не
мали можливості, кількість днів
визначається виходячи з кількості
робочих днів споживача з дня останньої
технічної перевірки, або допуску
електроустановки споживача в
експлуатацію, або набуття прав
власності або користування (у разі якщо
технічна перевірка у період з дати
допуску електроустановки споживача в
експлуатацію або набуття ним права
власності на об'єкт до дати виявлення
порушення не проводилась), але не
більше ніж за три роки;

Зважаючи, що технічна перевірка
приладу обліку в кіоску АДРЕСА_2 не
проводилась, відповідачем правомірно
проведено нарахування за три роки.
Тому, твердження позивача щодо
безпідставності нарахування
оперативно-господарської санкції за
визначений відповідачем період не
заслуговує на увагу.

Разом з тим, колегією суддів
встановлено невідповідність періоду
нарахування, взятого за основу
відповідачем при прийнятті
оскаржуваного рішення від 14.08.2013 року
(яке є предметом спору) вимогам
законодавства, оскільки нарахування
проведено за три роки в цілому без
врахування вихідних днів позивача.

Так, відповідно до рішення
Костянтинівської сільської ради від
17.08.2010 року № 20 графік роботи магазину
(кіоску) по АДРЕСА_2, власником якого є
ОСОБА_1, є наступний:

З 9.00 год. - 17.00 год.

Обідня перерва з 13.00 год. - 15.00 год.

Вихідні дні: субота - неділя.

До того ж, відповідно до розрахунку
проведеного відповідачем з
врахуванням вихідних та святкових
днів, розмір оперативно-господарської
санкції по акту № 0418 від 09.07.2013 року
становить 46 371,62 грн. (т. 2, а.с. 47), що є на 21
207,24 грн. меншим від визначеного
відповідачем розміру санкції в
оскаржуваному рішенні № 1/08 від 14.08.2013
року.

В той час, як скасування
оперативно-господарської санкції в
частині є неможливим з врахуванням
суті цієї санкції, як такої, що є
волевиявленням сторони, а суд не може
підміняти сторону та змінювати її
волевиявлення, а має право лише його
оцінювати на предмет законності.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що предметом спору є не
стягнення заборгованості, а скасування
рішення відповідача, тому незважаючи
на доведеність правопорушення,
підставою (навіть єдиною) недійсності
такого рішення може бути його
невідповідність приписам
законодавства (в тому числі, розрахунок
за невірний період, який означає
покладення в основу розрахунку
неправильних вихідних даних).

Зважаючи, що рішення відповідача
містить вищевказані недоліки, що є
підставою для скасування відповідної
оперативно-господарської санкції.

В силу ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення, а
також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського
процесуального кодексу України докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування. Господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення для господарського суду не
є обов'язковим.

За змістом статті 33 Господарського
процесуального кодексу України,
обов'язок доказування та подання
доказів розподіляється між сторонами,
виходячи з того, хто посилається на
юридичні факти, які обґрунтовують його
вимоги і заперечення.

Всупереч наведеним вище процесуальним
нормам та вимогам суду відповідач не
подав до суду належних доказів в
спростування позовних вимог.
Заперечення останнього не доводять
правомірність оскаржуваного рішення.

Враховуючи вищевикладене, в його
сукупності суд дійшов висновку про
задоволення позовних вимог з
покладенням на відповідача судових
витрат за правилами ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.43, 33, 43, 49, 82, 84, 85, 115
Господарського процесуального кодексу
України, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити.

2. Скасувати
оперативно-господарську санкцію
застосовану публічним акціонерним
товариством «Вінницяобленерго» у
формі рішення комісії від 14.08.2013 року №
1/08 по розгляду акта про порушення
споживачем Правил користування
електричною енергією № 0418 від 09.07.2013
року про донарахування фізичній особі -
підприємцю ОСОБА_1 вартості не
облікованої електричної енергії в
розмірі 67 578,86 грн..

3. Стягнути з публічного
акціонерного товариства
«Вінницяобленерго» (21050, м. Вінниця, вул.
1 Травня, 2, ) на користь
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
(АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) 1 147 (одну тисячу сто сорок сім)
грн. 00 коп. - витрат зі сплати судового
збору.

4. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Повне рішення
складено 24.03.2014р.

Головуючий суддя
Матвійчук В.В.

Судді
Кожухар М.С.

Маслій І.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи