КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2014 р. Справа№ 910/12428/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Корсакової Г.В.

Самсіна Р.І.

при секретарі: Ставицькій Т.Б.

за участю представників:

від позивача: Єршова С.В., представник
за довіреністю №14-67 від 22.03.2013р.;

від відповідача: Луцюк С.С., представник
за довіреністю №5 від 14.01.2014р.;

Розглянувши апеляційну скаргу
Державного підприємства
зовнішньоекономічної діяльності
«Укрінтеренерго»

на ухвалу Господарського суду міста
Києва від 27.01.2014р.

за заявою Державного підприємства
зовнішньоекономічної діяльності
«Укрінтеренерго»

про розстрочку виконання рішення
Господарського суду міста Києва
№910/12428/13 від 02.09.2013р. на 36 місяців.

у справі №910/12428/13 (суддя - Гавриловська
І.О.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України»

до Державного підприємства
зовнішньоекономічної діяльності
«Укрінтеренерго»

про стягнення 4640374,94грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 02.09.2013р. повністю. Стягнуто з
Державного підприємства
зовнішньоекономічної діяльності
«Укрінтеренерго» на користь
Публічного акціонерного товариства
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» 4113282 (чотири
мільйони сто тринадцять тисяч двісті
вісімдесят дві) грн. 76 коп. основного
боргу, 10936 (десять тисяч дев'ятсот
тридцять шість) грн. 53 коп. інфляційних
нарахувань, 38037 (тридцять вісім
тридцять сім) грн. 64 коп. трьох
відсотків річних, 190188 (сто дев'яносто
тисяч сто вісімдесят вісім) грн. 21 коп.
пені та 68820 (шістдесят вісім тисяч
вісімсот двадцять) грн. 00 грн. витрат на
сплату судового збору.

08.01.2014 року до Господарського суду
міста Києва від Державного
підприємства зовнішньоекономічної
діяльності «Укрінтеренерго» надійшла
заява №44/22-2482 від 30.12.2013р. (вх.№06-25/4/14 від
08.01.2014р.) про розстрочку виконання
рішення Господарського суду міста
Києва №910/12428/13 від 02.09.2013р. строком на 36
місяців рівними частинами: з січня 2014р.
по листопад 2016р. - 123000,00грн. щомісячно,
грудень 2016р. - 116265,14грн.

Заявник, посилаючись на тяжке
фінансове становище, у порядку статті
121 Господарського процесуального
кодексу України, просив суд
розстрочити виконання рішення
Господарського суду міста Києва
№910/12428/13 від 02.09.2013р. строком на 36
місяців. Обставинами, які ускладнюють
повне та вчасне виконання рішення суду,
Державне підприємство
зовнішньоекономічної діяльності
«Укрінтеренерго» визначило: тяжке
фінансове становище підприємства,
зокрема, за результатами діяльності за
2012р. підприємством отримано чистий
збиток в сумі 29505 тис. грн., а за три
квартали 2013р. - 2028 тис. грн., у зв'язку з
чим підприємство перебуває в стані
постійного дефіциту обігових коштів;
необхідність виконання частини
зобов'язань держави за Меморандумом
про порозуміння між Кабінетом
Міністрів України та ВАТ «Лукойл» щодо
діяльності український підприємств
групи «Лукойл» від 18.04.2013р.;
необхідність забезпечення
безперебійної роботи Виробничої філії
ДПЗД «Укрінтеренерго» Калуська ТЕЦ з
виробництва теплової енергії для
потреб споживачів міста Калуш
Івано-Франківської області: населення,
бюджетних установ та інших установ
міста - в період опалювального сезону
2013 - 2014рр.

Крім того, заявник обґрунтовував свою
заяву тим, що нездійснення своєчасних
розрахунків за постійне накопичення
дебіторської заборгованості КП
«Водотеплосервіс» перед ДПЗД
«Укрінтеренерго», яка станом на 21.10.13р.
за спожиту теплову енергію становить
112778284,87грн., призвело до критичного
погіршення платоспроможності
відповідача та до існування
невиконаних зобов'язань перед
позивачем. Одночасно, фінансове
становище відповідача ускладнюється й
існуванням кредиторської
заборгованості ДПЗД «Укрінтеренерго»
перед ДП «Енергоринок» в сумі
10020837,00грн., яку підприємство повинне
постійно погашати; несплаченою іншою
заборгованістю відповідача перед ПАТ
«НАК «Нафтогаз України» на загальну
суму 30124493,95грн., у зв'язку з чим відсутня
можливість виконання в повному обсязі
усіх зобов'язань перед кредиторами. На
ряду з іншими посиланнями заявник
зазначав, що існуванню заборгованості
та збільшенню розміру штрафних санкцій
сприяла бездіяльність самого позивача,
оскільки в матеріалах справи містяться
документи, які доводять, що ДПЗД
«Укрінтеренерго» неодноразово
зверталось до ДК «Газ України «НАК
"Нафтогаз України» та ПАТ «НАК
«Нафтогаз України» з пропозиціями щодо
механізмів погашення заборгованості
перед позивачем за рахунок коштів,
переплачених відповідачем на користь
ДК «Газ України «НАК «Гафтогаз
України» у розмірі 22110190,70грн. Не
здійснивши розрахунків і заліків,
запропонованих відповідачем, ДК «Газ
України» НАК «Нафтогаз України» в
жовтні 2012р. в односторонньому порядку
зарахувало частину переплати
відповідача в сумі 10583366,78грн. в рахунок
погашення заборгованості за
комунальний природний газ, що, в свою
чергу, позбавило відповідача
можливості проведення
взаєморозрахунків за рахунок
субвенцій з державного бюджету
місцевим бюджетам на погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, кошти на які вже
фактично були виділені з бюджету
Івано-Франківської області.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 10.01.2014р. прийнято до розгляду
вказану заяву Державного підприємства
зовнішньоекономічної діяльності
«Укрінтеренерго» та призначено до
розгляду.

Позивач в письмових запереченнях не
погоджувався з наведеними
відповідачем мотивами в обґрунтування
розстрочення виконання рішення
Господарського суду міста Києва
№910/12428/13 від 02.09.2013р.

Водночас, позивач посилався на те, що
заборгованість за договором
купівлі-продажу природного газу
№44/1-48-БО від 05.07.2012р., за яким
здійснювалось стягнення рішенням
Господарського суду міста Києва від
02.09.2013р, виникла виключно з вини саме
ДПЗД «Укрінтеренерго», оскільки дане
підприємство зобов'язане було вжити
всіх можливих заходів для належного та
вчасного виконання своїх договірних
зобов'язань в порядку ст. 526 ЦК України
та ст. 193 ГК України. Позивач звертав
увагу суду першої інстанції на
необхідність врахування судом
інтересів не лише боржника, але й
кредитора по справі, матеріальне
становище якого не краще, ніж у
боржника. Стягувач зауважив, що свою
господарську діяльність лише за перше
півріччя 2013р. він завершив з чистим
збитком у розмірі 10561296тис.грн., що
підтверджується звітом про фінансові
результати. При цьому, чистий прибуток
підприємства склав 0,00 тис. грн.
Стягувач зазначав, що ПАТ «НАК
«Нафтогаз України» як суб'єкт
господарювання державного сектору
економіки, яке забезпечує галузі
національної економіки і населення
природним газом, має стратегічне
значення для безпеки та економіки
держави. Наслідком невчасних та
неповних розрахунків контрагентів ПАТ
«НАК «Нафтогаз України» за надані ним
послуги стало залучення ним
довгострокових кредитів, обтяження за
якими станом на перше півріччя 2013р.
становило 20186 266,00тис.грн., що
підтверджується консолідованим
балансом підприємства станом на
30.06.2013р. Загальна сума за
довгостроковими зобов'язаннями і
забезпечення діяльності ПАТ «НАК
«Нафтогаз України» становить
38409162,00тис.грн.

Крім того, позивач зазначав, що
відомості, які підтверджували б наявну
загрозу банкрутства боржника,
відсутність у нього коштів на
банківських рахунках і майна, на яке
можливо звернути стягнення, відсутні.
Жодних належним чином підтверджених,
доказами фактів настання стихійного
лиха або інших надзвичайних подій
боржник не надав, в той час, враховуючи
тяжкий фінансовий стан позивача, а
також інфляційні процеси, за неможливе
і недоцільне задоволення заяви
боржника про розстрочку виконання
рішення у справі №910/12428/13.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 27.01.2014р. у справі №910/12428/13
відмовлено в заяві Державного
підприємства зовнішньоекономічної
діяльності «Укрінтеренерго» про
розстрочення виконання рішення
Господарського суду міста Києва
№910/12428/13 від 02.09.2013р.

В обґрунтування своєї правої позиції,
місцевий господарський суд зазначив,
що боржником не подано належних та
допустимих доказів в підтвердження
існування виключних обставин, що
ускладнюють виконання боржником
рішення суду у даній справі. Крім того,
враховано і скрутне майнове становище
позивача (кредитора) та надано йому
перевагу в оцінці заяви про
розстрочення виконання рішення суду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою,
Державне підприємство
зовнішньоекономічної діяльності
«Укрінтеренерго» звернулось з
апеляційною скаргою до Київського
апеляційного господарського суду, в
якій просило скасувати ухвалу
Господарського суду міста Києва від
27.01.2014р. у справі №910/12428/13 та винести
нову ухвалу, якою задовольнити заяву
Державного підприємства
зовнішньоекономічної діяльності
«Укрінтеренерго» про розстрочення
виконання рішення Господарського суду
міста Києва №910/12428/13 від 02.09.2013р. з
урахуванням часткового погашення
боргу на суму 90000,00грн., рівними
частинами на 36 місяців: з лютого 2014р. по
грудень 2016р. - 123000,00грн. щомісячно,
січень 2017р. - 26265,14грн.

В обґрунтування своїх вимог, апелянт
посилається на неправильне
застосування місцевим господарським
судом норм матеріального та
процесуального права, також, судом
неповно та необ'єктивно розглянуті
досліджені обставини справи,
упереджено оцінені докази, що призвело
до порушення вимог статті 121
Господарського процесуального кодексу
України.

Вимоги апеляційної скарги Державного
підприємства зовнішньоекономічної
діяльності «Укрінтеренерго»
мотивовані аналогічними доводами,
викладеними в заяві Державного
підприємства зовнішньоекономічної
діяльності «Укрінтеренерго» про
розстрочення виконання рішення
Господарського суду міста Києва
№910/12428/13 від 02.09.2013р.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Державного підприємства
зовнішньоекономічної діяльності
«Укрінтеренерго» передано на розгляд
судді Київського апеляційного
господарського суду Кропивній Л.В.

Розпорядженням Голови Київського
апеляційного господарського від
11.03.2014р. сформовано для розгляду даної
апеляційної скарги колегію суддів у
складі: головуючого судді Кропивної
Л.В. (доповідач), суддів: Корсакової Г.В.,
Самсіна Р.І.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 11.03.2014р. у
справі №910/12428/13 (головуючий суддя -
Кропивна Л.В. (доповідач), судді:
Корсакова Г.В., Самсін Р.І.), апеляційну
скаргу Державного підприємства
зовнішньоекономічної діяльності
«Укрінтеренерго» прийнято до
провадження, а її судовий розгляд
призначено на 25.03.2014р.

У судове засідання 25.03.2014р. з'явились
представники сторін.

25.03.2014р. у судовому засіданні
представник відповідача підтримав
доводи апеляційного оскарження, просив
суд скасувати ухвалу Господарського
суду міста Києва від 27.01.2014р. у справі
№910/12428/13 та винести нову ухвалу, якою
задовольнити заяву Державного
підприємства зовнішньоекономічної
діяльності «Укрінтеренерго» про
розстрочення виконання рішення
Господарського суду міста Києва
№910/12428/13 від 02.09.2013р. з урахуванням
часткового погашення боргу на суму
90000,00грн., рівними частинами на 36
місяців: з лютого 2014р. по грудень 2016р. -
123000,00грн. щомісячно, січень 2017р. -
26265,14грн.

У судовому засіданні 25.03.2014р.
представник позивача заперечував
проти доводів апеляційної скарги,
просив ухвалу суду першої інстанції у
даній справі залишити без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Згідно з ч.5 ст.106 Господарського
процесуального кодексу України (ГПК
України) апеляційні скарги на ухвали
місцевого господарського суду
розглядаються у порядку, передбаченому
для розгляду апеляційних скарг на
рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до ст.101 ГПК України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм чинного законодавства, Київський
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи оскаржену ухвалу,
місцевий суд посилався на постанову
пленуму Вищого господарського суду №9
від 17.10.2012р. «Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України», зокрема
п.7.2. і виходив з того, що посилання
відповідача на наявність непогашеної
заборгованості його контрагентів й
неможливість у зв'язку з цим виконати
рішення у встановлений строк через
тяжкий фінансово-економічний стан, не є
обставиною особливого характеру, що
ускладнює виконання рішення або робить
його неможливим. Інших доказів на
підтвердження наявних обставин, які
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим, боржником не
надано.

Апеляційний господарський суд
погоджується з такими висновками
місцевого суду як з правомірними, з
огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.121 ГПК України при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора або за
своєю ініціативою господарський суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора і у
виняткових випадках, залежно від
обставин справи, може відстрочити або
розстрочити виконання рішення, ухвали,
постанови, змінити спосіб та порядок їх
виконання.

Вказана норма визначає процесуальну
можливість вирішення питань,
пов'язаних із проблемами, що виникають
під час виконання рішення
господарського суду. У процесі
виконання рішення ймовірне виникнення
обставин, що ускладнюють виконання чи
роблять його неможливим.

Відповідно до п. 7.2. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики виконання
рішень, ухвал, постанов господарських
судів України» №9 від 17.10.2012р. підставою
для розстрочки виконання рішення
можуть бути конкретні обставини, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим у визначений
строк або встановленим господарським
судом способом. Проте, вирішуючи
питання про розстрочку виконання
рішення, господарський суд повинен
враховувати матеріальні інтереси
сторін, їх фінансовий стан, ступінь
вини відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо юридичної особи -
наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення тощо.

Як вбачається з вимог ч.1 ст. 121 ГПК
України, задоволення заяви про
розстрочку виконання рішення можливе
лише у виняткових випадках, які суд
визначає виходячи з особливого
характеру обставин, що ускладнюють або
виключають виконання рішення (стихійне
лихо, інші надзвичайні події тощо).

Отже, виходячи із наведеного,
законодавець у будь-якому випадку
пов'язує розстрочення виконання
судового рішення у судовому порядку з
об'єктивними, непереборними,
винятковими обставинами, що
ускладнюють вчасне виконання судового
рішення.

Крім цього, розглядаючи заяву про
розстрочку виконання рішення на
підставі ст.121 ГПК України з
врахуванням приписів п.7.2. згаданої
вище постанови пленуму Вищого
господарського суду №9 від 17.10.2012р.,
місцевий суд повинен брати до уваги не
лише фінансовий стан заявника, а також
фінансовий стан іншої сторони у справі
тощо.

При цьому, положення діючого
господарського процесуального
законодавства України не містять
визначеного переліку обставин, які
свідчать про неможливість виконання
рішення чи ускладнюють його виконання.
Тому суд повинен оцінити докази, що
підтверджують зазначені обставини, за
правилами ст.43 ГПК України.

Відповідно до ст.43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

З наведеного випливає, що суд
самостійно вирішує питання стосовно
достовірності доказів, достатності їх
для винесення рішення, істинності
відомостей, які містяться в доказах.

Як вбачається зі змісту заяви про
розстрочку виконання рішення суду та
мотивами апеляційної скарги,
відповідач посилається на скрутне
матеріальне становище підприємства, та
зазначає, що Державне підприємство
зовнішньоекономічної діяльності
«Укрінтеренерго» не має фінансової
можливості виконати у повному обсязі
судове рішення протягом короткого
строку, оскільки мало місце неналежне
виконання грошових зобов'язань
контрагентами апелянта за поставлену
ним електричну енергію.

Посилання відповідача на
незадовільний фінансовий стан не може
вважатися обставиною, яка могла би бути
підставою для відстрочення та
розстрочення виконання рішення,
оскільки дана обставина не є
винятковою в розумінні ст. 121 ГПК
України.

Відповідно до ст.42 ГК України
підприємництво - це самостійна,
ініціативна, систематична, на власний
ризик господарська діяльність, що
здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку.

Відповідно до ст.44 ГК України
підприємництво здійснюється на основі,
зокрема, комерційного розрахунку та
власного комерційного ризику.

Порушення договірних зобов'язань
контрагентами та відсутність прибутку
становить один із можливих ризиків
підприємницької діяльності і не є
незвичайною і не винятковою
обставиною. Кожна із сторін договору
приймає на себе відповідні ризики
можливого погіршення економічної
ситуації та фінансового становища
свого підприємства, підприємств своїх
контрагентів. Наявність у боржника
збитків є власним результатом його
господарювання, а тому не є
винятковою обставиною.

Доводи апеляційної скарги про
необхідність виконання ДПЗД
«Укрінтеренерго» зобов'язань за
Меморандумом про порозуміння між
Кабінетом Міністрів України та ВАТ
«Лукойл» щодо діяльності українських
підприємств групи «Лукойл» від 18.04.13 р.,
як виключної обставини, що ускладнює
вчасне та повне виконання судового
рішення, оскільки за дорученням
Міністра енергетики та вугільної
промисловості України Е.Ставицького
від 23.04.13р. до вх. №10/1609, на виконання
доручення Прем'єр-міністра України
М.Азарова від 23.04.13р. №10/1609 ДПЗД
«Укрінтеренерго» зобов'язане
забезпечувати постачання підприємству
групи "Лукойл" - ТОВ "Карпатнафтохім",
теплової енергії, колегія суддів
вважає безпідставними, зважаючи на
положення статті 42 Господарського
кодексу України та, вказані обставини
не стосуються другого учасника
господарських відносин, в даному
випадку - позивача.

Відповідач не надав належних доказів,
які б могли бути підставою для надання
розстрочки виконання рішення.

Місцевим господарським судом
правомірно встановлено, що наведені
боржником підстави для розстрочення
виконання судового рішення, зокрема,
тяжке фінансове становище не є
винятковою обставиною в розумінні ст.
121 ГПК України, яка давала б підстави
для розстрочення виконання судового
рішення, оскільки важке фінансове
становище відповідача утворилось
внаслідок його власної господарської
діяльності, а не в силу якихось
об'єктивних, незалежних від
відповідача обставин.

При цьому, суд апеляційної інстанції
враховує доводи позивача, викладені у
запереченні на заяву про розстрочку
виконання рішення суду про те, що ПАТ
«НАК «Нафтогаз України» не є
газовидобувною компанією. Кошти, що
надходять на рахунки даної компанії
від продажу природного газу
перераховуються до Державного бюджету
України, а також спрямовуються на
погашення державного боргу перед
іноземними постачальниками за
поставлений природний газ.
Господарську діяльність лише за перше
півріччя 2013р. позивач завершив з чистим
збитком у розмірі 10561296тис.грн., що
підтверджується звітом про фінансові
результати, при цьому, чистий прибуток
підприємства склав 0,00 тис.грн. Крім
того, невиконання відповідачем
господарських зобов'язань, спір про що
вирішувався Господарським судом міста
Києва у справі №910/12428/13, протягом
тривалого часу порушує матеріальні
інтереси також і позивача та може
призвести до негативних наслідків для
нього.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна
особа повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

З огляду на викладене, колегія
Київського апеляційного
господарського суду не вбачає підстав
для скасування законної ухвали
Господарського суду міста Києва від
27.01.2014р. у даній справі та задоволення
апеляційної скарги.

Відповідно до ст.49 ГПК України судовий
збір за розгляд справи у суді
апеляційної інстанції покладається на
відповідача (апелянта).

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103-105, 106, 121
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Державного
підприємства зовнішньоекономічної
діяльності «Укрінтеренерго» на ухвалу
Господарського суду міста Києва від
27.01.2014р. у справі №910/12428/13 залишити без
задоволення, а ухвалу Господарського
суду міста Києва від 27.01.2014р. у справі
№910/12428/13 без змін.

2.Матеріали справи №910/12428/13 повернути
до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий суддя
Л.В. Кропивна

Судді
Г.В. Корсакова

Р.І. Самсін