м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/1857/14 17.03.14
За позовом Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія
"Українська страхова група"
до Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Страховий капітал"
про відшкодування шкоди.
Суддя Дупляк О.М.
Представники сторін:
від позивача:Парапан Л.П., за
довіреністю,від відповідача:не
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
До Господарського суду міста Києва
надійшла позовна заява Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Українська страхова група" до
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Страховий капітал"
про відшкодування шкоди.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
позивачем, як страховиком виплачено
страхове відшкодування, внаслідок чого
до позивача в порядку ст. 27 Закону
України "Про страхування" та статті 993
Цивільного кодексу України перейшло
право вимоги (регресу) в межах
здійснених фактичних затрат до
відповідача, як до страховика особи,
яка відповідальна за заподіяні збитки.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 07.02.2014 суддею Дупляк О.М.
порушено провадження у справі № 910/1857/14
та призначено до розгляду на 24.02.2014.
Відповідач 13.02.2014, згідно з штампом
вхідної кореспонденції суду, подав
відзив на позовну заяву № 290 від 11.02.2014,
в якому заперечив проти задоволення
позову та зазначив, що для прийняття
рішення про виплату страхового
відшкодування позивач повинен був до
моменту заявлення позову належним
чином підтвердити факти настання
страхового випадку, наявності збитку,
його розмір та причинний зв'язок між
ними, що останнім не було зроблено,
відтак, як вважає відповідач, у даній
справі відсутній предмет спору, у
зв'язку з чим просив припинити
провадження або залишити позовні
вимоги без задоволення.

Розпорядженням голови Господарського
суду міста Києва від 24.02.2014 справу
№ 910/1857/14 було передано для розгляду
судді Марченко О.В., у зв'язку з
перебуванням судді Дупляк О.М. на
лікарняному.

Ухвалою суду від 24.02.2014 справу № 910/1857/13
прийнято суддею Марченко О.В. до свого
провадження та призначено до розгляду
на 17.03.2014.

Розпорядженням заступника голови
Господарського суду міста Києва від
03.03.2014 справу № 910/1857/14 було передано для
розгляду судді Дупляк О.М.

Ухвалою суду від 03.03.2014 справу № 910/1857/13
прийнято суддею Дупляк О.М. до свого
провадження та призначено до розгляду
на 17.03.2014.

У судовому засіданні 17.03.2014 представник
позивача підтримав заявлені позовні
вимоги в повному обсязі, позов просив
задовольнити.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, причин неявки
суду не повідомив, про час і місце
розгляду справи повідомлений належним
чином.

Належне повідомлення відповідача про
час і місце проведення судового
засідання, призначеного на 17.03.2014,
підтверджується наявними в матеріалах
справи № 910/1857/13 рекомендованим
повідомленням про вручення.

Таким чином нез'явлення представника
відповідача не перешкоджає розгляду
справи по суті, а матеріали справи є
достатніми для вирішення спору в
даному судовому засіданні, суд вважає
за можливе розглянути позов за
відсутності представника відповідача,
за наявними у справі матеріалами
згідно з вимогами статті 75
Господарського процесуального кодексу
України.

У судовому засіданні 17.03.2014 було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на які
посилаються особи, що беруть участь у
процесі, об'єктивно оцінивши докази,
які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

Як підтверджено матеріалами справи,
17.03.2011 на вул. Артема в м. Києві
відбулась дорожньо-транспортна
пригода (далі - ДТП) за участю
транспортного засобу «Пежо», державний
номер НОМЕР_1, під керуванням водія
ОСОБА_2 та транспортного засобу
«Тойота», державний номер НОМЕР_2, під
керуванням водія ОСОБА_3

Постановою Печерського районного суду
від 08.04.2011 у справі № 3-1987/11 ОСОБА_3
визнано винною у вчиненні
правопорушення передбаченого ст. 124
КУпАП та застосовано адміністративне
стягнення у вигляді штрафу, що
становить 340,00 грн.

Судом установлено, що транспортний
засіб «Пежо», державний номер НОМЕР_1,
застраховано позивачем згідно з
договором страхування № 28-0101-6752 від
20.09.2010, укладеним між позивачем
(страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник)
(далі - Договір).

Відповідно до звіту № 99304 про оцінку
автомобіля «Пежо», державний номер
НОМЕР_1, складеного 29.04.2011, та ремонтної
калькуляції № 99304 від 18.04.2011 вартість
відновлювального ремонту
транспортному засобу «Пежо», державний
номер НОМЕР_1, з урахуванням фізичного
зносу, склала 10.072,97 грн (з ПДВ).

Згідно з попереднім розрахунком
нарядом-замовлення № 29653 від 19.03.2011,
проведеним ТОВ «ІЛТА», вартість витрат
на відновлювальний ремонт автомобіля
«Пежо», державний номер НОМЕР_1, без
урахування ПДВ склала 8.364,40 грн.

Відповідно до Договору, укладеного між
позивачем та страхувальником, подію
було визнано страховим випадком, про що
складено страховий акт № ДККА-6147 від
15.04.2011, відповідно до якого сплата
страхового відшкодування
страхувальнику підлягала у сумі 8.294,55
грн.

Позивач, на виконання своїх зобов'язань
за договором страхування № 28-0101-6752 від
20.09.2010, на підставі заяви
страхувальника та документів, наданих
останнім для виплати страхового
відшкодування, провів розрахунок
страхового відшкодування та виплатив
страхувальнику страхове відшкодування
у розмірі 8.294,55 грн, що підтверджується
платіжним дорученням № 3779 від 19.04.2011.

Судом установлено, що цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_3 на момент ДТП
була застрахована у відповідача згідно
з полісом № ВС/8134831.

Згідно з преамбулою Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (далі - Закон) цей Закон
регулює відносини у сфері
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів (далі - обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності) і спрямований на
забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров'ю та майну
потерпілих при експлуатації наземних
транспортних засобів на території
України.

Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону
забезпечений транспортний засіб -
транспортний засіб, зазначений у
чинному договорі обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності, за умови його
експлуатації особами,
відповідальність яких застрахована.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Частинами 1 та 2 ст. 1187 ЦК України
передбачено, що джерелом підвищеної
небезпеки є, зокрема, діяльність,
пов'язана з використанням, зберіганням
або утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання, що створює
підвищену небезпеку для особи, яка цю
діяльність здійснює, та інших осіб;
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України
передбачено, що шкода, завдана
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки, відшкодовується
на загальних підставах, а саме шкода,
завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми,
у відносинах між кількома володільцями
джерел підвищеної небезпеки
відповідальність будується на
загальному принципі вини.

Вина ОСОБА_3, яка керувала транспортним
засобом «Тойота», державний номер
НОМЕР_2, встановлена постановою
Печерського районного суду від 08.04.2011 у
справі № 3-1987/11.

Статтею 29 Закону передбачено, що у
зв'язку з пошкодженням транспортного
засобу відшкодовуються витрати,
пов'язані з відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.

Судом установлено, що відповідно до
звіту № 99304 про оцінку автомобіля
«Пежо», державний номер НОМЕР_1,
складеного 29.04.2011, та ремонтної
калькуляції № 99304 від 18.04.2011 вартість
відновлювального ремонту
транспортному засобу «Пежо», державний
номер НОМЕР_1, з урахуванням фізичного
зносу, склала 10.072,97 грн (з ПДВ). Разом з
цим згідно з попереднім розрахунком
нарядом-замовлення № 29653 від 19.03.2011,
проведеним ТОВ «ІЛТА», вартість витрат
на відновлювальний ремонт автомобіля
«Пежо», державний номер НОМЕР_1, без
урахування ПДВ склала 8.364,40 грн.

Судом також установлено, що позивач,
згідно з платіжним дорученням № 3779 від
19.04.2011, виплатив страхувальнику
страхове відшкодування у розмірі 8.294,55
грн.

Згідно з п.п. 22.1, 22.2 ст. 22 Закону при
настанні страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.
Відповідно до цього Закону потерпілим,
які є юридичними особами, страховиком
відшкодовується виключно шкода,
заподіяна майну.

Пункт 21.4 ст. 21 Закону передбачає, що
лише у разі експлуатації транспортного
засобу на території України без
наявності чинного поліса обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності особа несе
відповідальність, встановлену законом.

З огляду на викладене, позивач набув
право вимоги до особи, відповідальної
за заподіяний збиток. Такою особою, у
даному випадку, є ОСОБА_3

Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_3 по заподіянню шкоди життю,
здоров'ю та майну потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди при
керуванні автомобілем «Тойота»,
державний номер НОМЕР_2, застрахована
відповідачем згідно з полісом №
ВС/8134831, строком дії 23.12.2010 - 22.12.2011, ліміт
відповідальності за шкоду заподіяну
майну - 50.000,00 грн, франшиза - 510,00 грн.
Згідно вказаного полісу відповідач
взяв на себе обов'язок відшкодувати
шкоду, зокрема майну третіх осіб
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди.

Отже саме відповідач, згідно п. 22.1 ст. 22
Закону є особою, відповідальною за
збитки, а тому позивач правомірно
звернувся до відповідача з вимогою про
виплату страхового відшкодування.

Відповідно до приписів п. 12.1 ст. 12
Закону розмір франшизи при
відшкодуванні шкоди, заподіяної майну
потерпілих, встановлюється при
укладанні договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності і не може
перевищувати 2 відсотки від ліміту
відповідальності страховика, в межах
якого відшкодовується збиток,
заподіяний майну потерпілих. Страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи, розрахованої за
правилами цього підпункту.

Пунктом 35.1 ст. 35 Закону визначено, що
для отримання страхового
відшкодування потерпілий чи інша
особа, яка має право на отримання
відшкодування, протягом 30 днів з дня
подання повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду подає
страховику (у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву
про страхове відшкодування.

Згідно з п. 36.1 ст. 36 Закону страховик (у
випадках, передбачених статтею 41 цього
Закону, - МТСБУ), керуючись нормами
цього Закону, приймає вмотивоване
рішення про здійснення страхового
відшкодування (регламентної виплати)
або про відмову у здійсненні
страхового відшкодування
(регламентної виплати). Рішення про
здійснення страхового відшкодування
(регламентної виплати) приймається у
зв'язку з визнанням майнових вимог
заявника або на підставі рішення суду,
у разі якщо спір про здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати) розглядався в
судовому порядку. Якщо розмір
заподіяної шкоди перевищує ліміт
відповідальності страховика, розмір
страхової виплати (регламентної
виплати) за таку шкоду обмежується
зазначеним лімітом.

Враховуючи викладене суд дійшов
висновку, що розмір суми страхового
відшкодування, яке підлягає виплаті
відповідачем позивачу у справі
становить 7.784,55 грн, з розрахунку: 8.294,55
грн (виплачена позивачем постраждалій
у ДТП особі (страхувальнику) сума
страхового відшкодування) - 510,00 грн
(франшиза, згідно з полісом ВС/8134831).

Таким чином суд дійшов висновку, що
позовна вимога про стягнення з
відповідача страхового відшкодування
в сумі 8.294,55 грн підлягає задоволенню
частково в розмірі 7.784,55 грн.

Твердження відповідача у відзиві на
позов № 290 від 11.02.2014 про те, що для
прийняття рішення про виплату
страхового відшкодування позивач
повинен був до моменту заявлення
позову належним та легітимним чином
підтвердити (довести) факти настання
страхового випадку, наявності збитку,
його розмір та причинний зв'язок між
ними, що останнім не було зроблено,
відтак, як вважає відповідач, у даній
справі відсутній предмет спору, у
зв'язку з чим просив припинити
провадження або залишити позовні
вимоги без задоволення, спростовується
наявною в матеріалах справи заявою
позивача № 292-АПС від 26.07.2011 до
відповідача у справі про виплату
страхового відшкодування в порядку
регресу, у зв'язку з чим останні
визнаються судом необґрунтованими та
такими, що не відповідають дійсним
обставинам справи. Крім того заявлене
відповідачем клопотання про
припинення провадження у справі у
зв'язку з відсутністю предмета спору,
судом залишено без задоволення,
оскільки такі підстави у суду відсутні
з огляду на приписи ст. 80 ГПК України.

Відповідно до ч. 1 статті 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна із
сторін повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підстави
своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

За таких обставин та враховуючи
викладене вище позов підлягає
задоволенню частково.

Враховуючи, що відповідно до ст. 44 ГПК
України позивачем понесені судові
витрати, пов'язані з розглядом справи,
то зазначені витрати відшкодовуються
за рахунок відповідача, пропорційно
розміру задоволених позовних вимог (ст.
49 ГПК України).

За таких обставин, керуючись ст. ст. 32-34,
49, 82-85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія
"Страховий капітал" (01032, м. Київ, бул. Т.
Шевченка, 33-Б, ідентифікаційний ) з будь-якого рахунку,
виявленого державним виконавцем під
час виконання рішення суду, на користь
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Українська
страхова група" (03038, м. Київ, вул.
Федорова Івана, 32-А, ідентифікаційний
) 7.784 (сім тисяч сімсот
вісімдесят чотири) грн 55 коп.
страхового відшкодування та витрати зі
сплати судового збору в сумі 1.714 (одну
тисячу сімсот чотирнадцять) грн 66 коп.

3. У решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 21.03.2014.

Суддя
О.М. Дупляк