КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"24" березня 2014 р. Справа №911/2621/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної
Л.В.

суддів:
Алданової С.О.

Дикунської С.Я.

Розглянувши апеляційну скаргу
Приватного підприємства «Аква-Морис»

на ухвалу Господарського суду
Київської області від 07.08.2013р.

у справі №911/2621/13 (суддя Конюх О.В.)

за позовом Приватного підприємства
«Аква-Морис»

до Комунального підприємства
«Житлово-комунальний комбінат
«Щасливський»

про стягнення 10286,76 грн.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду
Київської області передані позовні
вимоги Приватного підприємства
«Аква-Морис» до Комунального
підприємства «Житлово-комунальний
комбінат «Щасливський» про стягнення
10286,76 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської
області від 09.07.2013р. порушено
провадження у справі №911/2621/13 та
призначено до розгляду.

Ухвалою Господарського суду Київської
області від 07.08.2013р. позов Приватного
підприємства «Аква-Морис» до
Комунального підприємства
«Житлово-комунальний комбінат
«Щасливський» у справі №911/2621/13
залишено без розгляду.

Не погодившись з ухвалою
Господарського суду Київської області
від 07.08.2013р., Приватне підприємство
«Аква-Морис» звернулось до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просило суд
скасувати ухвалу Господарського суду
Київської області від 07.08.2013р. у справі
№911/2621/13.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями, апеляційну скаргу
Приватного підприємства «Аква-Морис»
передано на розгляд судді Київського
апеляційного господарського суду
Кропивній Л.В.

Розпорядженням Заступника Голови
Київського апеляційного
господарського суду від 24.03.2014р. для
розгляду апеляційної скарги
сформовано колегію суддів у складі
головуючого судді Кропивної Л.В.,
суддів Алданової С.О., Дикунської С.Я.

Перевіривши матеріали апеляційної
скарги Приватного підприємства
«Аква-Морис», колегія суддів
встановила, що апеляційна скарга
подана з порушенням вимог ст. 94 ГПК
України, оскільки до останньої не
додано доказів сплати судового збору у
встановленому порядку та розмірі, що в
свою чергу відповідно до статті 97 ГПК
України є підставою для повернення
апеляційної скарги.

Статтею 94 Господарського
процесуального кодексу України (надалі
- ГПК України) встановлено вимоги щодо
форми і змісту апеляційної скарги.

Згідно з частиною 3 статті 94 ГПК України
до скарги додаються докази сплати
судового збору і надсилання копії
скарги іншій стороні у справі.

Недодержання вимог статті 94 ГПК
України щодо додатків до апеляційної
скарги тягне за собою наслідки,
передбачені статтею 97 ГПК України.

Правові засади справляння судового
збору, об'єкти та розміри ставок
судового збору, порядок сплати,
звільнення від сплати та повернення
судового збору визначено Законом
України «Про судовий збір».

Відповідно до частини 1 статті 4
вищезазначеного закону судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Відповідно до частини 2 статті 4 Законом
України «Про судовий збір» за подання
до господарського суду апеляційної
скарги на ухвалу суду справляється
судовий збір у сумі 0,5 розміру
мінімальної заробітної плати.

Відповідно до статті 8 Закону України
«Про державний бюджет на 2014 рік» розмір
мінімальної заробітної плати станом на
01.01.2014р. становить 1218, 00 грн.

Приватне підприємство «Аква-Морис»
оскаржує ухвалу місцевого
господарського суду про залишення
позову без розгляду у справі №911/2621/13, а
тому за подання апеляційної скарги
повинен бути сплачений судовий збір у
розмірі 609,00грн.

Колегія суддів, дослідивши матеріали
вказаної апеляційної скарги
встановила, що в якості доказу сплати
судового збору Приватне підприємство
«Аква-Морис» додало Квитанцію №52 від
24.02.2014р. у сумі 913,50грн.

Проте, по-перше, у вищевказаній
Квитанції зазначені невірні реквізити
сплати судового збору, а саме: рахунок
отримувача 3001 замість 2001.

По-друге, слід зазначити, що Постановою
правління Національного банку України
від 21.01.2004 року № 22 затверджено
Інструкцію про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, якою встановлено загальні
правила, види і стандарти розрахунків
клієнтів банків та банків у грошовій
одиниці України на території України,
що здійснюються за участю банків.
Нормами інструкції встановлені вимоги
щодо заповнення розрахункових
документів, у тому числі платіжних
доручень.

Відповідно до п. 3.8. вказаної
Інструкції, реквізит «Призначення
платежу» платіжного доручення
заповнюється платником так, щоб
надавати повну інформацію про платіж
та документи, на підставі яких
здійснюється перерахування коштів
отримувачу. Повноту інформації
визначає платник з урахуванням вимог
законодавства України. Платник
відповідає за дані, що зазначені в
реквізиті платіжного доручення
«Призначення платежу».

Платіжне доручення на безготівкове
перерахування судового збору,
квитанція установи банку про прийняття
платежу готівкою додаються до позовної
заяви (заяви, скарги) і мають містити
відомості про те, яка саме позовна
заява (заява, скарга, дія) оплачується
судовим збором (п. 2.21 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
21.02.2013 р. № 7 «Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України»).

В той же час, реквізит «Призначення
платежу» заповнюється платником так,
щоб надавати повну інформацію про
платіж та документи, на підставі яких
здійснюється перерахування коштів
отримувачу. Повноту інформації
визначає платник з урахуванням вимог
законодавства України. Платник
відповідає за дані, що зазначені в
реквізиті «Призначення платежу».

Скаржником в якості доказу сплати
судового збору до апеляційної скарги
додано Квитанцію №52 від 24.02.2014р., в
якому у графі «Призначення платежу»
зазначено: «Судовий збір, за позовом
Клопотання ПП Аква Морис,
Господарський суд Київської області,
»

Таким чином, графа «Призначення
платежу» вказаної квитанції не містить
відомостей про те, по якій саме справі
та за яку саме апеляційну скаргу
сплачено судовий збір.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що Квитанція №52 від 24.02.2014р. у
сумі 913,50грн. не може вважатись належним
доказом сплати судового збору, з огляду
на те, що судовий збір сплачений не у
встановленому законом порядку.

Пунктом 2.22. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду «Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України» №7 від 21 лютого 2013 року
визначено, що якщо заявником не подано
належних доказів сплати судового збору
у встановленому порядку та розмірі або
(за необхідності) документів, що
підтверджують звільнення від його
сплати, заява (скарга) повертається
господарським судом з підстав,
передбачених ГПК, а саме: статтею 43-5,
пунктом 4 частини першої статті 63,
пунктом 3 частини першої статті 97,
пунктом 4 частини першої статті 111-3,
частиною другою і пунктом 1 частини
четвертої статті 111-20, пунктом 3 частини
шостої статті 113, частиною п'ятою статті
122-2, частиною п'ятою статті 122-8. При
цьому якщо таке повернення
здійснюється у зв'язку з недодержанням
заявником вимог закону щодо порядку
та/або розміру сплати судового збору
(сплата його не до спеціального фонду
Державного бюджету України або в
меншому розмірі, ніж необхідно), то у
відповідній ухвалі господарського
суду має бути зазначено правильний
порядок сплати та/або розмір судового
збору. За відсутності у відповідному
платіжному документі належних
платіжних реквізитів або
неправильного їх зазначення заява
(скарга) так само повертається
господарським судом без розгляду. При
цьому в ухвалі, що виноситься
господарським судом з даного приводу,
має бути зазначено правильні платіжні
реквізити для перерахування сум
судового збору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України
апеляційна скарга не приймається до
розгляду і повертається апеляційним
господарським судом, якщо до скарги не
додано документів, що підтверджують
сплату судового збору.

За вказаних обставин, апеляційна
скарга Приватного підприємства
«Аква-Морис» на ухвалу Господарського
суду Київської області від 07.08.2013р. у
справі №911/2621/13 не приймається до
розгляду і повертається Київським
апеляційним господарським судом.

Згідно ч. 4 ст. 97 ГПК України після
усунення обставин, зазначених у п.п.1, 2, 3
ч. 1 ст. 97 ГПК України, апеляційна скарга
може бути подана повторно.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 86,
п. 3 ч. 1 ст. 97 Господарського
процесуального кодексу України,
апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу Приватного
підприємства «Аква-Морис» на ухвалу
Господарського суду Київської області
від 07.08.2013р. у справі №911/2621/13 з
доданими документами повернути без
розгляду.

2.Копію ухвали апеляційного
господарського суду направити
учасникам судового процесу.

3.Матеріали справи №911/2621/13 повернути до
місцевого господарського суду.

Головуючий суддя
Л.В. Кропивна

Судді
С.О. Алданова

С.Я. Дикунська