ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
235-23-25Р І Ш Е Н Н Я
"28" березня 2014 р.
Справа № 911/873/14
За позовом Науково-виробничого
товариства з обмеженою
відповідальністю «Будівельник»
до Публічного акціонерного товариства
про зобов'язання підписати акт
прийому-передачі та прийняти на баланс
Суддя Горбасенко
За участю представників:
від позивача Миханів В.Р. (дов. від
від відповідача Гулевич В.Г. (дов. № 85
Обставини справи:
Науково-виробниче товариство з
обмеженою відповідальністю
«Будівельник» (далі - позивач)
звернулося з позовом до Публічного
акціонерного товариства
«Київобленерго» (далі - відповідач) про
зобов'язання Публічного акціонерного
товариства «Київобленерго» підписати
акти прийому-передачі комутаційного
модуля (630А) з ВВ/TEL-10-20/1000 для КРН-ІІІ з
обмежувачем перенапруги
ОПН-КР/ТЕL-10/11,5УХЛ2 та зобов'язання
Публічного акціонерного товариства
«Київобленерго» прийняти комутаційний
модуль (630А) з ВВ/TEL-10-20/1000 для КРН-ІІІ з
обмежувачем перенапруги
ОПН-КР/ТЕL-10/11,5УХЛ2 на баланс.
Позовні вимоги обґрунтовані тим,
що на виконання рішення відповідача -
К1-00-08-0976 позивачем було закуплено та
передано по акту на склад ЗАТ «А.Е.С.
Київобленерго» комутаційний модуль
(630А) з ВВ/TEL-10-20/1000 для КРН-ІІІ з
обмежувачем перенапруги
ОПН-КР/ТЕL-10/11,5УХЛ2 загальною вартістю 37
254грн. 02.07.2009р. позивачем було надано
повний комплект документації для
прийняття зазначеного обладнання на
баланс відповідача. Незважаючи на
неодноразові звернення позивача до
відповідача з проханням підписати
відповідні бухгалтерські документи та
повідомити позивача про строки
оформлення зазначеного обладнання,
відповідач всупереч Положенню про
порядок прийомки (передачі) на баланс
підприємств Міненерго України ліній
електропередачі та трансформаторних
підстанцій від 22.09.1993р. відмовляється
виконувати взяті на себе зобов'язання.
Ухвалою господарського суду
Київської області від 17.03.2014р. порушено
провадження у справі № 911/873/14, розгляд
справи призначено на 28.03.2014р.
28.03.2014р. до канцелярії
господарського суду Київської області
від представника відповідача надійшов
відзив на позовну заяву № б/н від
27.03.2014р. (вх. № 5647/14 від 28.03.2014р.), згідно
якого останній визнав позовні вимоги
безпідставними, необгрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню,
який прийнято судом.
28.03.2014р. до канцелярії господарського
суду Київської області від
представника відповідача надійшла
заява про сплив строку позовної
давності № б/н від 27.03.2014р. (вх. № 5649/14
від 28.03.2014р.), згідно якого останній
просив суд застосувати до вимог
позивача позовну давність та відмовити
у задоволенні позовних вимог на
підставі ст. 267 Цивільного кодексу
України, яка прийнята судом.
У судовому засіданні 28.03.2014р.
представник позивача повністю
підтримав позовні вимоги, представник
відповідача заперечив проти
задоволення позовних вимог.
Розглянувши матеріали справи,
дослідивши наявні в ній докази,
оцінивши їх в сукупності та заслухавши
пояснення представників сторін, суд
Позивач в якості обґрунтування
позовних вимог посилається на те, що на
виконання рішення відповідача -
К1-00-08-0976 позивачем було закуплено та
передано по акту на склад ЗАТ «А.Е.С.
Київобленерго» комутаційний модуль
(630А) з ВВ/TEL-10-20/1000 для КРН-ІІІ з
обмежувачем перенапруги
ОПН-КР/ТЕL-10/11,5УХЛ2 загальною вартістю 37
02.07.2009р. позивачем було надано
повний комплект документації для
прийняття зазначеного обладнання на
Листом № 10 від 18.03.2010р. (вх. № 312)
позивач звертався до відповідача з
проханням підписати відповідні
бухгалтерські документи та повідомити
позивача про строки оформлення
зазначеного обладнання.
10.08.2011р. позивач звертався до
відповідача з листом № 20 від 10.08.2010р.
(вх. № 1267) з проханням підписати
відповідні бухгалтерські документи та
повідомити позивача про строки
оформлення зазначеного обладнання.
29.03.2013р. позивач звернувся до
відповідача з листом з проханням
підписати відповідні бухгалтерські
документи та повідомити позивача про
строки оформлення зазначеного
обладнання (вх. № 7027).
01.11.2013р. позивач вкотре звернувся
до відповідача з аналогічним запитом
(вх. № 7027).
Станом на 05.12.2013р. жодної
вмотивованої відповіді на вказані
листи відповідачем позивачу не надано,
не оформлені відповідні документи, а
обладнання перебуває на балансі
Науково-виробничого товариства з
обмеженою відповідальністю
06.12.2013р. адвокат ОСОБА_3 в
інтересах позивача направив
відповідачу адвокатський запит з
вимогою надати обґрунтовану і
вмотивовану відповідь на запит, у якому
повідомити про строки і порядок
оформлення зазначеного вище
обладнання на баланс відповідача.
Відповіді на зазначений адвокатський
запит надано не було.
Станом на 04.03.2014р. намагання
позивача з оформлення обладнання
залишилася безрезультативними, а
відповідач відмовляється виконувати
взяті на себе обов'язки всупереч
Положенню про порядок прийомки
(передачі) на баланс підприємств
Міненерго України ліній
електропередачі та трансформаторних
підстанцій від 22.09.1993р.
Предметом позову є вимоги про
зобов'язання Публічного акціонерного
товариства «Київобленерго» підписати
акти прийому-передачі комутаційного
модуля (630А) з ВВ/TEL-10-20/1000 для КРН-ІІІ з
обмежувачем перенапруги
ОПН-КР/ТЕL-10/11,5УХЛ2 та зобов'язання
Публічного акціонерного товариства
«Київобленерго» прийняти комутаційний
модуль (630А) з ВВ/TEL-10-20/1000 для КРН-ІІІ з
обмежувачем перенапруги
ОПН-КР/ТЕL-10/11,5УХЛ2 на баланс.
Суд встановив, що між сторонами
виникли майново-господарські
Частиною першою ст. 173
Господарського кодексу України
визначено, що господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 175
ГК України, майново-господарські
зобов'язання, які є одним із видів
господарських зобов'язань, - це
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.
Враховуючи наведені норми, суд
вважає, що в даному випадку, змістом
зобов'язання є обов'язок відповідача
прийняти спірне обладнання та
кореспондуюче цьому обов'язку право
позивача вимагати виконання
відповідного обов'язку.
При цьому, за переконанням суду,
підписання акту прийому-передачі
комутаційного модуля (630А) з ВВ/TEL-10-20/1000
для КРН-ІІІ з обмежувачем перенапруги
ОПН-КР/ТЕL-10/11,5УХЛ2 не є зобов'язанням
відповідача, яке виникло в силу спірних
правовідносин. Так, відповідним
документом (актом) за спільним
волевиявленням сторін засвідчується
факт передачі обладнання. Суд не
наділений повноваженнями щодо
примушення осіб засвідчувати
За змістом ст. 16 Цивільного
кодексу України, захист цивільних прав
та інтересів судом здійснюється
шляхом: визнання права; визнання
правочину недійсним; припинення дії,
яка порушує право; відновлення
становища, яке існувало до порушення;
примусового виконання обов'язку в
натурі; зміні правовідношення;
припинення правовідношення;
відшкодування збитків та інші способи
відшкодування майнової шкоди;
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди; визнання незаконними рішення,
дій чи бездіяльності органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. При цьому, зазначеною
нормою визначено, що суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
Дана норма кореспондується з
положеннями статті 20 Господарського
кодексу України, якою визначено
способи захисту прав і законних
інтересів суб'єктів господарювання та
Спосіб захисту втілює
безпосередню мету, якої прагне
досягнути суб'єкт захисту, вважаючи, що
таким чином буде припинене порушення
його прав і законних інтересів.
Відповідно до ст. 6 ГК України,
загальним принципом господарювання в
Україні є, зокрема, заборона
незаконного втручання органів
державної влади та органів місцевого
самоврядування, їх посадових осіб у
господарські відносини.
Стаття 42 зазначеного кодексу
України визначає поняття
підприємництва як самостійну,
ініціативну, систематичну, на власний
ризик господарську діяльність, що
здійснюється суб'єктами
господарювання з метою досягнення
економічних і соціальних результатів
та одержання прибутку.
Слід зазначити, що предметом
позову може бути матеріально-правова
чи немайнова вимога позивача до
відповідача, відносно якої суд повинен
прийняти рішення. Предметом позову не
можуть бути обставини, які виступають
доказами у справі, зокрема, підписання
актів приймання-передачі та їх
повернення, оскільки такі акти
підтверджують наявність або
відсутність юридичних фактів, які
входять до підстав позову. Захист
майнового або немайнового права чи
законного інтересу відбувається
шляхом прийняття судом рішення про
примусове виконання відповідачем
певних дій або зобов'язання утриматись
від їх вчинення. Заявлена позивачем
вимога про зобов'язання підписати акти
приймання-передачі обладнання не
призводить до поновлення порушеного
права позивача та, у разі її
задоволення, не може бути виконана у
примусовому порядку, оскільки
відсутній механізм виконання такого
рішення.

Таким чином, встановлення факту
передачі обладнання є предметом
доказування у справі про порушене
право у разі виникнення між сторонами
спору. При цьому, відсутність
підписаного двостороннього акта
приймання-передачі обладнання не є
перешкодою для захисту суб'єктивного
матеріального права, у разі, якщо суд,
на підставі зібраних у справі та
оцінених у сукупності доказів,
встановить факт виконання позивачем
відповідних зобов'язань - щодо передачі
обладнання.

Отже, зобов'язання відповідача
підписати акти прийому-передачі
комутаційного модуля (630А) з ВВ/TEL-10-20/1000
для КРН-ІІІ з обмежувачем перенапруги
ОПН-КР/ТЕL-10/11,5УХЛ2 не тільки суперечить
встановленим діючим законодавством
способам захисту цивільних прав, а
також є втручанням у господарську
діяльність суб'єкта господарювання, що,
як наслідок, призводить до порушення
його вільного волевиявлення.

Згідно п. 4.3. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
„Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" № 18 від 26.12.2011р.
господарський суд, дійшовши висновку
про те, що предмет позову не відповідає
встановленим законом або договором
способам захисту прав, повинен
відмовити в позові, а не припиняти
провадження на підставі пункту 1
частини першої статті 80 ГПК.

Враховуючи вищевикладене, суд
дійшов висновку про відмову у
задоволенні позовної вимоги про
зобов'язання Публічного акціонерного
товариства «Київобленерго» підписати
акти прийому-передачі комутаційного
модуля (630А) з ВВ/TEL-10-20/1000 для КРН-ІІІ з
обмежувачем перенапруги
ОПН-КР/ТЕL-10/11,5УХЛ2, оскільки предмет
позову не відповідає встановленим
законом або договором способам захисту
прав.

Аналогічна правова позиція
міститься у постановах Вищого
господарського суду України від
05.09.2013р. та 09.10.2013р. у справах № 922/1303/13 та
№ 922/1358/13.

Також позивач просить суд
зобов'язати Публічне акціонерне
товариство «Київобленерго» прийняти
комутаційний модуль (630А) з ВВ/TEL-10-20/1000
для КРН-ІІІ з обмежувачем перенапруги
ОПН-КР/ТЕL-10/11,5УХЛ2 на баланс.

Враховуючи те, що позовна вимога
про зобов'язання Публічного
акціонерного товариства
«Київобленерго» прийняти комутаційний
модуль (630А) з ВВ/TEL-10-20/1000 для КРН-ІІІ з
обмежувачем перенапруги
ОПН-КР/ТЕL-10/11,5УХЛ2 на баланс є похідною
від основної позовної вимоги про
зобов'язання Публічного акціонерного
товариства «Київобленерго» підписати
акти прийому-передачі комутаційного
модуля (630А) з ВВ/TEL-10-20/1000 для КРН-ІІІ з
обмежувачем перенапруги
ОПН-КР/ТЕL-10/11,5УХЛ2 та відмову суду у
задоволенні вимоги про зобов'язання
Публічного акціонерного товариства
«Київобленерго» підписати акти
прийому-передачі комутаційного модуля
(630А) з ВВ/TEL-10-20/1000 для КРН-ІІІ з
обмежувачем перенапруги
ОПН-КР/ТЕL-10/11,5УХЛ2, суд дійшов висновку
про відмову у задоволенні позовної
вимоги про зобов'язання Публічного
акціонерного товариства
«Київобленерго» прийняти комутаційний
модуль (630А) з ВВ/TEL-10-20/1000 для КРН-ІІІ з
обмежувачем перенапруги
ОПН-КР/ТЕL-10/11,5УХЛ2 на баланс.

Крім того, відповідачем подано
заяву про сплив строку позовної
давності б/н від 27.03.2014р. (вх. № 5649/14 від
28.03.2014р.), згідно якої останній просить
суд застосувати до позовних вимог про
зобов'язання Публічного акціонерного
товариства «Київобленерго» підписати
акти прийому-передачі комутаційного
модуля (630А) з ВВ/TEL-10-20/1000 для КРН-ІІІ з
обмежувачем перенапруги
ОПН-КР/ТЕL-10/11,5УХЛ2 та зобов'язання
Публічного акціонерного товариства
«Київобленерго» прийняти комутаційний
модуль (630А) з ВВ/TEL-10-20/1000 для КРН-ІІІ з
обмежувачем перенапруги
ОПН-КР/ТЕL-10/11,5УХЛ2 на баланс наслідки
спливу строку позовної давності та
відмовити у задоволенні позовних вимог
на підставі ч. 4 ст. 267 Цивільного
кодексу України.

Статтею 256 Цивільного кодексу
України передбачено, що позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України).

Згідно п. 2.2. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів» № 10
від 29.05.2013р. За змістом частини першої
статті 261 ЦК України позовна давність
застосовується лише за наявності
порушення права особи. Отже, перш ніж
застосовувати позовну давність,
господарський суд повинен з'ясувати та
зазначити в судовому рішенні, чи
порушене право або охоронюваний
законом інтерес позивача, за захистом
якого той звернувся до суду. У разі коли
такі право чи інтерес не порушені, суд
відмовляє в позові з підстав його
необґрунтованості. І лише якщо буде
встановлено, що право або охоронюваний
законом інтерес особи дійсно порушені,
але позовна давність спливла і про це
зроблено заяву іншою стороною у справі,
суд відмовляє в позові у зв'язку зі
спливом позовної давності - за
відсутності наведених позивачем
поважних причин її пропущення.

Враховуючи відсутність
встановлення судом порушення прав чи
інтересів позивача у спірних
правовідносинах, суд дійшов висновку
про відсутність правових підстав для
застосування позовної давності до
вимог позивача про зобов'язання
Публічного акціонерного товариства
«Київобленерго» підписати акти
прийому-передачі комутаційного модуля
(630А) з ВВ/TEL-10-20/1000 для КРН-ІІІ з
обмежувачем перенапруги
ОПН-КР/ТЕL-10/11,5УХЛ2 та зобов'язання
Публічного акціонерного товариства
«Київобленерго» прийняти комутаційний
модуль (630А) з ВВ/TEL-10-20/1000 для КРН-ІІІ з
обмежувачем перенапруги
ОПН-КР/ТЕL-10/11,5УХЛ2 на баланс.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до статей 44, 49 ГПК України,
покладаються судом на позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Повне рішення складено: 01.04.2014р.

Суддя
П.В. Горбасенко