КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2014 р. Справа№ 910/571/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Отрюха Б.В.

Тищенко А.І.

за участю представників сторін:

від позивача Бондарчук Д.М. -
за дов.

від відповідача не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу
Комунального підприємства
«Київпастранс»

на ухвалу Господарського суду міста
Києва від 21.01.2014

у справі № 910/571/14 (суддя Сівакова
В.В.)

за позовом Комунального
підприємства «Київпастранс»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Євроекспрес пошта»

про стягнення 377 185, 21 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 21.01.2014 № 910/571/14 позовну заяву
Комунального підприємства
«Київпастранс» (далі, позивач) до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Євроекспрес пошта»
(далі, відповідач) про стягнення 377 185, 21
грн. було повернуто Комунальному
підприємству «Київпастранс» з
доданими до неї документами без
розгляду на підставі пункту 5 частини 1
статті 63 з підстав порушення статті 58
Господарського процесуального кодексу
України.

Не погодившись з винесеною ухвалою,
Комунальне підприємство
«Київпастранс» звернулося до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, відповідно до якої просить
ухвалу Господарського суду міста Києва
від 21.01.2014 № 910/571/14 скасувати, справу
передати на розгляд до Господарського
суду міста Києва.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
висновок суду першої інстанції є
необґрунтованим та не відповідає
фактичним обставинам справи, а тому
ухвала суду підлягає скасуванню, з
направленням матеріалів справи до
Господарського суду міста Києва на
розгляд.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Комунального підприємства
«Київпастранс» у справі № 910/571/14 було
передано на розгляд судді Київського
апеляційного господарського суду
Михальській Ю.Б.

Розпорядженням Голови Київського
апеляційного господарського суду від
06.03.2014 для розгляду апеляційної скарги
у справі № 910/571/14 було сформовано
колегію суддів у складі головуючого
судді Михальської Ю.Б., суддів Отрюха
Б.В., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 06.03.2014
апеляційну скаргу Комунального
підприємства «Київпастранс» прийнято
до провадження, розгляд справи
призначено на 20.03.2014.

Представник відповідача у судове
засідання, призначене на 20.03.2014, не
з'явився, про причини неявки суд не
повідомив.

Як зазначено у пункті 3.9 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції»,
розпочинаючи судовий розгляд, суддя
має встановити, чи повідомлені про час
і місце цього розгляду особи, які
беруть участь у справі, але не з'явилися
у засідання. Відповідно до пункту 3.9.1.
вказаної постанови, особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 Господарського процесуального
кодексу України.

За змістом зазначеної статті 64
Господарського процесуального кодексу
України, зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Як зазначено у пункті 4 Інформаційного
листа Вищого господарського суду
України від 02.06.2006 № 01-8/1228 «Про деякі
питання практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2005 році» та пункті 19
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 13.08.2008
№ 01-8/482 «Про деякі питання застосування
норм Господарського процесуального
кодексу України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у першому півріччі 2008 року» до
повноважень господарських судів не
віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому примірники повідомлень про
вручення рекомендованої
кореспонденції, повернуті органами
зв'язку з позначками «адресат вибув»,
«адресат відсутній» і т. п., з
урахуванням конкретних обставин
справи можуть вважатися належними
доказами виконання господарським
судом обов'язку щодо повідомлення
учасників судового процесу про
вчинення цим судом певних
процесуальних дій.

Враховуючи те, що у матеріалах справи
містяться докази належного
повідомлення відповідача про час і
місце проведення судового засідання по
розгляду апеляційної скарги, а саме
повідомлення про вручення поштового
відправлення , яке повернулося на
адресу суду з відміткою «фірма вибула»,
колегія суддів вважає можливим
здійснити перевірку ухвали суду першої
інстанції в апеляційному порядку за
наявними матеріалами справи та без
участі представника відповідача.

Розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу, дослідивши
матеріали справи та зібрані у ній
докази, заслухавши пояснення
представника позивача, судова колегія
встановила наступне:

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 21.01.2014 № 910/571/14 позовну заяву
Комунального підприємства
«Київпастранс» до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Євроекспрес пошта» про стягнення 377 185,
21 грн. було повернуто позивачу з
доданими до неї документами без
розгляду на підставі пункту 5 частини 1
статті 63 з підстав порушення статті 58
Господарського процесуального кодексу
України з посиланням на те, що позовні
вимоги Комунального підприємства
«Київпастранс» не можуть бути
розглянуті у рамках одного
провадження, оскільки Комунальне
підприємство «Київпастранс» просить
суд стягнути заборгованість, що
виникла на підставі чотирьох договорів
про передачу майна комунальної
територіальної громади міста Києва,
яке передається в оренду, а саме: № 13/06-12
від 02.04.2012, № 13/21-12 від 01.06.2012, №
13/30-12 від 01.10.2012 та № 13/03-13 від 01.04.2013,
кожна із заявлених вимог є самостійною
позовною вимогою, які мають різні
підстави виникнення, ґрунтуються та
підтверджуються різними доказами, які
необхідно досліджувати суду в рамках
процесуальних строків, встановлених
статтею 69 Господарського
процесуального кодексу України, що в
даному випадку не вбачається можливим.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою,
Комунальне підприємство
«Київпастранс» у своїй апеляційній
скарзі зазначає, що правила об'єднання
позовних вимог у позовній заяві ним
порушені не були, оскільки враховуючи
юридичну природу вищезазначених
договорів - об'єднання позовних вимог
за ними є можливим з огляду на те, що
вони є однорідними, пред'явлені одним
позивачем до одного відповідача та
підтверджуються тотожними доказами.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
наявності підстав для повернення
позовної заяви без розгляду, а доводи,
викладені позивачем у апеляційній
скарзі, не приймає до уваги з огляду на
наступне.

Відповідно до статті 58 Господарського
процесуального кодексу України в одній
позовній заяві може бути об'єднано
кілька вимог, зв'язаних між собою
підставою виникнення або поданими
доказами.

Суддя має право об'єднати кілька
однорідних позовних заяв або справ, у
яких беруть участь ті ж самі сторони, в
одну справу, про що зазначається в
ухвалі про порушення справи або в
рішенні.

Не допускається об'єднання в одне
провадження кількох вимог, які
належить розглядати в порядку різного
судочинства, якщо інше не встановлено
законом.

Під вимогою розуміється
матеріально-правова вимога, тобто
предмет позову, який являє собою
одночасно спосіб захисту порушеного
права. Отже, позивач наділений правом
об'єднати в одній позовній заяві кілька
вимог, тобто кілька способів захисту
порушеного права.

Дозволяється об'єднувати вимоги, які
пов'язані між собою підставами
виникнення або доказами, що
підтверджують ці вимоги.

Підстава позову - це фактичні
обставини, на яких ґрунтується вимога
позивача. Отже, вимоги повинні
випливати з тих самих фактичних
обставин, на яких ґрунтуються ці
вимоги.

Доказами в господарському судочинстві
є будь-які відомості, отримані у
визначеному законом порядку, на
підставі яких суд установлює наявність
або відсутність обставин, на яких
обґрунтовуються вимоги і заперечення
осіб, що беруть участь у справі, та інші
обставини, які мають значення для
правильного розгляду справи.

Отже, можна об'єднати вимоги, якщо
обставини, на яких вони ґрунтуються,
підтверджуються тими самими доказами.

Усі вимоги, що об'єднуються в одній
позовній заяві, повинні бути
підвідомчі господарському суду. Не
допускається об'єднання в одній
позовній заяві позовних вимог, які
підлягають розгляду в судах різної
юрисдикції.

Об'єднання можливе за наявності
сукупно таких умов:

а) позовні вимоги мають бути
однорідними;

б) позови мають бути пред'явлені тим
самим позивачем до того самого
відповідача (відповідачів) або різними
позивачами до того самого відповідача.

Однорідними вимогами слід уважати
такі, що одночасно: являють собою
однаковий спосіб захисту права
(наприклад, про визнання недійсним
правочину, про виконання обов'язку в
натурі тощо); мають ті самі (з одного
договору) чи однорідні (з різних, але
аналогічних договорів) підстави
виникнення.

Якщо позивач порушив правила
об'єднання вимог або об'єднання цих
вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і
взаємовідносин сторін чи суттєво
утруднить вирішення спору, суддя має
право повернути позовну заяву (стаття 58
Господарського процесуального кодексу
України та пункт 5 частини першої
статті 63 Господарського
процесуального кодексу України.
Зазначене знайшло своє відображення у
постанові Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції».

Відповідно до пункту 5 статті 63
Господарського процесуального кодексу
України суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо, зокрема порушено правила
поєднання вимог або об'єднано в одній
позовній заяві кілька вимог до одного
чи кількох відповідачів і сумісний
розгляд цих вимог перешкоджатиме
з'ясуванню прав і взаємовідносин
сторін чи суттєво утруднить вирішення
спору.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів зазначає, що оскільки заявлені
позовні вимоги виникають з різних
правових підстав (чотирьох окремих
договорів) і тягнуть за собою різні
правові наслідки, їх об'єднання суттєво
утруднить вирішення спору.

Як вбачається з позовної заяви, даний
позов заявлено з різними позовними
вимогами та з різними підставами їх
виникнення, а отже з різним
обґрунтуванням цих вимог, що виключає
можливість їх спільного розгляду в
одному судовому провадженні.

Також, колегія суддів зазначає, що
позивачем не доведено та не надано суду
належних доказів того, що заявлені ним
у позовній заяві вимоги ґрунтуються та
підтверджуються одними й тими ж самими
доказами.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів зазначає, що хоча спірні
договори й укладені між тими ж
сторонами, проте мають різний предмет
та відповідно різні умови. На
підтвердження своїх позовних вимог
позивачем надано різні докази по
кожному із договорів.

За таких обставин, судом першої
інстанції, було правильно встановлено,
що заявлені позовні вимоги мають
розглядатися в окремих судових
провадженнях окремо по кожному із
договорів.

Відповідно до статей 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу,
а господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до частини 1 статті 43
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

З огляду на вищевикладене, заперечення
скаржника, викладені у апеляційній
скарзі, не приймаються колегією суддів
до уваги, оскільки не підтверджуються
матеріалами справи та не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Враховуючи вищезазначене, колегія
суддів вважає ухвалу Господарського
суду міста Києва від 21.01.2014
обґрунтованою та такою, що відповідає
чинному законодавству, підстав для її
скасування чи зміни не вбачається.
Апеляційна скарга Комунального
підприємства «Київпастранс» є
необґрунтованою та задоволенню не
підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105, 106
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального
підприємства «Київпастранс» на ухвалу
Господарського суду міста Києва від
21.01.1014 у справі № 910/571/14 залишити без
задоволення.

Ухвалу Господарського суду міста Києва
від 21.01.2014 у справі № 910/571/14
залишити без змін.

Матеріали справи № 910/571/14 повернути до
Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Головуючий суддя
Ю.Б. Михальська

Судді
Б.В. Отрюх

А.І. Тищенко