ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2014 р.
Справа № 914/516/14

Господарський суд Львівської області у
складі судді Сухович Ю.О. при секретарі
судових засідань Мак Л.Б., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Укртелеком" в особі
Львівської філії ПАТ "Укртелеком", м.
Львів

до відповідача Червоноградської
центральної міської лікарні,
м.Червоноград, Львівська область

про стягнення 16 710,76 грн.

За участю представників сторін:

від позивача Романяк Н.Б. - провідний
юрисконсульт відділу правового
забезпечення ЛФ ПАТ "Укртелеком"
(довіреність №903 від 11.12.2013р.);

від відповідача не з'явився.

Права та обов'язки сторін передбачені
ст.ст. 20, 22 ГПК України роз'яснено, заяви
про відвід судді не поступали,
клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не надходили. В
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Позов заявлено Публічним
акціонерним товариством „Укртелеком"
в особі Львівської філії Публічного
акціонерного товариства "Укртелеком"
до Червоноградської центральної
міської лікарні про стягнення 16 710,76
грн., з яких 16 395,86 грн. сума
основного боргу, 64,72 грн. три проценти
річних, 109,94 грн. інфляційні нарахування
та 140,24 грн. пені.

Ухвалою суду від 17.02.2014р. прийнято
позовну заяву до розгляду, порушено
провадження у справі та призначено її
до судового розгляду на 05.03.2014р.

Ухвалою суду від 05.03.2014р. розгляд справи
відкладено на 26.03.2014р., з підстав
наведених в даній ухвалі.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю, просив позов задоволити з
підстав викладених в позовній заяві,
стягнути з відповідача
16 710,76 грн., з яких 16 395,86 грн. сума
основного боргу за надані
телекомунікаційні послуги, 64,72 грн. три
проценти річних, 109,94 грн. інфляційні
нарахування та 140,24 грн. пені.

Відповідач явку уповноваженого
представника у судове засідання не
забезпечив, через канцелярію суду
подав відзив на позовну заяву вих.№1588
від 19.03.2014р. (вх.№12245/14 від 20.03.2014р.), в
якому заперечив проти позовних вимог,
мотивуючи тим, що Червоноградська
центральна міська лікарня є бюджетною
установою, яка утримується за рахунок
коштів місцевого бюджету та має
реєстраційні рахунки в установах
Держказначейства (п.п.1.4.; 3.1. Статуту).
Державна казначейська служба тривалий
час блокує проплати видатків бюджетним
установам як у Львівській області, так
і в цілому по Україні. У
Червоноградської центральної міської
лікарні існує заборгованість перед
позивачем в сумі 16 395,86 грн., яка
зареєстрована в казначействі і
поставлена в чергу на оплату до
порушення провадження у справі. Крім
того, зазначає, що кошти для оплати
вказаних послуг є в наявності на
рахунках Червоноградської центральної
міської лікарні в казначействі, проте з
незалежних від відповідача причин не
проплачуються. Відтак, відповідач
просить прийняти рішення з врахуванням
ситуації, що склалася та зменшити
розмір пені на 90%. У зв"язку з
відсутністю коштів для забезпечення
явки представника, відповідач просив
розглядати спір за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази, суд вважає за можливе
розглянути справу відповідно до ст. 75
ГПК України при відсутності
представника відповідача за наявними у
ній матеріалами яких достатньо для
вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази та заслухавши пояснення
представника позивача, суд,-

встановив:

10.05.2013р. між ПАТ „Укртелеком" в особі
Львівської філії Публічного
акціонерного товариства "Укртелеком"
(Укртелеком) та Червоноградською
центральною міською лікарнею (абонент)
було укладено договір №4900045 про
надання телекомунікаційних послуг, за
умовами якого Укртелеком
зобов'язувався надавати абоненту
загальнодоступні (універсальні) та
інші телекомунікаційні послуги,
супутні (додаткові) послуги згідно з
переліком і в обсягах, замовлених
абонентом, за встановленими значеннями
показників якості (надалі - послуги), а
абонент зобов'язувався своєчасно
оплачувати отримані послуги
відповідно до умов цього договору.

Згідно п.3.1.1. договору Укртелеком
зобов'язувався надавати замовлені
абонентом послуги цілодобово
відповідно до вимог Закону України "Про
телекомунікації", Правил надання та
отримання телекомунікаційних послуг,
затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України від 11.04.2012р. №295
(правила), та інших нормативно-правових
актів і нормативних документів у сфері
телекомунікацій України.

Відповідно до п.3.4.2. договору абонент
зобов'язувався своєчасно оплачувати
отримані послуги в повному обсязі.

Згідно п.п.4.2., 4.3., 4.5. договору сторони
погодили, що форма розрахунків за
договором - безготівкова. Система
розрахунків, що застосовується
Укртелекомом - з надсиланням рахунків.
Порядок оплати наданих послуг - за
попередньою оплатою (внесення авансу,
придбання телекомунікаційних карток,
тощо) та/або в кредит.

Згідно п.4.6. договору сторони погодили,
що система оплати наданих послуг
місцевого телефонного зв'язку, яка
застосовується Укртелекомом -
абонентна система без почасового
обліку телефонних розмов.

У п.4.16. договору сторони погодили, що
рахунок за отримані послуги
оплачується абонентом не пізніше 20
числа місяця, що настає після повного
розрахункового періоду (при кредитному
порядку оплати), та до 20 числа поточного
місяця у разі застосування попередньої
оплати (авансової) оплати.

У відповідача існує борг по договору
№4900045 від 10.05.2013р. за період з вересня
по грудень 2013р. в сумі 16 395,86,58 грн.

Позивач, на підставі п.5.2. договору
нарахував пеню, яка становить 140,24 грн.

Крім того, позивач згідно умов ст.625 ЦК
України позивач нарахував відповідачу
64,72 грн. 3% річних та 109,94 грн. інфляційних
нарахувань.

Отже, загальна сума заборгованості
становить 16 710,76 грн., з яких 16 395,86 грн.
сума основного боргу, 64,72 грн. три
проценти річних, 109,94 грн. інфляційні
нарахування та 140,24 грн. пені.

При прийнятті рішення суд виходить із
наступного.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України,
однією з підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків, зокрема є договори
та інші правочини. Згідно ст.174
Господарського кодексу України однією
з підстав виникнення господарського
зобов'язання є господарський договір
та інші угоди, передбачені законом, а
також угоди не передбачені законом, але
такі, які йому не суперечать.

Положеннями ст.ст.627, 628, 629 ЦК України
визначено, що відповідно до ст.6 цього
Кодексу сторони є вільні в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. Зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.
Договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Факт виконання позивачем своїх
зобов'язань по договору №4900045 від
10.05.2013р. підтверджується матеріалами
справи та не заперечується
відповідачем.

Згідно ст.530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п.4.16. договору сторони погодили,
що рахунок за отримані послуги
оплачується абонентом не пізніше 20
числа місяця, що настає після повного
розрахункового періоду (при кредитному
порядку оплати), та до 20 числа поточного
місяця у разі застосування попередньої
оплати (авансової) оплати.

Відповідач своїх зобов'язань перед
позивачем належним чином не виконав,
внаслідок чого у нього виникла
заборгованість за період з вересня по
грудень 2013р. в сумі 16 395,86 грн.

Виникнення боргу відповідач пояснює не
проведенням органами Державного
казначейства платежів по
зареєстрованих платіжних дорученнях
відповідача. Водночас, відповідач
всупереч ст.33 ГПК України, не подав
жодних доказів вказаного.

У відповідності із ст.193 ГК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Аналогічно відповідно до
ст.526 ЦК України зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

За умовами ст.612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання свого
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Слід зазначити, що згідно ч.1 ст.96 ЦК
України юридична особа самостійно
відповідає за своїми зобов'язаннями, як
вже було зазначено вище згідно ст.ст. 525,
526 ЦК і ст.193 ГК одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Виконання зобов"язання не може
ставитись в залежність від специфіки
фінансування, яка не звільняє боржника
від обов"язку сплати боргу.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов
висновку, що вимога позивача про
стягнення боргу в сумі 16 395,86 грн. є
обгрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо заявлених вимог позивача про
стягнення 140,24 грн. пені, суд зазначає
наступне.

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

За умовами п.5.2. договору у разі
несвоєчасної оплати наданих
Укртелекомом послуг абонент сплачує
пеню, яка обчислюється залежно від
вартості неоплачених послуг у розмірі
облікової ставки НБУ, що діяла в період,
за який нараховується пеня, за кожний
день прострочення оплати.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі
якщо належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкцій. При цьому повинно бути
взято до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Частина 3 ст.551 ЦК України встановлює, що
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Відповідно до ст. 83 ГПК України
господарський суд має право приймаючи
рішення, зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Враховуючи той факт, що
Червоноградська центральна міська
лікарня є бюджетною установою,
фінансується з міського бюджету та
немає інших джерел фінансування,
беручи до уваги факт вжиття
відповідачем усіх заходів для сплати
заборгованості, враховуючи
відсутність заперечень зі сторони
позивача, використовуючи своє право
надане ст.83 ГПК України, ст.233 ГК
України, ст. 551 ЦК України, суд вважає за
можливе зменшити розмір заявленої до
стягнення пені на 90%, відтак, до
стягнення підлягає 14,03 грн.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Слід зазначити, що інфляційні та річні
є окремим видом цивільних зобов'язань,
які існують в силу прострочення
боржником терміну виконання грошового
зобов'язання та є за своєю правовою
природою відшкодуванням матеріальних
втрат кредитора від знецінення
грошових коштів внаслідок інфляційних
процесів та отриманні компенсації
(плати) від боржника за користування
утримуваними ним грошовими коштами,
належними до сплати кредиторові.

Позивачем правомірно нараховано три
проценти річних на загальну суму 64,72
грн. та інфляційні нарахування на
загальну суму 109,94 грн.

Дослідивши матеріали справи та
оцінивши представлені докази, суд
вважає позов таким, що підлягає до
задоволення частково.

Відповідно до ст.43 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
встановленому законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

За умовами ст.33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Сплата судового збору підтверджується
платіжним дорученням №331 від 20.01.2014р. на
суму 1 827,00 грн., який відповідно до ст.49
ГПК України підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача
повністю, оскільки витрати позивача,
пов'язані зі сплатою судового збору,
відшкодовуються за рахунок
відповідача у сумі, сплаченій
позивачем за позовною вимогою, яка
підлягала б задоволенню, якби
зазначений розмір судом не було
зменшено. Вказане узгоджується з
позицією Вищого господарського суду
України викладеною в п.п.4.3. п.4
постанови пленуму "Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України".

Керуючись ст.ст. 11, 525, 526, 530, 551, 610-612, 625,
627-629 ЦК України, ст.ст. 174, 193, 233 ГК
України, ст.ст. 43, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85, 115, 116
ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Червоноградської
центральної міської лікарні (80100,
Львівська область, м.Червоноград,
вул.Івасюка, 2; р/р №1334 в УДКСУ у
м.Дрогобич; МФО 825014; ) на користь Публічного
акціонерного товариства "Укртелеком" в
особі Львівської філії Публічного
акціонерного товариства "Укртелеком"
(79000, м.Львів, вул.Дорошенка, буд.43; р/р
№260018273 в ЛФ ПАТ "Райффайзен Банк Аваль";
МФО 325570; ) 16 395,86 грн.
основного боргу, 64,72 грн. 3% річних, 109,94
грн. інфляційних нарахувань, 14,03 грн.
пені та 1 827,00 грн. судового збору.

3. В частині стягнення 126,21 грн. пені
відмовити.

4. Наказ видати згідно вимог ст.116 ГПК
України, після набрання рішенням суду
законної сили.

5. Рішення набирає законної сили
відповідно до ст.85 ГПК України, може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93
ГПК України.

6. Згідно ст.87 ГПК України повне рішення
та ухвали надсилаються сторонам,
прокурору, третім особам, які брали
участь в судовому процесі, але не були
присутні у судовому засіданні,
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення не пізніше трьох днів з
дня їх прийняття або за їх зверненням
вручаються їм під розписку
безпосередньо у суді.

Повний текст рішення

виготовлено 31.03.2014р.

Суддя
Сухович Ю.О.