ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2014 р.
Справа № 914/99/14

Господарський суд Львівської області у
складі судді Бортник О.Ю. при секретарі
судових засідань Бобаку Т.О., розглянув
у відкритому судовому засіданні справу
за позовом Дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" (надалі - ДК
"Газ України" НАК "Нафтогаз України"), м.
Київ,

до відповідача Міського державного
комунального підприємства (надалі -
МДКП) «Миколаївтеплокомуненерго», м.
Миколаїв Львівської області,

про стягнення 178010,3 грн.

За участю представників:

від позивача: не з»явився;

від відповідача: Оприско О.І. -
представник, Артимко Т.М. - директор.

Суть спору: ДК "Газ України" НАК
"Нафтогаз України", м. Київ, звернулась
до господарського суду Львівської
області з позовом про стягнення з МДКП
«Миколаївтеплокомуненерго», м.
Миколаїв Львівської області, 125002,34 грн.
заборгованості за спожитий газ, 26753,68
грн. пені, 16345,03 грн. трьох відсотків
річних, 9909,25 грн. інфляційних та судових
витрат у справі. Позовні вимоги
мотивовані порушенням відповідачем
умов Договору поставки природного газу
№ 22/11-БО-1149/29 від 23 грудня 2010 р., а також
нормами ст. ст. 11-16, 258, 525, 526, 530, 550-552, 611, 625,
712 ЦК України, ст.ст. 193, 216-217, 264-265 ГК
України.

Розгляд справи відкладався з підстав,
наведених у наявних в матеріалах
справи ухвалах суду. У судовому
засіданні. призначеному на 28.01.2014 р.,
оголошувалась перерва. Ухвалою суду
від 12.03.2014 р. за клопотання відповідача
продовжено строк розгляду справи.

Позивач у судове засідання не з»явився,
витребуваних ухвалами суду від 18.02.2014
р., та 12.03.2014 р. доказів не подав, хоча
належним чином був повідомлений про
час та місце розгляду справи судом.

Відповідач у відзиві на позовну заяву
не заперечує суми основного боргу, його
наявність пояснює важким фінансовим
становищем підприємства, різницею між
тарифами для бюджетних організацій та
собівартістю послуг, яка не
погашається з державного бюджету,
заборгованістю населення за отримані
послуги перед відповідачем. В зв»язку з
наведеним відповідач просить зменшити
розмір штрафних санкцій на 50 % та
розтермінувати виконання рішення суду
на 3 роки.

Розглянувши матеріали справи,
господарський суд встановив наступне.

Між сторонами у справі 23 грудня 2010 р.
укладено Договір про закупівлю
природного газу за державні кошти №
22/11-БО-1149/29 з додатком. У подальшому
сторонами у справі укладено додаткові
угоди № 2-5 до цього договору. Сторонами
Договору у п. 3.1. погоджено вартість
природного газу та тариф на його
транспортування, а також загальну суму,
яка належить до сплати за 1000 куб. м
природного газу, без ПДВ. У п. 4.1.
договору сторони домовились, що
остаточний розрахунок за фактично
спожиті обсяги газу здійснюється на
підставі акта приймання-передачі газу
до 10 числа місяця, наступного за
місяцем поставки газу. На підставі
згаданого договору № 22/11-БО-1149/29
позивач передав відповідачу у
січні-квітні 2011 р. природний газ,
вартість якого разом з вартістю
транспортування становила 1322002,35 грн.,
що підтверджується відповідними
Актами прийому-передачі природного
газу, які наявні у матеріалах справи та
підписані відповідачем без зауважень і
застережень щодо якості, кількості,
своєчасності поставок тощо.

Заслухавши пояснення представників
відповідача, дослідивши наявні у
справі докази, Господарський суд
Львівської області дійшов висновку, що
позов підлягає задоволенню частково.
Роблячи такий висновок, господарський
суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 549, ч. 1 ст. 611,
ст. 625 ЦК України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства. Одностороння відмова
від зобов"язання не допускається. У
разі порушення зобов"язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: сплата
неустойки. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно або неналежно виконаного
зобов»язання. Боржник не звільняється
від відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Факт поставки позивачем відповідачу
природного газу на суму 1322002,35 грн.,
включаючи вартість транспортування
газу, підтверджується наявним у
матеріалах справи Актами прийому -
передачі природного газу від 31 січня, 28
лютого, 31 березня, 30 квітня 2011 р.
Відповідач за отриманий природний газ
згідно з наявними у матеріалах справи
банківськими виписками та платіжним
дорученням № 577 від 01 листопада 2012 р.
розрахувався частково, в сумі 1197000 грн.
Представник відповідача у судових
засіданнях з розміром заборгованості
погодився. Відповідач наявність
заборгованості в сумі 125002,3 грн.
спростував та визнав у відзиві. Відтак,
125002,3 грн. заборгованості підлягають
стягненню з відповідача на користь
позивача.

За наведених обставин, позивачем
відповідно до вимог ст. 625 ЦК України
обгрунтовано заявлено до стягнення
суму боргу з урахуванням 16345,03 грн.
трьох процентів річних за час
прострочення виконання грошових
зобов»язань з 11.02.2011 р. по 27.12.2013 р. та
9909,25 грн. інфляційних за лютий 2011 р. -
листопад 2013 р.

При вирішенні спору у справі в частині
стягнення 26753,68 грн. пені, господарський
суд виходить з такого. Відповідно до п.
7.3.1. Договору № 22/11-БО-1149/29 у разі
порушення відповідачем умов п. 4.1. цього
Договору, відповідач зобов»язувався
(крім суми заборгованості) сплатити
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла в період, за який
сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення платежу. Таким чином,
позивачем згідно з умовми договору та
ст. 232 ГК України заявлено до стягнення
26753,68 грн. пені за період з 11.02.2011 р. по
11.11.2011 р. При цьому пеню позивачем
обчислено за шість місяців, з
урахуванням часткових оплат
відповідача по кожному з прострочених
платежів, які підлягали сплаті,
починаючи з 11.02.2011 р. по 11.05.2011 р. Однак,
відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного
кодексу України, ст. 233 Господарського
кодексу України, п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК
України розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду у
виняткових випадках, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення. Крім цього,
відповідно до норм п. 6 ст. 83 ГПК України
господарський суд, приймаючи рішення
має право відстрочити або розстрочити
виконання рішення. Вирішуючи
клопотання відповідача про розстрочку
виконання рішення та зменшення пені,
суд враховує скрутне матеріальне
становище відповідача, наявність на
день вирішення справи судом значної
заборгованості населення за спожитий
природний газ перед відповідачем.
Згідно з довідкою відповідача,
затвердженою керівником Миколаївської
міської ради, у 2011 р. відповідач
придбаний у позивача природний газ
використовував для виробництва та
реалізації теплової енергії населенню
м. Миколаєва (69,2 %), бюджетним установам
(27,2 %), іншим споживачам (3,6 %). З
інформації щодо заборгованостей з
різниці в тарифах бюджетних установ
перед відповідачем, яка погоджена
секретарем Миколаївської міської ради,
вбачається, що заборгованість цих
установ перед відповідачем станом на
01.07.2013 р., включаючи 2011, 2012 роки, в
зв»язку з різницею в тарифах становила
1906521,57 грн. Відповідно до протоколу № 5/9
засідання обласної територіальної
комісії від 30 вересня 2013 р.
заборгованість з різниці в тарифах на
послуги теплопостачання, надані
населенню у 2012 р. - 6 міс. 2013 р. становить
601901 грн. Виконання рішення суду шляхом
одноразового стягнення належної до
сплати суми може утруднити роботу
підприємства, що в свою чергу
ускладнить виконання рішення суду. За
наведених обставин, суд вважає за
доцільне задоволити клопотання
відповідача частково, зменшити розмір
пені на 50 % до 13376,84 грн. та розстрочити
виконання рішення суду на два роки
шляхом сплати належних до стягнення
сум щомісячно рівними частинами.

На підставі ч. 2 ст. 49 ГПК України судові
витрати у справі покладаються на
відповідача.

Враховуючи наведене, та керуючись ст.
ст. 525, 526, 549, 551, 611, 625 Цивільного кодексу
України, ст. ст. 193, 199, 218, 220, 230, 232, 233
Господарського кодексу України, ст.ст.
33, 43, 49, 82, 83, 84, 85, 116, 121 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Міського державного
комунального підприємства
«Миколаївтеплокомуненерго» (81600,
Львівська область, м. Миколаїв, пр.
Грушевського, 1, ) на
користь Дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" (04116, м. Київ,
вул. Шолуденка, 1, ) 125002,34
грн. заборгованості, 16345,03 грн. трьох
процентів річних, 9909,25 грн. інфляційних,
13376,84 грн. пені та 3560,21 грн. судового
збору з розстрочкою виконання рішення
суду на два роки, шляхом стягнення
протягом 23 місяців з моменту набрання
рішенням законної сили належних до
сплати сум щомісячно по 7007,08 грн. та
протягом 24 місяця - 7007,83 грн.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

2. У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

3. Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його прийняття.

Суддя
Бортник О.Ю.