м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/20192/13 24.03.14

Суддя Отрош І.М., розглянувши справу

за позовомПублічного акціонерного
товариства акціонерного комерційного
банку "ІНДУСТРІАЛБАНК" в особі
Регіонального відділення АКБ
"ІНДУСТРІАЛБАНК" в м. Києві
доПриватного акціонерного товариства
"Страхова група "ТАС"третя особа-1, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача:
ОСОБА_1третя
особа-2, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача:
ОСОБА_2третя особа-3, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача:
ОСОБА_3третя особа-4, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача:
ОСОБА_4простягнення 65416 грн. 48
коп.Представники: від позивача:
Миронець О.В. - представник за
довіреністю № 59 від 14.05.2013від
відповідача: Синельніков
М.О.-представник за довіреністю №ГО-13/255
від 05.12.2013від третьої особи-1, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача: не
з'явилисьвід третьої особи-2, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача: не
з'явилисьвід третьої особи-3, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача: не
з'явилисьвід третьої особи-4, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача: не
з'явилисьОБСТАВИНИ СПРАВИ:

18.10.2013 до Господарського суду м. Києва
надійшла позовна заява Публічного
акціонерного товариства акціонерного
комерційного банку "ІНДУСТРІАЛБАНК" в
особі Регіонального відділення АКБ
"ІНДУСТРІАЛБАНК" в м. Києві з вимогами
до Приватного акціонерного товариства
"Страхова група "ТАС" про стягнення
заборгованості за договором
страхування кредитного портфелю банку
№ 17/ від 17.08.2006 (щодо кредитних
договорів № KRCK/0300/159/07 від 16.04.2007, №
KRCK/0301/377/06 від 13.12.2006, № KRCK/0300/73/07 від
14.02.2007, № KRCK/0300/350/06 від 06.12.2006) у розмірі
65416 грн. 48 коп.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що відповідач в
порушення норм чинного законодавства
України та укладеного між сторонами
договору страхування кредитного
портфелю банку № 17/ від 17.08.2006
(щодо кредитних договорів № KRCK/0300/159/07
від 16.04.2007, № KRCK/0301/377/06 від 13.12.2006, №
KRCK/0300/73/07 від 14.02.2007, № KRCK/0300/350/06 від
06.12.2006) не виконав взяті на себе
зобов'язання, у зв'язку з чим в
останнього виникла заборгованість у
розмірі 31211 грн. 07 коп.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 21.10.2013 порушено провадження у
справі № 910/20192/13, справу призначено до
розгляду на 08.11.2013, а також залучено до
участі у справі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
та ОСОБА_4 в якості третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача

06.11.2013 до відділу діловодства
Господарського суду м. Києва від
представника відповідача надійшли
відзив на позовну заяву та клопотання
про витребування доказів.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 08.11.2013 розгляд справи відкладено на
22.11.2013, у зв'язку з неявку представників
третіх осіб у судове засідання,
неподання позивачем витребуваних
доказів та необхідність витребування
додаткових доказів.

19.11.2013 до відділу діловодства
Господарського суду м. Києва від
представника позивача надійшло
клопотання про долучення до матеріалів
справи додаткових доказів та
заперечення на відзив.

21.11.2013 до відділу діловодства
Господарського суду м. Києва від
представника відповідача надійшли
письмові пояснення.

У відповідності до статті 77
Господарського процесуального кодексу
України, для дослідження та оцінки
доказів по справі у судовому засіданні
22.11.2013 оголошено перерву до 06.12.2013.

04.12.2013 до відділу діловодства
Господарського суду м. Києва від
представника відповідача надійшли
письмові пояснення та клопотання про
долучення до матеріалів справи
додаткових доказів.

05.12.2013 до відділу діловодства
Господарського суду м. Києва від
представника позивача надійшли
пояснення та клопотання про долучення
до матеріалів справи додаткових
доказів.

У відповідності до статті 77
Господарського процесуального кодексу
України, для дослідження та оцінки
доказів по справі у судовому засіданні
06.12.2013 оголошено перерву до 16.12.2013.

10.12.2013 до відділу діловодства
Господарського суду м. Києва від
представника позивача надійшли
додаткові пояснення.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 16.12.2013 продовжено строк розгляду
справи на п'ятнадцять днів та розгляд
справи призначено на 27.12.2013.

20.12.2013 до відділу діловодства
Господарського суду м. Києва від
представника відповідача надійшли
письмові пояснення.

Розпорядженням в.о. Голови
Господарського суду міста Києва від
27.12.2013 справу № 910/20192/13 передано
на розгляд судді Головіній К.І.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 27.12.2013 (суддя Головіна К.І.) справу
прийнято до провадження та призначено
до розгляду на 20.01.2014.

Розпорядженням Голови Господарського
суду міста Києва від 08.01.2014 справу
№ 910/20192/13 передано на розгляд судді
Отрош І.М.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 08.01.2014 (суддя Отрош І.М.) справу
прийнято до провадження.

20.01.2014 до відділу діловодства
Господарського суду м. Києва від
представника відповідача надійшли
письмові пояснення.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 20.01.2014 розгляд справи відкладено на
31.01.2014, у зв'язку з неявкою
представників третіх осіб у судове
засідання.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 31.01.2014 розгляд справи відкладено на
07.02.2014, у зв'язку з неявкою
представників третіх осіб у судове
засідання.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 07.02.2014 розгляд справи відкладено на
28.02.2014, у зв'язку з неявкою
представників третіх осіб у судове
засідання.

Розпорядженням Голови Господарського
суду міста Києва від 28.02.2014 справу
№ 910/20192/13 передано на розгляд судді
Головіній К.І., у зв'язку з перебуванням
судді Отрош І.М. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 28.02.2014 (суддя Головіна К.І.) справу
прийнято до провадження та призначено
до розгляду на 24.03.2014.

Розпорядженням Заступника Голови
Господарського суду міста Києва від
17.03.2014 справу № 910/20192/13 передано на
розгляд судді Отрош І.М.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 17.03.2014 (суддя Отрош І.М.) справу
прийнято до провадження.

18.03.2014 до відділу діловодства
Господарського суду м. Києва від
представника відповідача надійшло
клопотання про приєднання додаткових
доказів до матеріалів справи.

Представники третіх осіб у судове
засідання 24.03.2014 не з'явились, клопотань
про відкладення розгляду справи не
подавали, про причини неявки у судове
засідання суд не повідомили, хоча про
час, дату та місце проведення судового
засідання були повідомлені належним
чином.

У судове засідання 24.03.2014 з'явились
представники позивача і відповідача та
надали пояснення по суті спору.
Представник позивача надав пояснення
по суті справі, відповідно до яких в
повному обсязі підтримав заявлені
позовні вимоги та просить суд їх
задовольнити.

Представник відповідача надав
пояснення по суті справи, відповідно до
яких заперечує проти заявлених
позовних вимог з підстав, викладених у
відзиві на позовну заяву. В
обґрунтування своїх заперечень
представник відповідача зазначає про
несвоєчасність повідомлення про
настання страхових випадків, несплату
позивачем щорічних платежів за 2 та 3
рік дії кредитних угод та
неукладеність реєстру кредитних
договорів за грудень 2006 року. Крім того,
відповідач зазначає про покладання
подвійного тягаря відшкодування
збитків на позичальників.

У судовому засіданні 24.03.2014 було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши надані суду докази
та матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

17.08.2006 між Акціонерним комерційним
банком "Індустріалбанк" (страхувальник
за договором) та Закритим акціонерним
товариством "Страхова Група "ТАС"
(правонаступником якого є Приватне
акціонерне товариство "Страхова Група
"ТАС") (страховик за договором) укладено
договір добровільного страхування
кредитного портфелю банку №17/
(далі - договір страхування), предметом
якого є страхування ризиків
страхувальника, пов'язаних з
невиконанням (неналежним виконанням)
фізичними особами (позичальники) своїх
договірних зобов'язань за договорами
кредитними, укладеними між
страхувальником та позичальниками та
зазначеними в Реєстрі кредитних угод
(додаток 1 до договору).

У відповідності до статуту Публічного
акціонерного товариства акціонерного
комерційного банку "Індустріалбанк"
(нова редакція), затвердженого річними
загальними зборами акціонерів АКБ
"Індустріалбанк" (протокол № 01), банк є
правонаступником Акціонерного
комерційного банку "Індустріалбанк",
зареєстрованого Національним банком
України 16.10.1991 за № 36 створеного у формі
відкритого акціонерного товариства
шляхом реорганізації Миколаївського
комерційного банку "Співдружність",
який був створений за рішенням зборів
засновників банку 12.09.1990 (протокол № 5)
та зареєстрований Державним банком
СРСР за № 744 від 06.11.1990.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11
Цивільного кодексу України підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків є, зокрема, договори та інші
правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509
Цивільного кодексу України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між
позивачем та відповідачем договору,
суд дійшов висновку, що даний правочин
за своєю правовою природою є договором
страхування.

Відповідно до статті 979 Цивільного
кодексу України за договором
страхування одна сторона (страховик)
зобов'язується у разі настання певної
події (страхового випадку) виплатити
другій стороні (страхувальникові) або
іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

Згідно із статтею 980 Цивільного кодексу
України предметом договору
страхування можуть бути майнові
інтереси, які не суперечать закону і
пов'язані з: життям, здоров'ям,
працездатністю та пенсійним
забезпеченням (особисте страхування);
володінням, користуванням і
розпоряджанням майном (майнове
страхування); відшкодуванням шкоди,
завданої страхувальником (страхування
відповідальності).

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону
України "Про страхування" добровільне
страхування - це страхування, яке
здійснюється на основі договору між
страхувальником і страховиком.
Загальні умови і порядок здійснення
добровільного страхування
визначаються правилами страхування, що
встановлюються страховиком самостійно
відповідно до вимог цього Закону.
Конкретні умови страхування
визначаються при укладенні договору
страхування відповідно до
законодавства.

Статтею 8 Закону України "Про
страхування" страховий ризик визначено
як певну подію, на випадок якої
проводиться страхування і яка має
ознаки ймовірності та випадковості
настання. А страховим випадком є подія,
передбачена договором страхування або
законодавством, яка відбулася і з
настанням якої виникає обов'язок
страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику,
застрахованій або іншій третій особі.

Отже, страховий ризик та страховий
випадок є взаємопов'язаними факторами,
страховий ризик у випадку його
фактичного настання переростає у
страховий випадок, що зумовлює
виникнення зобов'язання страховика
виплатити страхове відшкодування.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 989
Цивільного кодексу України
страхувальник зобов'язаний повідомити
страховика про настання страхового
випадку у строк, встановлений
договором.

Договір страхування набуває сили з
моменту підписання і діє до 31.12.2006. У
разі якщо жодна з Сторін не виявить
бажання припинити дію договору за 30
днів до його закінчення, договір
вважається автоматично пролонгованим
на наступний рік на таких же умовах
(пункт 8.1 договору страхування).

Згідно з пунктом 4.2 договору сторони
погодили, що даний договір
розповсюджується на кредитні угоди,
укладені після набрання ним чинності.

Пунктом 4.4 договору страхування
визначено, що об'єктом страхування є
майнові інтереси позивача, пов'язані з
матеріальними збитками внаслідок
повного або часткового неповернення
позичальниками суми кредиту та/або
відсотків за користування кредитом на
умовах позивача у відповідності з
кредитним договором, укладеним між
позичальником та позивачем, згідно з
Правилами кредитування фізичних осіб
на споживчі цілі (крім кредитування в
межах карткових проектів) АКБ
«Індустріалбанк», затверджених
протоколом правління від 05.07.2006.

Відповідно до пункту 4.6 договору
страхування з дня підписання даного
договору застрахованими стають
укладені угоди між страхувальником і
позичальниками та зазначені в Реєстрі
кредитних угод ( додаток 1 до договору).

Згідно пунктом 6.1 договору страхування
страховим випадком є невиконання або
часткове невиконання позичальником
своїх зобов'язань по поверненню суми
кредиту та/або відсотків за
користування кредитом в строки та на
умовах, що передбачені в конкретній
кредитній угоді, внаслідок смерті або
неплатоспроможності позичальника. Під
неплатоспроможністю позичальника
сторони розуміють наявність факту
прострочення виконання позичальником
своїх зобов'язань по поверненню суми
кредиту та/або відсотків за
користування кредитом на протязі більш
ніж 30 календарних днів з моменту
настання обов'язку щодо сплати
відповідно до умов кредитної угоди.

У відповідності до пункту 6.2 договору
страхування страховий захист
розповсюджується на страхові випадки,
які настали в період дії конкретної
кредитної угоди, по якій були внесені
страхові платежі, згідно реєстру.

16.04.2007 між Акціонерним комерційним
банком "Індустріалбанк" (банк) та ОСОБА_1
(позивальник) укладено кредитний
договір (фізичних осіб на споживчі цілі
без застави) № KRCK/0300/159/07, відповідно до
умов якого банк надає позичальнику у
користування кредитні кошти в розмірі
20000 грн. 00 коп., строком з 16 квітня 2007
року по 15 квітня 2010 року включно, на
споживчі цілі зі сплатою 9 відсотків
річних за користування кредитними
коштами (кредитний договір - 1).

13.12.2006 між Акціонерним комерційним
банком "Індустріалбанк" (банк) та ОСОБА_2
(позивальник) укладено кредитний
договір (фізичних осіб на споживчі цілі
без застави) № KRCK/0300/159/06, відповідно до
умов якого банк надає позичальнику у
користування кредитні кошти в розмірі
17500 грн. 00 коп., строком з 13 грудня 2006
року по 12 грудня 2009 року включно, на
споживчі цілі зі сплатою 9 відсотків
річних за користування кредитними
коштами (кредитний договір - 2).

14.02.2007 між Акціонерним комерційним
банком "Індустріалбанк" (банк) та ОСОБА_3
(позивальник) укладено кредитний
договір (фізичних осіб на споживчі цілі
без застави) № KRCK/0300/73/07, відповідно до
умов якого банк надає позичальнику у
користування кредитні кошти в розмірі
15000 грн. 00 коп., строком з 14 лютого 2007
року по 13 лютого 2009 року включно, на
споживчі цілі зі сплатою 9 відсотків
річних за користування кредитними
коштами (кредитний договір - 3).

06.12.2006 між Акціонерним комерційним
банком "Індустріалбанк" (банк) та ОСОБА_4
(позивальник) укладено кредитний
договір (фізичних осіб на споживчі цілі
без застави) № KRCK/0300/350/06, відповідно до
умов якого банк надає позичальнику у
користування кредитні кошти в розмірі
16000 грн. 00 коп., строком з 06 грудня 2006
року по 05 грудня 2008 року включно, на
споживчі цілі зі сплатою 9 відсотків
річних за користування кредитними
коштами (кредитний договір - 4).

Пунктом 4.3. кредитних договорів
встановлено, що позичальник
зобов'язується починаючи з першого
числа наступного місяця за місяцем
укладення договору, погашати кредит в
сумі не менш ніж за 555 грн. 56 коп.
(кредитний договір-1), 486 грн. 11 коп.
(кредитний договір-2), 625 грн. 00 коп.
(кредитний договір-3), 666 грн. 67 коп.
(кредитний договір-4) та сплачувати
нараховані відсотки за користування
кредитом не пізніше 25 числа кожного
місяця, а при повному погашенні кредиту
- одночасно з погашенням кредиту.

Заочним рішенням Деснянського
районним судом м. Києва від 06.12.2010 у
справі № 2-5093 2010 рік встановлено факт
наявності заборгованості у ОСОБА_1
перед Публічним акціонерним
товариством акціонерним комерційним
банком "Індустріалбанк" за кредитним
договором № KRCK/0300/159/07 від 16.04.2007 по
кредиту у розмірі 20000 грн. 00 коп., по
процентам за користування кредитом у
розмірі 5256 грн. 93 коп., по комісії за
користування кредитними коштами у
розмірі 7000 грн. та пені у розмірі 160547
грн. 89 коп.

Рішенням Дарницького районним судом м.
Києва від 15.02.2011 у справі № 2-529/2011 року
встановлено факт наявності
заборгованості у ОСОБА_2 перед
Публічним акціонерним товариством
акціонерним комерційним банком
"Індустріалбанк" за кредитним
договором № KRCK/0300/377/06 від 13.12.2006 по
кредиту у розмірі 16527 грн. 78 коп., по
процентам за користування кредитом у
розмірі 4540 грн. 16 коп., по комісії за
користування кредитними коштами у
розмірі 6300 грн. та пені у розмірі 149065
грн. 39 коп.

Рішенням Дніпровського районним судом
м. Києва від 09.06.2010 у справі № 2-2068/1-2010 р.
встановлено факт наявності
заборгованості у ОСОБА_3 перед
Публічним акціонерним товариством
акціонерним комерційним банком
"Індустріалбанк" за кредитним
договором № KRCK/0300/73/07 від 14.02.2007 по
кредиту у розмірі 12083 грн. 79 коп., по
процентам за користування кредитом у
розмірі 2139 грн. 88 коп., по комісії за
користування кредитними коштами у
розмірі 3625 грн. 89 коп. та пені у розмірі
100335 грн. 63 коп.

Рішенням Солом'янського районним судом
м. Києва від 22.12.2009 у справі № 2-2820-1/10
встановлено факт наявності
заборгованості у ОСОБА_4 перед
Публічним акціонерним товариством
акціонерним комерційним банком
"Індустріалбанк" за кредитним
договором № KRCK/0300/350/06 від 06.12.2006 у
розмірі 103673 грн. 51 коп.

Частиною 2 статті 35 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що факти, встановлені
рішенням господарського суду (іншого
органу, який вирішує господарські
спори), за винятком встановлених
рішенням третейського суду, під час
розгляду однієї справи, не доводяться
знову при вирішенні інших спорів, в
яких беруть участь ті самі сторони.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного
Суду України "Про незалежність судової
влади" від 13.06.2007 № 8 передбачено, що за
змістом частини п'ятої статті 124
Конституції України судові рішення є
обов'язковими до виконання на всій
території України і тому вважаються
законними, доки вони не скасовані в
апеляційному чи касаційному порядку
або не переглянуті компетентним судом
в іншому порядку, визначеному
процесуальним законом, в межах
провадження справи, в якій вони
ухвалені. Виключне право перевірки
законності та обґрунтованості судових
рішень має відповідний суд згідно з
процесуальним законодавством.
Оскарження у будь-який спосіб судових
рішень, діяльності судів і суддів щодо
розгляду та вирішення справи поза
передбаченим процесуальним законом
порядком у справі не допускається, і
суди повинні відмовляти у прийнятті
позовів та заяв з таким предметом.

В матеріалах справи наявні постанови №
30034264 від 25.11.2011, № 25718932 від 08.04.2011, № 24724005
від 01.03.2011 та № 21425894 від 16.09.2010 про
відкриття виконавчого провадження за
вказаними рішеннями судів, однак
доказів виконання та стягнення з
боржників суми заборгованості за
кредитними договорами, не надано.

Відповідно до статті 202 Господарського
кодексу України господарське
зобов'язання припиняється: виконанням,
проведеним належним чином;
зарахуванням зустрічної однорідної
вимоги або страхового зобов'язання; у
разі поєднання управненої та
зобов'язаної сторін в одній особі; за
згодою сторін; через неможливість
виконання та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом або іншими
законами. Господарське зобов'язання
припиняється також у разі його
розірвання або визнання недійсним за
рішенням суду. До відносин щодо
припинення господарських зобов'язань
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 598
Цивільного кодексу України
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом,
зокрема, виконанням, проведеним
належним чином (стаття 599 цього
Кодексу).

Отже, чинне законодавство не пов'язує
припинення зобов'язання з прийняттям
судового рішення чи відкриттям
виконавчого провадження з його
примусового виконання, а наявність
судових актів про стягнення
заборгованості не припиняє грошових
зобов'язань боржника, що спростовує
твердження відповідача щодо
покладення подвійного тягаря
відшкодування збитків на
позичальників.

Згідно з пунктом 11.1.3 договору
страхування для виплати страхового
відшкодування страхувальник надає
страховику заяву про настання
страхового випадку з одночасною
передачею всіх документів, які
свідчать про настання страхового
випадку і про розмір збитку: копію
реєстру; копію конкретної угоди; копії
документів, що підтверджують
листування між страхувальником та
позичальником, яке має відношення до
цього страхового випадку; копію
довідки про обсяг надходжень на
зарплатну платіжну картку
позичальника за 6 останніх місяців до
дати надання кредиту; у разі
відсутності зарплатної платіжної
картки - копію довідки роботодавця
позичальника про заробітну плату
позичальника за 6 останніх місяців до
дати надання кредиту; інформацію
(письмово) про рух коштів на
позичковому рахунку (рахунку
простроченої заборгованості) та
розрахунок нарахованих відсотків (в
тому числі прострочених); копію
паспорта та ідентифікаційного коду
позичальника; усі інші документи, які
дають змогу встановити розмір
страхового відшкодування та
необхідність надання яких письмово
обґрунтовується страховиком.

Відповідно до пункту 11.1.1 договору
страхування після настання страхового
випадку, позивач зобов'язаний негайно,
але в будь-якому разі, не пізніше ніж
через 5 робочих днів, письмово
повідомити про це відповідача.

У зв'язку з невиконанням
позичальниками своїх зобов'язань за
кредитними договорами № KRCK/0300/159/07 від
16.04.2007, № KRCK/0301/377/06 від 13.12.2006,
№ KRCK/0300/73/07 від 14.02.2007, №
KRCK/0300/350/06 від 06.12.2006, позивачем на адресу
відповідача відправлено заяви № 958 від
27.02.2008, № 1955 від 08.05.2008, № 3235 від 06.12.2007, №
957 від 27.02.2008, № 3290 від 10.12.2007, № 946 від
27.02.2008, № 3253 від 07.12.2007, № 3261 від 07.12.2007, №
955 від 27.02.2008 якими було повідомлено про
непогашення заборгованості за
кредитними договорами та виплату
страхового відшкодування.

Відповідно до пункту 11.1.6 договору
страхування після отримання заяви
страхувальника про страховий випадок
страховик зобов'язаний виплатити
страхове відшкодування протягом
десяти робочих днів від дня отримання
всіх документів, передбачених у
пунктах 11.1.3 - 11.1.4.

Відповідач, з посиланням на умови
договору страхування, листами від
25.12.2007, від 14.04.2008, від 16.04.2008, від 22.04.2008,
від 25.04.2008, від 05.06.2008, від 01.08.2008 та від
08.05.2008 повідомив позивача про
невизнання вищезазначених випадків
страховими та відмовив позивачу у
виплаті страхових відшкодувань за
вказаними кредитними договорами у
зв'язку з невиконанням останнім умов
договору страхування щодо строків
повідомлення про настання страхових
відпадків.

Згідно з пунктом 10.4.4 договору
страхування страховик має право
повністю або частково відмовити у
виплаті страхового відшкодування у
відповідності з чинним законодавством
України, при порушенні страхувальником
умов цього договору і взятих на себе
зобов'язань.

Згідно з пунктом 11.1.2 договору
страхування несвоєчасне повідомлення
страхувальником страховика про
настання страхового випадку надає
страховику право відмовити у виплаті
страхового відшкодування, якщо не буде
доведено, що страховику своєчасно
стало відомо про настання страхового
випадку, або що відсутність у
страховика відомостей про це не могла
вплинути на його обов'язки сплатити
страхове відшкодування.

Отже, право відмовити страхувальнику у
виплаті страхового відшкодування
виникає у страховика у випадку
несвоєчасного повідомлення
страхувальником страховика про
настання страхового випадку лише за
умови, якщо відсутність у страховика
відомостей про страховий випадок могла
вплинути на його обов'язки сплатити
страхове відшкодування.

Підстави для відмови страховика у
здійсненні страхових виплат або
страхового відшкодування передбачені
нормами статті 991 Цивільного кодексу
України та стаття 26 Закону України «Про
страхування».

Так, відповідно до частини 1 статті 991
Цивільного кодексу України та статті 26
Закону України «Про страхування»
страховик має право відмовитися від
здійснення страхової виплати у разі:
навмисних дій страхувальника або
особи, на користь якої укладено договір
страхування, якщо вони були спрямовані
на настання страхового випадку, крім
дій, пов'язаних із виконанням ними
громадянського чи службового
обов'язку, вчинених у стані необхідної
оборони (без перевищення її меж), або
щодо захисту майна, життя, здоров'я,
честі, гідності та ділової репутації;
вчинення страхувальником або особою,
на користь якої укладено договір
страхування, умисного злочину, що
призвів до страхового випадку; подання
страхувальником завідомо неправдивих
відомостей про об'єкт страхування або
про факт настання страхового випадку;
одержання страхувальником повного
відшкодування збитків за договором
майнового страхування від особи, яка їх
завдала; несвоєчасного повідомлення
страхувальником без поважних на те
причин про настання страхового випадку
або створення страховикові перешкод у
визначенні обставин, характеру та
розміру збитків; наявності інших
підстав, встановлених законом.

Частина 2 статті 991 Цивільного кодексу
України та стаття 26 Закону України «Про
страхування» встановлює, що договором
страхування можуть бути передбачені
також інші підстави для відмови
здійснити страхову виплату, якщо це не
суперечить закону.

Несвоєчасне повідомлення страховика
про настання страхового випадку саме
по собі не може бути підставою для
відмови від страхового відшкодування.

В обґрунтування відмови від виплати
позивачу страхового відшкодування
відповідачем не наведено обставин та
не надано доказів на їх підтвердження,
яким чином несвоєчасне повідомлення
позивачем про настання страхового
випадку за кредитним договором
вплинуло на його обов'язок сплатити
страхове відшкодування.

Страховик у разі настання страхового
випадку відповідно до положень чинного
законодавства та умов договору
страхування зобов'язаний виплатити
страхове відшкодування, а інші умови
договору є підставою для відмови лише в
тому разі, якщо таке порушення положень
договору страхувальником перешкодило
страховику переконатися, що ця подія є
страховим випадком.

Проте, в матеріалах справи відсутні
докази, які б свідчили про те, що
відповідач не мав можливості
переконатись, чи є страховим випадком
подія по кредитних договорах №
KRCK/0300/159/07 від 16.04.2007, № KRCK/0301/377/06 від
13.12.2006, № KRCK/0300/73/07 від 14.02.2007, № KRCK/0300/350/06
від 06.12.2006, зазначена позивачем в
листах, направлених відповідачу в
період з 06.12.2007 по 08.05.2008.

Враховуючи те, що при укладенні
договору страхування сторони дійшли
згоди яка саме подія є страховим
випадком, несвоєчасне повідомлення
позивачем відповідача про її настання
не є підставою для відмови у виплаті
страхового відшкодування, тому
заперечення відповідача в цій частині
є необґрунтованими.

Відповідно до пункту 5.1 договору
страхування страхова сума
визначається в розмірі суми кредиту та
відсотків за користування кредитом на
підставі конкретних угод згідно
реєстру кредитних угод, наведеному в
додатку № 1 до договору.

Відповідно до пункту 7.2. договору
страхування страхові внески по
конкретним кредитним угодам, укладеним
на протязі попереднього місяця та
зазначеним в Реєстрі, перераховуються
страхувальником на поточний рахунок
страховика не пізніше 10-го числа місяця
наступного за звітним на підставі
рахунків, виставлених страховиком
страхувальнику в день отримання
реєстру. Реєстр направляється
страховику не пізніше 7-го числа місяця
наступного за звітним. Якщо кредитна
угода укладена строком більше ніж на
один рік, то на наступний рік
страхувальник перераховує черговий
(щорічний) платіж не пізніше 10-го числа
наступного місяця після закінчення
поточного року дії відповідної
кредитної угоди на підставі рахунків,
виставлених страховиком
страхувальнику в день отримання
реєстру кредитних угод.

Пунктом 8.2 договору страхування
передбачено, що відповідальність
страховика за кожною кредитною угодою
діє з моменту отримання страхового
платежу за реєстром кредитних угод і до
повного погашення позичальниками
заборгованості по кредитним угодам,
зазначеним в реєстрах. При цьому
договір набирає чинності і діє
відносно конкретної кредитної угоди
тільки при умові сплати суми
страхового платежу на умовах пункту 7.2
цього договору.

У відповідності до пункту 10.3.3 договору
страхування страхувальник
зобов`язався в строк не пізніше 7 числа
поточного місяця надавати страховику
(відповідач) для підпису, звірки і
обліку підписаний страхувальником
реєстр по всіх кредитних угодах,
зазначених в п.4.6 договору страхування,
укладених в попередньому місяці.

Як встановлено судом, сторонами
складені та підписані реєстри
кредитних договорів за лютий та
квітень 2007 року, як додаток 1 до
договору страхування. Загальний
страховий платіж за реєстром кредитних
угод за лютий 2007 року складає 11011 грн. 44
коп., за квітень 2007 року - 14601 грн. 42 коп.,
які були сплачені позивачем 06.03.2007 та
14.05.2007, що підтверджується наявними в
матеріалах справи копіями
меморіальних ордерів № 3 від 06.03.2007 та №
1 від 14.05.2007 відповідно, а також
довідками про надходження страхових
платежів по договору № 17/ за
реєстр кредитних угод за лютий 2007 року
(термін дії договору з 01.02.2007 по 31.01.2008)
та за реєстр кредитних угод за квітень
2007 року (термін дії договору з 01.04.2007 по
31.03.2008).

Згідно додатку № 1 до договору
страхування (реєстрів реєстри
кредитних договорів за лютий та
квітень 2007 року) страхова сума за
кредитним договором № KRCK/0300/73/07 від
14.02.2007 (позичальник ОСОБА_3) визначена у
розмірі 16005 грн. (15000 грн. (розмір
кредиту) + 405 грн. (розмір відсотків) + 600
грн. (розмір комісії) та за кредитним
договором № KRCK/0300/159/07 від 16.04.2007
(позичальник ОСОБА_1) - 21340 грн. (20000 грн.
(розмір кредиту) + 540 грн. (розмір
відсотків) + 500 грн. (розмір комісії).

Відповідно до п.10.6.2 договору
страхування страховик несе фінансову
відповідальність по договору в межах
обумовленої в ньому страхової суми
(згідно реєстрів).

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 9
Закону України "Про страхування"
страхова сума - грошова сума, в межах
якої страховик відповідно до умов
страхування зобов'язаний провести
виплату при настанні страхового
випадку. Страхова виплата - грошова
сума, яка виплачується страховиком
відповідно до умов договору
страхування при настанні страхового
випадку. Розмір страхової суми та (або)
розміри страхових виплат визначаються
за домовленістю між страховиком та
страхувальником під час укладання
договору страхування або внесення змін
до договору страхування, або у
випадках, передбачених чинним
законодавством.

Згідно з положеннями пунктів 5.1, 10.6.2,
11.1.3 договору страхування страхова сума
визначається в розмірі суми кредиту та
відсотків за користування кредитом на
підставі конкретних угод згідно
реєстру кредитних угод, наведеному в
додатку № 1 до договору. Страховик несе
фінансову відповідальність по
договору в межах обумовленої в ньому
страхової суми (згідно реєстрів).
Розмір страхового відшкодування - це
прострочена заборгованість
позичальника по кредитній угоді,
виключаючи пеню, штрафні санкції та
підвищені відсотки за прострочку, в
розмірі суми кредиту та відсотків за
користування кредитом на підставі умов
конкретної кредитної угоди, на дату
настання страхового випадку.

При детальному дослідженні розрахунку
заявлених позовних вимог та
розрахунків заборгованості за
кредитними договорами № KRCK/0300/73/07 від
14.02.2007 (позичальник ОСОБА_3) та №
KRCK/0300/159/07 від 16.04.2007 (позичальник
ОСОБА_1), доданих до позовної заяви,
судом встановлено, що позивачем до
страхової суми включена
заборгованість по кредиту, по
відсоткам та по комісії. Таким чином
позивачем помилково включено розмір
комісії до складу заявленої до
стягнення зі страховика суми, що є
порушенням пунктом 11.1.3 договору
страхування, з урахуванням змісту
якого комісійні витрати, на відміну від
простроченої заборгованості по
кредиту та відсотків за користування
кредитом, не входять до суми страхового
відшкодування, підлягаючого до
виплати.

Наведене також не виключає наявність
підстав вважати, що страховим випадком
охоплюється (покривається) не загальна
(вся) заборгованість позичальника по
виплаті кредиту та відсотків, в тому
числі й та, термін погашення якої
позичальником ще не настав, а саме
реальна заборгованість, яка виникла в
період прострочення виконання
позичальником своїх зобов'язань та
існує на дату настання страхового
випадку.

Твердження позивача про
невизначеність договором страхування
конкретного моменту настання
страхового випадку суперечить пункту
6.1 договору страхування, за змістом
якого датою настання
неплатоспроможності та датою настання
страхового випадку є саме 31-ий день з
дня невиконання позичальником
кредитної угоди, а наступні дні є
продовженням неплатоспроможності.

Також суд звертає увагу, що відповідно
до пунктів 6.2, 7.2, 8.2 договору
страхування страховий захист
розповсюджується на страхові випадки,
які настали в період дії конкретної
кредитної угоди, по якій були внесені
страхові платежі, згідно реєстру. Якщо
кредитна угода укладена строком більше
ніж на один рік, то на наступний рік
страхувальник перераховує черговий
(щорічний) платіж не пізніше 10-го числа
наступного місяця після закінчення
поточного року дії відповідної
кредитної угоди на підставі рахунків,
виставлених страховиком
страхувальнику в день отримання
реєстру кредитних угод. При цьому,
договір набирає чинності і діє
відносно конкретної кредитної угоди
тільки при умові сплати суми
страхового платежу на умовах п.7.2 цього
договору.

Таким чином, пункти 7.2, 8.2 договору
страхування по суті містять
застереження щодо можливості
дострокового припинення (втрати
чинності) договору в разі невиконання
страхувальником зобов'язання по сплаті
чергового (щорічного) платежу на
підставі виставленого страховиком
рахунку до 10-го числа наступного місяця
після закінчення поточного року дії
відповідної кредитної угоди.

Як встановлено судом, кредитні
договори № KRCK/0300/73/07 від 14.02.2007 та №
KRCK/0300/159/07 від 16.04.2007 між відповідачем та
третіми особами 1 та 3 були укладені на 3-
річний та 2-річний строк, проте
позивачем сплачено страхові платежі
лише за 1-ий рік дії кредитних угод,
зазначених у реєстрах кредитних угод
за лютий 2007 року за квітень 2007 року.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті
28 Закону України "Про страхування" дія
договору страхування припиняється та
втрачає чинність у разі несплати
страхувальником страхових платежів у
встановлені договором строки. При
цьому, договір вважається достроково
припиненим у випадку, якщо перший (або
черговий) страховий платіж не був
сплачений за письмовою вимогою
страховика протягом десяти робочих
днів з дня пред'явлення такої вимоги
страхувальнику, якщо інше не
передбачено умовами договору.

Таким чином, відповідно до положень
пунктів 6.2, 7.2, 8.2 договору страхування
передбачено випадок дострокового
припинення договору саме у разі
несплати чергового страхового платежу
та не встановлено обов'язку страховика
надсилання письмової вимоги щодо
сплати чергового страхового платежу,
та умови щодо невиконання
страхувальником відповідного
обов'язку протягом 10-ти робочих днів з
дня пред'явлення письмової вимоги.

Виходячи зі змісту норм пункту 3
частини 1 статті 28 Закону України "Про
страхування" та положень пунктів 6.2, 7.2,
8.2 договору добровільного страхування
кредитного портфелю банку №17/ від
17.08.2006, несплата позивачем щорічних
страхових платежів за 2-ий та 3-ій роки
дії кредитних угод свідчить про
чинність договору страхування лише
щодо першого року дії кредитних угод (з
01.02.2007 по 31.01.2008 по кредитному договору
№ KRCK/0300/73/07 від 14.02.2007 та з 01.04.2007 по 31.03.2008
по кредитному договору № KRCK/0300/159/07 від
16.04.2007) та непоширення страхового
захисту на збитки позивача, що настали
по закінченню першого року дії
кредитних угод, оскільки у позивача та
в матеріалах справи відсутні платіжні
документи про внесення відповідачу
страхових платежів за наступні періоди
дії кредитних угод (2-ий та 3-ій роки).
Крім того, факт несплати страхових
платежів за 2-ий та 3-ій роки дії
кредитних угод визнається самим
позивачем.

Враховуючи вищезазначене суд
приходить до висновку про
обґрунтованість заявлених позовних
вимог в частині стягнення з
відповідача суми страхового
відшкодування, з урахуванням положень
пунктів 6.2, 7.2, та 11.1.3 договору
страхування, за кредитним договором №
KRCK/0300/73/07 від 14.02.2007 у розмірі 3750 грн. 00
коп. за період заборгованості, яка
виникла за 1-ий рік дії кредитної угоди
(з 16.04.2007 по 15.04.2008) та за кредитним
договором № KRCK/0300/159/07 від 16.04.2007 у
розмірі 7683 грн. 49 коп. за період
заборгованості, яка виникла за 1-ий рік
дії кредитної угоди (з 14.02.2007 по 13.02.2008).

Вимоги позивача про стягнення з
відповідача суми страхового
відшкодування в частині страхової
суми, передбаченої реєстром кредитних
договорів за грудень 2006 року у розмірі
31529 грн. 25 коп., щодо невиконання
позичальниками зобов'язань за
кредитними договорами № KRCK/0300/350/06 від
06.12.2006 (позичальник ОСОБА_4) та
№ KRCK/0300/377/06 від 13.12.2006 (позичальник
ОСОБА_2), визнаються судом
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню з огляду на
наступне.

У відповідності до положень пунктів 4.1.
та 10.3.3 договору страхування предметом
договору є страхування ризиків
страхувальника, пов'язаних з
невиконанням (неналежним виконанням)
фізичними особами (позичальники) своїх
договірних зобов'язань за договорами
кредитними, укладеними між
страхувальником та позичальниками та
зазначеними в Реєстрі кредитних угод
(додаток 1 до договору), який в строк не
пізніше 7 числа поточного місяця
надається страхувальником страховику
для підпису, звірки і обліку підписаний
страхувальником реєстр по всіх
кредитних угодах, зазначених в пункті
4.6 даного договору, укладених в
попередньому місяці.

Судом встановлено, що доданий до
позовної заяви реєстр кредитних
договорів за грудень 2006 року не містить
підписів та відтисків печатки сторін, а
тому не може бути прийнятий судом в
якості доказу страхування
відповідачем ризиків, пов'язаних з
невиконанням позичальниками
зобов'язань за кредитними договорами №
KRCK/0300/350/06 від 06.12.2006 (позичальник ОСОБА_4)
та № KRCK/0300/377/06 від 13.12.2006 (позичальник
ОСОБА_2), укладеними зі страхувальником,
а також наявності у відповідача
обов'язку перед позивачем щодо виплати
суми страхового відшкодування. Таким
чином суд дійшов висновку, що реєстр
кредитних договорів за грудень 2006 року,
як додаток до договору страхування є
неукладеним. Відповідно до пояснень
представників сторін оригінал реєстру
кредитних договорів за грудень 2006 року
не зберігся.

Крім того, позивачем не надано суду
належних та допустимих доказів
наявності між сторонами підписаного
реєстру кредитних договорів, який би
містив відомості стосовно страхування
відповідачем ризиків, пов'язаних з
невиконанням позичальниками
зобов'язань за кредитними договорами №
KRCK/0300/350/06 від 06.12.2006 (позичальник ОСОБА_4)
та № KRCK/0300/377/06 від 13.12.2006 (позичальник
ОСОБА_2).

Так само, позивачем не було надано суду
доказів оплати страхового платежу за
реєстром кредитних договорів за
грудень 2006 року у сумі 30786 грн. 67 коп.
Наданий позивачем меморіальний ордер
№ 1 від 25.01.2007 на суму 22805 грн. 66 коп. не
може бути прийнятий судом в
підтвердження сплати страхового
платежу за реєстром кредитних
договорів за грудень 2006 року (сума
страхового платежу за яким складає 30786
грн. 67 коп.). Крім того, в порушення
положень пункту 7.2. договору
страхування, меморіальний ордер № 1 від
25.01.2007 не містить номера і дати
складання реєстру, згідно якого
сплачений страховий платіж.

Таким чином, позивачем не надано суду
доказів підписання сторонами реєстру
кредитних договорів за грудень 2006 року
та доказів сплати позивачем страхового
платежу за даним реєстром на
підтвердження фактичного виконання
сторонами зобов'язань за цим реєстром,
у зв'язку з чим суд не може дійти
висновку щодо наявності між позивачем
та відповідачем договірних відносин зі
страхування ризиків, пов'язаних з
невиконанням зобов'язань за кредитними
договорами № KRCK/0300/350/06 від 06.12.2006
(позичальник ОСОБА_4) та № KRCK/0300/377/06 від
13.12.2006 (позичальник ОСОБА_2).

Відповідно до частини 1 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Згідно з частиною 1 статті 33
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до статті 44 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його
сплати, повернення і звільнення від
сплати встановлюються законом.

Згідно з частиною 1 статті 49
Господарського процесуального кодексу
України судовий збір покладається: у
спорах, що виникають при укладанні,
зміні та розірванні договорів, - на
сторону, яка безпідставно ухиляється
від прийняття пропозицій іншої
сторони, або на обидві сторони, якщо
господарським судом відхилено частину
пропозицій кожної із сторін; у спорах,
що виникають при виконанні договорів
та з інших підстав, - на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.
44, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, ст.ст. 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Страхова група "ТАС" (03062,
м. Київ, пр-т. Перемоги, буд. 65,
ідентифікаційний код 30115243) на користь
Публічного акціонерного товариства
акціонерного комерційного банку
"Індустріалбанк" (69037, м.
Запоріжжя, вул. Сорок років Рад.
України, буд. 39 Д, ідентифікаційний код
13857564) заборгованості по виплаті
страхового відшкодування у розмірі 11433
(одинадцять тисяч чотириста тридцять
три) грн. 49 коп. та витрати по сплаті
судового збору у розмірі 300 (триста) грн.
71 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85
Господарського процесуального кодексу
України рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Київського
апеляційного господарського суду
шляхом подання, протягом 10 днів з дня
складання повного рішення, апеляційної
скарги через Господарський суд міста
Києва.

Повне рішення складено: 31.03.2014

Суддя
І.М.
Отрош