ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 року
Справа № 925/1589/13

Господарський суд Черкаської області в
складі головуючого судді Потапенко
В.В., при секретарі судового засідання
Дегтярь Л.В., за участю представників
сторін:

від позивача - Луценко В.А. (за
довіреністю),

від відповідача - Геращенко М.В. (за
довіреністю),

від третьої особи - Ніколаєв О.В. - за
довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Черкаси справу

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Юнайтед Кемікалс»

до товариства з обмеженою
відповідальністю «Оріон-Гласс»

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача - товариство з обмеженою
відповідальністю „Торгівельна
компанія "Оріон-Гласс"

про стягнення 1 009 596 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з
відповідача 1 009 596 грн. заборгованості
за поставлений згідно видаткової
накладної № РН-00681 від 30.09.2010 року товар.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на наступні обставини:

- на підставі усної домовленості сторін
відповідач 30 вересня 2010 року отримав
від позивача товар на суму 1 009 596 грн., що
підтверджується видатковою накладною
№РН-00681 та податковою накладною №529 від
30.09.2010 року;

- 28 березня 2011 року сторонами був
підписаний акт звірки взаємних
розрахунків, згідно якого відповідач
визнав суму боргу;

- позивач, посилаючись на існуючу
судову практику (постанова ВГСУ від 20
вересня 2012 року по справі №12/5026/556/2012),
вважає, що факт отримання товару
відповідачем і видаткова накладна є
самостійною підставою для виникнення
обов»язку у відповідача здійснити
розрахунок за отриманий товар;

- посилаючись на приписи статті 525,
частин 1 та 3 статті 509, статті 525, статті
526, статті 527, статті 610, частини 1 статті
612 ЦК України та статті 193 ГК України,
позивач просить суд стягнути з
відповідача суму боргу.

Відповідач подав до суду відзив на
позовну заяву, згідно якого відповідач
не визнав пред»явлений до нього позив,
обґрунтовуючи свою позицію наступним:

- відповідач не заперечує отримання від
позивача товару на суму 1 009 596 грн.;

- відповідач заперечує наявність
заборгованості перед позивачем,
оскільки обов»язок щодо сплати
позивачу вказаної суми боргу перейшов
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торгівельна
компанія «Оріон-Гласс» відповідно до
договору про переведення боргу від 08
грудня 2011 року, який був укладений за
згодою позивача, що підтверджується
підписом його керівника та відтиском
печатки на договорі.

Ухвалою суду від 21 листопада 2013 року
ТОВ «Торгівельна компанія
«Оріон-Гласс» була залучена до участі в
справі в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача.

Ухвалою від 21.11.2013 року було призначено
судову експертизу, проведення якої
доручено Науково-дослідному
експертно-криміналістичному центру
при УМВС України в Черкаській області,
у зв'язку з чим провадження у справі
було зупинено.

На вирішення судового експерта були
поставлені питання:

· ким - ОСОБА_4 чи іншою особою
виконано підпис від імені ОСОБА_4 на
зворотньому боці аркушу договору про
переведення боргу від 08 грудня 2011 року
в графі „_________________ОСОБА_4"?

· чи нанесений відтиск на договорі
про переведення боргу від 08 грудня 2011
року печаткою ТОВ «Юнайтед Кемікалс»
(печатка додається)?

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримав повністю,
дотримувався позиції, викладеної в
позовній заяві.

Директор ТОВ «Юнайтед Кемікалс» ОСОБА_4
стверджував, що ніколи не давав згоди
на укладення договору про переведення
боргу від 08.12.2011 року та відповідно його
не підписував. Також, на його думку,
справжність відтиску печатки на
договорі викликає сумніви, оскільки
візуально спостерігаються розбіжності
із відтиском печатки ТОВ «Юнайтед
Кемікалс».

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечував з
підстав, викладених у письмовому
відзиві на позов.

Представник третьої особи у судовому
засіданні надав наступні пояснення:

- в розпорядженні третьої особи є лист
ТОВ «Оріон-Гласс» до позивача від 29.11.2011
року стосовно надання останнім згоди
на укладання відповідного договору
переведення боргу, на якому міститься
віза та підпис директора позивача -
ОСОБА_4, який свідчить про укладання
вказаного договору за відома та згоди
позивача;

- щодо відмінностей печатки позивача на
договорі та наданої для експертного
дослідження, то позивач протягом часу
співпраці між підприємствами
використовував декілька екземплярів
власної печатки.

Також представником третьої особи було
заявлено клопотання про призначення по
справі ще одної судової експертизи по
визначенню належності відтиску
печатки на договорі про переведення
боргу від 08 грудня 2011 року. У
задоволенні даного клопотання судом
було відмовлено.

Заслухавши доводи та пояснення
представників сторін, дослідивши
наявні в справі матеріали, суд вважає,
що позов підлягає задоволенню в
повному обсязі з наступних підстав:

На підставі усної домовленості 30
вересня 2010 року товариство з обмеженою
відповідальністю „Юнайтед Кемікалс"
поставило товариству з обмеженою
відповідальністю «Оріон-Гласс» товар
згідно видаткової накладної № РН-00681
від 30.09.2010 року на загальну суму 1 009 596
грн., а саме - скло листове 3 мм 3210?2250 мм - 2
150 кв.м.; скло листове 6 мм 3210?2250 - 2 150 кв.м.;
скло листове марки М1 4 мм 321*225 - 30 200 кв.м.

28 березня 2011 року між сторонами було
підписано акт звірки взаємних
розрахунків, у якому відповідач визнає
заборгованість згідно видаткової
накладної № РН-00681 від 30.09.2010 року на
суму 1 009 596 грн.

Відповідач заперечує наявність
заборгованості перед позивачем,
оскільки, за його доводами, обов»язок
щодо сплати позивачу вказаної суми
боргу перейшов до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Торгівельна компанія «Оріон-Гласс»
відповідно до договору про переведення
боргу від 08 грудня 2011 року, який був
укладений за згодою позивача, що
підтверджується підписом його
керівника та відтиском печатки на
договорі.

Директор ТОВ «Юнайтед Кемікалс» ОСОБА_4
стверджував, що ніколи не давав згоди
на укладення договору про переведення
боргу від 08.12.2011 року та відповідно його
не підписував. Також, на його думку,
справжність відтиску печатки на
договорі викликає сумніви, оскільки
візуально спостерігаються розбіжності
із відтиском печатки ТОВ «Юнайтед
Кемікалс».

Під час судового розгляду справи було
призначено судову експертизу,
проведення якої доручено
Науково-дослідному
експертно-криміналістичному центру
при УМВС України в Черкаській області.

На вирішення судового експерта були
поставлені питання:

· ким - ОСОБА_4 чи іншою особою
виконано підпис від імені ОСОБА_4 на
зворотньому боці аркушу договору про
переведення боргу від 08 грудня 2011 року
в графі „_________________ОСОБА_4"?

· чи нанесений відтиск на договорі
про переведення боргу від 08 грудня 2011
року печаткою ТОВ «Юнайтед Кемікалс»
(печатка додається)?

У Висновку експерта від 07.02.2014
року № 1/1263 на поставлені судом питання
були надані наступні відповіді:

- підпис від імені ОСОБА_4 на зворотному
боці аркушу договору про переведення
боргу від 08 грудня 2011 року в графі
„_________________ОСОБА_4" виконаний, ймовірно,
не ОСОБА_4, а іншою особою.

- відтиск печатки ТОВ «Юнайтед
Кемікалс» на договорі про переведення
боргу від 08 грудня 2011 року нанесений не
печаткою ТОВ «Юнайтед Кемікалс», яка
надана на дослідження, а іншою
печаткою.

Представником третьої особи було
заявлено клопотання про призначення по
справі ще одної судової експертизи по
визначенню належності позивачу
відтиску печатки на договорі про
переведення боргу від 08 грудня 2011 року.
Для цього представник третьої особи
просив суд витребувати з матеріалів
господарської справи №925/894/13 надані
ним оригінали первинних документів, на
яких містяться зразки відтиску печатки
позивача. Представник позивача
заперечував проти задоволення цих двох
клопотань, вказуючи, що ці первинні
документи надавалися третьою особою, а
не позивачем, у зв»язку з чим не можуть
бути достовірними, оскільки позивач
заперечує їх належність йому. У
задоволенні даних клопотань судом було
відмовлено.

Представник третьої особи у судовому
засіданні вказав, що в розпорядженні
третьої особи є лист ТОВ «Оріон-Гласс»
до позивача від 29.11.2011 року стосовно
надання останнім згоди на укладання
відповідного договору переведення
боргу, на якому міститься віза та
підпис директора позивача - ОСОБА_4, що,
на його думку, свідчить про укладання
вказаного договору за відома та згоди
позивача. При цьому представник
третьої особи не надав суду докази
отримання цього листа позивачем і не
зміг пояснити, чому лист ніби з
резолюцією керівника позивача
знаходиться у третьої особи.
Представник позивача заперечив
отримання вказаного листа позивачем і
знаходження на ньому саме підпису
керівника позивача і виконаної ним
резолюції.

Суд критично оцінив доводи третьої
сторони і прийшов до висновку, що ці
твердження мають на меті ввести суд в
оману, оскільки достовірність наданих
представником третьої особи доказів і
тих, які він просить витребувати,
викликає сумнів, а інших додаткових
доказів, які б підтверджували його
доводи, він не надав.

Згідно частини першої статті 33 ГПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Відповідач не надав суду доказів, які
спростовували б доводи позивача і
підтверджували б його доводи про
підписання з позивачем договору
переведення боргу.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 11
Цивільного кодексу України підставами
виникнення цивільних прав та
обов»язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 11
Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України), цивільні права та обов»язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та
обов»язки.

Згідно зі ст. 202 ЦК України, правочином є
дія особи, спрямована на набуття, зміну
або припинення цивільних прав та
обов»язків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 205 ЦК України
правочин може вчинятися усно або в
письмовій формі. Сторони мають право
обирати форму правочину, якщо інше не
встановлено законом. Правочин, для
якого законом не встановлена
обов»язкова письмова форма, вважається
вчиненим, якщо поведінка сторін
засвідчує їхню волю до настання
відповідних правових наслідків.

За приписом ч. 1 ст. 206 ЦК України усно
можуть вчинятися правочини, які
повністю виконуються сторонами у
момент їх вчинення, за винятком
правочинів, які підлягають
нотаріальному посвідченню та (або)
державній реєстрації, а також
правочинів, для яких недодержання
письмової форми має наслідком їх
недійсність.

Крім того, ст. 218 ЦК України встановлює,
що недодержання сторонами письмової
форми правочину, яка встановлена
законом, не має наслідком його
недійсність, крім випадків,
встановлених законом.

За приписом ст. 181 Господарського
кодексу України допускається
укладення господарських договорів у
спрощений спосіб, тобто шляхом обміну
листами, факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження прийняття до виконання
замовлень, якщо законом не встановлено
спеціальні вимоги до форми та порядку
укладення даного виду договорів.

Фактично укладений між сторонами
правочин за своєю правовою природою є
договором поставки тому спірні
відносини, регулюються згідно з п. 7 ст.
179 Господарського кодексу України.

У вказаній видатковій накладній
визначено предмет поставки, кількість
та вартість товару.

Відповідно до ст. 265 ГК України, за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти цей товар (товари) і сплатити
за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не передбачено договором,
законом або не виникає з характеру
відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

За загальним правилом, встановленим ч. 1
ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

У даному випадку строк (термін)
виконання відповідачем грошового
обов'язку на користь позивача у справі,
з огляду на характер зобов'язань, що
виникли між сторонами з приводу
поставки, не був встановлений, оскільки
між сторонами відсутні будь-які
письмові угоди щодо визначення умов
оплати поставленого товару.

Положення ч. 2 ст. 530 ЦК України
визначають, що у випадку, коли строк
(термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Відповідач не оплатив поставлену
продукцію, внаслідок чого у нього
виникла заборгованість у сумі 1 009 596
грн.

За договором купівлі-продажу (ст. 655 ЦК
України) однак сторона (продавець)
передає або зобов'язується передати
майно (товар) у власність другій
стороні (покупцеві), а покупець приймає
або зобов'язується прийняти майно
(товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно з вимогами ст. 692 ЦК України
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару. Тобто, визначений
у законі строк виконання зобов'язання з
оплати придбаного товару є умовою, що
забезпечує порядок виконання
зобов'язання купівлі-продажу.
Підставою виникнення у покупця
грошового зобов'язання за загальним
правилом є передача продавцем майна.
Отже, видаткова накладна є документом,
що підтверджує виникнення у
відповідача грошового зобов'язання.

Такої ж позиції дотримується
Вищий господарський суд України по
справі № 12/5026/556/2012.

Як вбачається з матеріалів справи і
підтверджено позивачем, він свої
зобов'язання виконав, передавши
відповідачу товар на загальну суму 1 009
596 грн., який відповідач прийняв, що
підтверджується видатковою накладною
№ РН-00681 від 30.09.2010 року.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Відповідач свої зобов"язання належним
чином не виконав, вартість отриманого
від позивача товару в установлений
законом термін не оплатив, в результаті
чого утворилася заборгованість у
розмірі 1 009 596 грн.

За таких обставин, позов щодо стягнення
основного боргу на підставі статті 526
ЦК України підлягає задоволенню.

На підставі ст. 49 ГПК України з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню понесені
останнім судові витрати: сплачений
судовий збір в сумі 20 191 грн. 92 коп.

Судом по справі була призначена судова
експертиза. Згідно рахунку на оплату №1
від 08.01.2014 року вартість комплексної
(почеркознавчої та технічної)
експертизи склала 3 937 грн. 92 коп. На
підставі статті 49 ГПК України суд
вважає необхідним вказану суму за
проведення судової експертизи
покласти повністю на відповідача,
оскільки саме внаслідок неправильних
дій цього відповідача виник спір.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Оріон-Гласс» (20600, м.
Шпола Черкаської області, вулиця
Леніна, 139А, ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Юнайтед Кемікалс»
(04050, м. Київ, вулиця Мельникова, 12, к. 4,
) - 1 009 596 грн. боргу, 20 191
грн. 92 коп. судового збору та 3 937 грн. 92
коп. судових витрат за проведення
судової експертизи.

Рішення може бути оскаржене до
Київського апеляційного
господарського суду.

СУДДЯ
В.В. Потапенко

Повне судове рішення складено 02.04.2014 р.

Суддя
В.В. Потапенко