номер провадження справи 17/7/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2014
Справа № 908/223/14

за позовною заявою: фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, 18000, АДРЕСА_1

до відповідача: фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_2

про стягнення 42 487,32 грн., що
еквівалентно 5 310,91 доларів США

суддя Корсун В.Л.

У засіданні приймали участь
представники:

від позивача: ОСОБА_3, довіреність від
01.04.13 № 1569

від відповідача: ОСОБА_2, паспорт від
18.06.99 № 018900

СУТЬ СПОРУ:

28.01.14 до господарського суду
Запорізької області звернулась
фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі
ФОП ОСОБА_1) з позовною заявою про
стягнення з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (надалі ФОП ОСОБА_2) за договором
поставки від 03.05.06 № 35 заборгованості в
розмірі 6 335,91 доларів США, що
еквівалентно 50 687,32 грн.

28.01.14 автоматизованою системою
документообігу суду здійснено
розподіл справ між суддями та
визначено позовну заяву ФОП ОСОБА_1 до
розгляду судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 28.01.14 судом порушено
провадження у справі № 908/223/14, якій
присвоєно № провадження 17/7/14. У сторін
витребувані документи необхідні для
всебічного та об'єктивного розгляду і
вирішення справи по суті, судове
засідання призначено на 19.02.14.

В судовому засіданні 19.02.14 судом
оголошувалась перерва до 12.03.14.

Ухвалою від 12.03.14 судом у зв'язку з
неявкою в судове засідання
уповноважених представників сторін
відкладено розгляд справи на 26.03.14.

Враховуючи клопотання представника
позивача, заява про залишення позову
без розгляду від 25.02.14 судом не
розглядалась.

Заявою від 26.03.14 про зменшення позовних
вимог, проти якої не заперечив
відповідач та, яка прийнята судом до
розгляду, позивач просить суд зменшити
позовні вимоги та стягнути з
відповідача заборгованість в сумі 42
487,32 грн., що еквівалентно 5 310,91 доларів
США.

За заявою уповноважених представників
сторін розгляд справи здійснювався без
застосування технічних засобів
фіксації судового процесу.

У засіданні суду 26.03.14, на підставі
ст.ст. 821, 85 ГПК України, судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення. Судом повідомлено
представників сторін про дату
складення повного рішення.

Позивач обґрунтував свої вимоги ст.ст.
525, 526, 625, 629 ЦК України та ст.ст. 20, 173, 174 ГК
України, пояснював наступне. 03.05.06 між
сторонами у справі укладено договір
поставки № 35, на виконання умов якого
позивач поставив відповідачу товар на
загальну суму 29 640 грн., що
підтверджується накладною від 03.05.06 №
35. 01.06.11 між сторонами підписано
додаткову угоду до договору № 35. На
думку позивача, даною угодою сторони
передбачили, що сума заборгованості за
договором від 03.05.06 № 35 становить 6 335,91
доларів США, що еквівалентно 50 687,32 грн.
Однак, зобов'язання щодо сплати
відповідач не виконав. У зв'язку з чим,
позивач просить суд стягнути з
відповідача 42 487,32 грн., що еквівалентно
5 310,91 доларів США.

Відповідач у відзиві від 26.03.14 на
позовну заяву визнав позовні вимоги
повністю на суму 42 487,32 грн., що
еквівалентно 5 310,91 доларів США.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

03.05.06 між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (Продавець)
та приватним підприємцем ОСОБА_2
(Покупець) укладено договір поставки №
35, за умовами якого (п. 1.1. договору)
Продавець зобов'язався поставити, а
Покупець прийняти та оплатити товар
належної якості, найменування,
кількість, ціна та вартість якого
визначена в накладних, які є
невід'ємною частиною договору.

Пунктом 1.4. договору сторони
передбачили, що приймання товару по
кількості та якості здійснюється
Покупцем в пункті доставки при
підписанні ним товаросупровідних
документів (накладних).

Відповідно до п. 2.1. договору,
оплата кожної партії товару
здійснюється з відстрочкою платежу на
180 днів з дня підписання Покупцем
товаросупровідних документів
(накладних) на кожну партію товару
готівковими коштами шляхом їх здачі
Продавцю.

Договір діє до повного виконання
сторонами своїх зобов'язань за ним (п.
5.1. договору).

Згідно із ч. 1 ст. 175 Господарського
кодексу України (ГК України),
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утримуватися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України (ЦК України) з урахуванням
особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526 ЦК
України, зобов'язання повинні
виконуватись належним чином
відповідно до вимог закону, умов
договору. Одностороння відмова від
виконання зобов'язання не допускається
крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить ГК України,
частинами 1, 7 ст. 193 якого встановлено,
що суб'єкти господарювання та ін.
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору (ч. 1). ... Одностороння відмова
від виконання зобов'язання не
допускається крім випадків,
передбачених законом (ч. 7).

Згідно із ст. 712 ЦК України, за договором
поставки продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк товар у власність покупця, а
покупець зобов'язується прийняти товар
і сплатити за нього певну грошову суму.

Позивач обґрунтовуючи заявлені вимоги,
посилається на укладену між сторонами
додаткову угоду від 01.06.11 до договору
купівлі-продажу № 35, за змістом якої
сторони дійшли згоди, що сума
заборгованості Покупця становить 50
687,32 грн., у тому числі 3% річних (за 3 роки
і 8 місяців) - 3 260,40 грн., сума боргу з
урахуванням індексу інфляції - 47 426,92
грн. (п. 2). Сторони дійшли згоди, що
Покупець розраховується в валюті:
долар США за курсом 1 дол. США = 8 грн. (п.
3). Сторони дійшли згоди, що Покупець
зобов'язаний сплатити Продавцю 6 335,91
доларів США, що є еквівалентом 50 687,32
грн. за курсом 8 на момент підписання
цієї угоди (п. 4).

Пунктом 5.1. додаткової угоди від 01.06.11
сторони дійшли згоди, що
заборгованість повинна погашатись
щомісячно до останнього числа кожного
місяця, шляхом внесення на
розрахунковий рахунок Продавця
грошових коштів в сумі 50 дол. США
починаючи з дня підписання цієї угоди
до повної виплати заборгованості.

Також, позивач посилається на накладну
від 03.05.06, за змістом якої ФОП ОСОБА_1
поставив відповідачу товар на загальну
суму 29 640 грн.

Розглянувши додані до матеріалів цієї
справи докази в їх сукупності судом
встановлено наступне.

Частиною 2 ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України (ГПК
України) унормовано, що сторони та ін.
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно з ч. 2 ст. 34 ГПК України, обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Статтею 33 ГПК України обов'язок
доказування покладено на сторони.

Як встановлено судом, додаткова угода
від 01.06.11, на яку позивач вказує як на
підставу виникнення боргу в сумі 42 487,32
грн., що еквівалентно 5 310,91 доларів США,
укладена до договору купівлі-продажу
від 03.05.06 № 35, який не є предметом
розгляду у справі № 908/223/14.

Позивач в особі уповноваженого
представника в ході розгляду цієї
справи пояснював суду, що додаткова
угода від 01.06.11 № 35 до договору
купівлі-продажу від 03.05.06 № 35 є
одночасно також додатковою угодою до
спірного договору поставки від 03.05.06 №
35.

Разом з тим, доводи позивача в цій
частині не приймаються судом до уваги
оскільки додаткова угода від 01.06.11 № 35
не містить жодного посилання на
договір поставки від 03.05.06 № 35.

Розглядаючи цю справу по суті спору
судом прийнято до уваги той факт, що
згідно із ч. 6 ст. 22 ГПК України,
господарський суд не приймає відмови
від позову, зменшення розміру позовних
вимог, визнання позову відповідачем,
якщо ці дії суперечать законодавству,
або порушують чиї-небудь права і
охоронювані законом інтереси.

А тому, з підстав викладених у ч. 6 ст. 22
ГПК України, судом, через надуманість і
безпідставність, залишається поза
увагою визнання позову відповідачем у
цій справі.

Слід зазначити, що судом визнається
необґрунтованим посилання позивача на
накладну від 03.05.06 № 35, оскільки із
змісту цієї накладної не вбачається, що
поставка товару на суму 29 640 грн.
відбулась саме в рамках договору
поставки від 03.05.06 № 35, за яким заявлено
вимоги у цій справі.

Таким чином, факт наявності
заборгованості відповідача перед
позивачем в розмірі 42 487,32 грн., що
еквівалентно 5 310,91 доларів США за
договором поставки від 03.05.06 № 35, не
підтверджується матеріалами цієї
господарської справи за 3 908/223/14.

За таких обставин вимоги ФОП ОСОБА_1 про
стягнення з ФОП ОСОБА_2 за договором
поставки від 03.05.06 № 35 заборгованості в
розмірі 42 487,32 грн., що еквівалентно 5
310,91 доларів США, не підтверджуються
зібраними у справі доказами.

У зв'язку з чим, у задоволенні позову
судом відмовляється повністю.

Згідно з нормами статей 44 та 49 ГПК
України, судові витрати, до кола яких
відносяться і понесені ФОП ОСОБА_1
витрати з оплати послуг адвоката,
покладаються на позивача.

Оскільки позивач у відповідності до
норм п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про
судовий збір" звільнений від сплати
судового збору, судовий збір з позивача
не стягується.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 21, 42, 43, 45, 22, 33, 34, 44, 49, 69, 81, 82, 821, 84, 85
Господарського процесуального
кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 01.04.14

Суддя
В.Л. Корсун