ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2014 р.
Справа № 914/233/14

Господарський суд Львівської області у
складі судді Р.Матвіїва, при секретарі
судового засідання Н. Фартушку,
розглянув справу

за позовом: Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_2;

до відповідача: Публічного
акціонерного товариства
"Львівобленерго", м. Львів;

про: визнання недійсним рішення
комісії з розгляду актів.

У судовому засіданні взяли участь
представники:

позивача: ОСОБА_2 - адвокат на підставі
договору про представництво інтересів
та надання правової допомоги б/н від
11.01.2014 року;

відповідача: Борис В. Ю. - представник на
підставі довіреності № 112-7157 від 19.12.2012
року.

Обставини розгляду справи. Ухвалою
суду від 28.01.2014 року прийнято до
розгляду позовну заяву та порушено
провадження у справі за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
"Львівобленерго" про визнання
недійсним рішення комісії з розгляду
актів. Розгляд справи призначено на
11.02.2014 року.

У судове засідання 11.02.2014 року з'явився
представник позивача, подав клопотання
про відкладення розгляду справи не
приступаючи до розгляду справи по суті
з метою надання можливості
ознайомитись з матеріалами справи.
Представники відповідача проти
позовних вимог заперечили з підстав,
викладених у відзиві на позовну заяву,
крім цього подали клопотання про
витребування доказів. Судом відкладено
розгляд справи на 25.02.2014 року.

У судовому засіданні 25.02.2014 року суд
приступив до розгляду справи по суті.
Представник позивача позовні вимоги
підтримав і подав заперечення на
відзив. Представник відповідача проти
позову заперечив повністю з підстав,
наведених у відзиві на позовну заяву.

Судом оголошено перерву в судовому
засіданні до 11.03.2014 року.

У судовому засіданні 11.03.2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав. Представник відповідача
проти позову заперечив, подав
додаткові пояснення по справі. Судом
оголошено перерву в судовому засіданні
до 18.03.2014 року

У судовому засіданні 18.03.2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав. Представник відповідача
проти позову заперечив, подав
додаткові пояснення по справі. Судом
відкладено розгляд справи на 25.03.2014
року.

У судовому засіданні 25.03.2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав повністю. Представник
відповідача проти позову заперечив,
подав додаткові пояснення та документи
для долучення до матеріалів справи.

Від фіксації судового процесу
технічними засобами представники
сторін відмовилися.

Представникам сторін, що брали участь в
судовому засіданні, роз'яснено зміст
ст. ст. 20, 22 Господарського
процесуального кодексу України щодо їх
прав та обов'язків, зокрема про право
заявляти відводи судді.

У судовому засіданні 25.03.2013 року судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Суть спору. Спір між сторонами виник у
зв'язку з неправомірними, на думку
позивача, діями відповідача. Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі по
тексту рішення - позивач) звернувся з
позовом до Публічного акціонерного
товариства "Львівобленерго" (надалі по
тексту рішення - відповідач) про
визнання недійсним рішення комісії з
розгляду актів про порушення
споживачами Правил користування
електричною енергією.

16.10.2012 року відповідачем було оформлено
акт про пломбування та
відповідальність за збереження
засобів обліку та пломб на них, згідно з
яким було встановлено пломби та
індикатори дії впливу магнітного поля.
12.12.2013 року представниками відповідача
було складено акт про порушення
позивачем правил користування
електричною енергією, який позивач
вважає неправомірним, складеним з
порушенням встановленого порядку. На
підставі вказаного акта комісією з
розгляду актів про порушення
споживачами Правил користування
електричною енергією складено
протокол, згідно з яким позивачу
нараховано 63 738 грн. 61 коп. вартості
недорахованої електричної енергії, з
чим позивач не погоджується і у зв'язку
з чим просить суд визнати таке рішення
недійсним.

Відповідач проти позовних вимог
заперечив, зазначивши, що відповідно до
п. 3.3 Правил користування електричною
енергією, затверджених постановою
Національної комісії регулювання
електроенергетики України від 31 липня
1996 р. N 28 (у редакції постанови
Національної комісії регулювання
електроенергетики України від 17 жовтня
2005 р. N 910) відповідальність за
збереження і цілісність розрахункових
засобів обліку електричної енергії та
пломб (відбитків їх тавр) відповідно до
акта про пломбування покладається на
власника (користувача)
електроустановки або організацію, на
території (у приміщенні) якої вони
встановлені. Стосовно складеного акта
про порушення позивачем правил
користування електроенергією,
відповідач вказує на його
правомірність та відповідність усім
вимогам, згідно з якими такий повинен
оформлятися.

У процесі розгляду справи суд
встановив наступне: 26.06.2007 року між
Відкритим акціонерним товариством
«Львівобленерго», на даний час
Публічне акціонерне товариство
«Львівобленерго» згідно зі змінами від
19.04.2011 року відповідно до свідоцтва про
державну реєстрацію юридичної особи,
(надалі по тексту рішення -
постачальник) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (споживачем
згідно з договором) укладено договір №
35274 про постачання електричної енергії
(надалі по тексту рішення - договір).
19.11.2007 року та 27.07.2009 року сторонами
укладались додаткові угоди про зміни
до договору.

Відповідно до п. 1 договору
постачальник продає електричну
енергію споживачу для забезпечення
потреб електроустановок споживача з
приєднаною потужністю, зазначеною в
додатку № 9 «Графік зняття показів
засобів обліку електричної енергії»
цього договору, а споживач оплачує
постачальнику вартість використаної
електричної енергії та здійснює інші
платежі згідно з умовами цього
договору.

Відповідно до п. 9.4 договору від 26.06.2007
року цей договір набуває чинності з дня
його підписання і укладається на строк
до 31.12.2007 року. Договір вважається
щоразу продовженим на наступний
календарний рік, якщо за місяць до
закінчення терміну дії договору жодною
зі сторін не буде заявлено про
припинення його дії.

У матеріалах справи відсутні
заяви сторін за договором про
припинення дії цього договору, а тому, в
порядку п. 9.4. цього договору цей
договір продовжив свою дію до 31.12.2013
року, що сторонами не заперечується.

Як вбачається з матеріалів справи, з
січня 2011 року позивач проживає в
Королівстві Іспанія, у зв'язку з чим
29.01.2011 року видав ОСОБА_5 довіреність
серії ВРД № 300790 бути його
представником як суб'єкта
господарської діяльності з правом
підпису всіх документів, необхідних
для виконання наданих цією довіреністю
повноважень. Дана довіреність дійсна
до 29.01.2014 року.

08.06.2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6
укладено договір оренди нежитлового
приміщення за адресою АДРЕСА_3,
загальною площею 63 кв.м., відповідно до
п. 1 якого орендар (ОСОБА_6) прийняв у
строкове платне користування вказане
приміщення, цільове призначення якого -
продуктовий магазин. Виконання
договору підтверджено актом
приймання-передавання орендованих
приміщень.

У відповідності до п. 1.4 «Методики
визначення обсягу та вартості
електричної енергії, не облікованої
внаслідок порушення споживачами
Правил користування електричною
енергією», яка затверджена постановою
Національної комісії регулювання
електроенергетики України № 562 від
04.05.2006 року, яка зареєстрована в
Міністерстві юстиції України 04.07.2006
року за № 782/12656, на підставі свідоцтва
про атестацію за № В 001-2009, свідоцтва
про уповноваження за № ДП 008-2009, які
видані Державним комітетом України з
питань технічного регулювання та
споживчої політики, Національний
науковий центр «Інститут метрології»
видав сертифікат від 14.12.2010 року на
індикатори магнітного поля типу MFI-3t із
характерним зображенням трьох
трикутників із колами всередині, які
виготовляються компанією «Магнето»
(Польща). Відповідач на підставі
договору поставки № 12/12-349, видаткової
накладної № РН-0000203 20.07.2012 року придбав
партію сертифікованих індикаторів дії
магнітного поля типу MFI-3t, які
виготовлені компанією «Магнето»
(Польща).

Відповідно до п. 2.1 цієї Методики факт
установлення індикаторів має бути
зазначений в акті про пломбування або
іншому документі, що підтверджує факт
установлення таких індикаторів на
приладах обліку та передачу цих
приладів обліку, пломб та індикаторів
на збереження, який складається в двох
примірниках представниками
енергопостачальника в присутності
споживача (власника або наймача) або
уповноваженої ними особи та
підписується ним.

16.10.2012 року енергопостачальною
організацією - Бориславським РЕМ ПАТ
«Львівобленерго» складено акт № 501994
про пломбування та відповідальність за
збереження засобів обліку та пломб на
них, а саме лічильника № 6178916 тип
ЛТБ-1-03Т, згідно з яким зафіксовано
наявність на лічильнику однієї пломби
Е-2007, а також встановлення пломб ЛЛ 4244,
ЛЛ 4243 всього 2 штуки та індикаторів дії
впливу магнітного поля типу MFI-3t ЛВ 10829
та ЛВ 10828 на лицевій стороні лічильника,
ЛВ 10830 на верхній стороні, ЛВ 10831 на
правій стороні лічильника.
Опломбування виконав інспектор
ОСОБА_12, пломби та індикатори на
збереження прийняв ОСОБА_8 та ОСОБА_5

17.10.2013 року ОСОБА_5 звернулася із заявою
про направлення сертифікату стосовно
встановлених індикаторів, виданого
Національним науковим центром
«Інститут метрології». Докази
надіслання та отримання такої заяви
відповідачем у матеріалах справи
відсутні, оскільки поштова квитанція
не свідчить про надіслання саме такої
заяви і отримання її адресатом.

08.07.2013 року складено акт контрольного
огляду засобів обліку № 459475, згідно з
яким представниками
енергопостачальної організації не
виявлено жодних порушень з боку
споживача.

12.12.2013 року складено акт № 026697 про
порушення позивачем правил
користування електричною енергією,
згідно з яким ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 у
присутності ОСОБА_5 зафіксовано
порушення, а саме дії споживача, які
призвели до зміни показів приладу
обліку: фіксація індикатором впливу
постійного (змінного) магнітного або
електричного поля (спрацював індикатор
№ ЛВ10829). При цьому, зазначено, що пломби
на лічильнику та індикатори не
пошкоджені. Складений акт підписаний
представниками постачальника
електричної енергії. Представник
споживача вніс зауваження до
складеного акта наступного змісту: «у
даний час магазин здається в оренду,
від чого спрацював індикатор мені не
відомо, до лічильника нічого не
представляла», від підпису відмовився.

У результаті виявленого порушення
представниками постачальника
електричної енергії складено вимогу №
051394 від 12.12.2013 року щодо приведення
розрахункових засобів обліку і схем їх
підключення у відповідність до вимог
ПКЕЕ та нормативно-технічних
документів, відповідно до якого
споживача зобов'язано відновити облік
електричної енергії до 20.12.2013 року; акт
№ 249012 від 12.12.2013 року про пломбування та
відповідальність за збереження
засобів обліку та пломб на них з
додатком 1 - направленням на експертизу
приладу обліку, який був встановлений
за адресою АДРЕСА_3, місце встановлення
лічильника - ВРЩ-0,4 кв (магазину). Дата
проведення експертизи - 18.12.2013 року.

На засіданні комісії Бориславського
РЕМ по розгляду актів про порушення
ПКЕЕ 24.12.2013 року, оформленим протоколом
№ 11, прийнято рішення провести
нарахування обсягу та вартості
недорахованої електроенергії по силі
струму, визначеній виходячи із
найменшої поперечної площі перерізу
проводів, з дати останнього
контрольного огляду 08.07.2013 року та
визначено таку суму у розмірі 63 738 грн. 61
коп. Як підтверджено написом на
протоколі, споживач від підпису
відмовився.

На підставі прийнятого комісією
рішення споживачу надіслано рахунок за
електроенергію № 11 від 24.12.2013 року на
суму 63 738 грн. 61 коп.

Дані факти матеріалами справи
підтверджується, сторонами не
заперечувались та документарно не
спростовувались.

Дослідивши представлені суду докази,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд вважає позовні вимоги
безпідставними, необґрунтованими та
такими що не підлягають до задоволення
з огляду на наступне.

Як встановлено судом, взаємні права та
обов'язки між сторонами виникли в силу
дії договору про постачання
електричної енергії.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про
електроенергетику» від 16.10.1997 року (з
наступними змінами та доповненнями)
споживання енергії можливе лише на
підставі договору з
енергопостачальником.

Договір про постачання електричної
енергії - домовленість двох сторін
(постачальник електричної енергії за
регульованим тарифом і споживач), що є
документом певної форми, який
встановлює зміст та регулює
правовідносини між сторонами під час
продажу постачальником за
регульованим тарифом електричної
енергії споживачу за тарифами, які
регулюються відповідно до
законодавства України (ст. 1 Правил
користування електричною енергією).

Правовідносин користування
електричною енергією, що виникли між
сторонами, детально регулюються
Правилами користування електричною
енергією, затвердженими постановою
Національної комісії регулювання
електроенергетики України від 31 липня
1996 р. N 28 (у редакції постанови
Національної комісії регулювання
електроенергетики України від 17 жовтня
2005 р. N 910), надалі по тексту рішення -
Правила. Ці Правила регулюють
взаємовідносини, які виникають в
процесі продажу і купівлі електричної
енергії між виробниками або
постачальниками електричної енергії
та споживачами (на роздрібному ринку
електричної енергії). Дія цих Правил
поширюється на всіх юридичних осіб та
фізичних осіб (крім населення).

Серед додатків до укладеного договору
є графік зняття показів засобів обліку
електричної енергії (додаток № 9),
згідно з яким покази розрахункових
засобів обліку відповідно до переліку
об'єктів і точок комерційного обліку
споживача знімаються візуально 16 числа
кожного місяця, та акт розмежування
балансової належності електромереж та
експлуатаційної відповідальності
сторін (додаток № 11), згідно з яким
балансова належність електромереж та
установок постачальника електричної
енергії Л-0 ТП-475, споживача - кабельний
ввід 0,4 кв від ТП-475 до п/в щита
приміщення ряду торгових павільйонів
та електрообладнання ряду торгових
павільйонів; межа балансової
належності електромереж та установок
встановлюється на кабельних
наконечниках 0,4 кв від ТП-475 Л-26 РУ-0,4 кв.
Даний акт відповідає вимогам Правил,
оскільки п. 2.1 передбачено, що межі
балансової належності та
експлуатаційної відповідальності між
споживачем (субспоживачем) і
електропередавальною організацією
(основним споживачем) за технічний стан
і обслуговування суміжних
електроустановок фіксуються в акті
розмежування балансової належності
електроустановок і експлуатаційної
відповідальності сторін.

Відповідно до п. 3.1 Правил
електроустановки споживачів мають
бути забезпечені необхідними
розрахунковими засобами обліку
електричної енергії для розрахунків за
спожиту електричну енергію, технічними
засобами контролю і управління
споживанням електричної енергії та
величини потужності, а також (за
бажанням споживача) засобами
вимірювальної техніки для контролю
якості електричної енергії.
Розрахункові засоби обліку
електричної енергії, технічні засоби
контролю і управління споживанням
електричної енергії та величини
потужності, засоби вимірювальної
техніки для контролю якості
електричної енергії встановлюються
відповідно до вимог ПУЕ, цих Правил та
проектних рішень.

Відповідальність за технічний стан
засобів обліку несе та організація, на
балансі якої вони перебувають, або
організація, яка здійснює їх
експлуатацію на підставі відповідного
договору (п. 3.2 Правил).

Відповідальність за збереження і
цілісність розрахункових засобів
обліку електричної енергії та пломб
(відбитків їх тавр) відповідно до акта
про пломбування покладається на
власника (користувача)
електроустановки або організацію, на
території (у приміщенні) якої вони
встановлені (п. 3.3 Правил).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
електроенергетику» споживачі енергії -
суб'єкти господарської діяльності та
фізичні особи, що використовують
енергію на підставі договору про її
продаж і купівлю.

Судом встановлено, що договір про
постачання електричної енергії на
електроживлення нежитлового
приміщення за адресою АДРЕСА_3
укладений із фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 Згідно з
наявним у справі свідоцтвом про право
власності на нерухоме майно позивач є
власником нежитлового приміщення за
адресою АДРЕСА_3, корп. 2. У матеріалах
справи містяться витяги із системи
«Клієнт-банк», зокрема, за 3 останні
місяці нарахування недорахованої
електроенергії згідно з оскаржуваним
протоколом - за вересень, жовтень,
листопад 2013 року, які підтверджують, що
саме фізична особа-підприємець ОСОБА_1
здійснювала оплату за спожиту
електроенергію на підставі договору
про постачання електричної енергії №
35274. Поряд з тим у матеріалах справи
відсутні будь-які докази укладення
договору на постачання електроенергії
для електроживлення приміщення,
власником якого є позивач, між ОСОБА_6
та відповідачем. Відсутні також докази
оплати ОСОБА_6 за електроенергію,
спожиту в даному приміщенні.

Як підтверджено матеріалами справи,
відповідно до договору № 35274 від 26.06.2007
року, до п. 3.3. «Правил користування
електричною енергією», акту № 501994 від
16.10.2012 року про пломбування та
відповідальність за збереження
засобів обліку та пломб на них
споживачем електричної енергії та
відповідальним за збереження
індикаторів дії магнітного поля типу
MFI-3t за № ЛВ10828, № ЛВ10829, № ЛВ10830, № ЛВ10831
є власник нежитлового приміщення за
адресою АДРЕСА_3 - фізична
особа-підприємець ОСОБА_1, що
спростовує твердження позивача про
відсутність підстав для виставлення
рахунку за порушення користування
Правилами.

Судом встановлено, що 12.12.2013 року
уповноваженими представниками
відповідача та за участю
уповноваженого представника позивача
ОСОБА_5 за фактом перевірки
електроустановок об'єкта споживача -
магазину за адресою АДРЕСА_3 було
складено акт № 026697 про порушення,
відповідно до якого встановлено
фіксацію індикатором впливу
постійного (змінного) магнітного або
електричного поля (спрацював індикатор
№ ЛВ10829). Доказами виявленого порушення
є фотографії, які є невід'ємними
частинами акту про порушення, на яких
видно сам магазин, номер лічильника,
номери індикаторів магнітного поля,
які відповідають тим, що зазначені у
вищевказаному Акті № 501994 про
пломбування.

Як вбачається із акту від 16.10.2013 року та
сертифікату тестування зразків
індикаторів магнітного поля MFI-3t від
14.12.2010 року, в акті допущено описку в
році видачі згадуваного сертифікату, і
датою видачі такого сертифіката
вважається 14.12.2010 року. Однак, така
описка жодним чином не спростовує той
факт, що встановлені споживачу чотири
індикатори були сертифікованими
(згідно із сертифікатом від 14.12.2010 року),
а відповідачем належними доказами
доведено, що індикатори магнітного
поля MFI-3t із зображенням трьох
трикутників із колами всередині, які
виготовляються компанією «Магнето»
(Польща), що були встановлені
представниками відповідача згідно з
описаним вище актом від 16.10.2013 року на
лічильнику позивача, відповідають усім
вимогам та стандартам. Оскільки
відповідно до вищезгаданого
сертифікату від 14.12.2010 року, акту про
пломбування № 501994, споживачу було
встановлено індикатори магнітного
поля, що є реєстраторами дії постійного
поля, то згідно з актом № 026697 у
споживача було виявлено не що інше як
фіксацію індикатором впливу
постійного магнітного поля (спрацював
індикатор № ЛВ10829).

Відповідно до п. 6.41 Правил У разі
виявлення під час контрольного огляду
або технічної перевірки уповноваженим
представником постачальника
електричної енергії, від якого
споживач одержує електричну енергію,
або електропередавальної організації
порушень цих Правил або умов договору
на місці виявлення порушення у
присутності представника споживача
оформляється акт порушень. В акті мають
бути зазначені зміст виявленого
порушення із посиланням на відповідні
пункти цих Правил та вихідні дані,
необхідні та достатні для визначення
обсягу недоврахованої електричної
енергії та/або суми завданих
споживачем збитків. За необхідності в
акті зазначаються заходи, яких
необхідно вжити для усунення допущених
порушень. Акт складається в двох
примірниках, один з яких передається
або надсилається споживачеві. Акт
підписується представником
постачальника електричної енергії
(електропередавальної організації) та
представником споживача. У разі
відмови споживача підписати акт в
ньому робиться запис про відмову. У
цьому разі акт вважається дійсним, якщо
він підписаний не менше ніж трьома
уповноваженими представниками
постачальника електричної енергії
(електропередавальної організації).
Споживач має право подати пояснення і
зауваження щодо змісту акта, які
зазначаються в акті, а також викласти
мотиви своєї відмови від його
підписання.

Передбачений порядок позивачем не
оспорюється, про час і місце проведення
зборів комісії постачальника
електроенергії зазначено у згаданому
акті, відтак, дії відповідача є
правомірними.

Зазначене нормативне положення
містить способи захисту прав як
споживача, так і постачальника
електроенергії. Як підтверджено
матеріалами справи, не спростовано
доводами сторін, споживач скористався
своїми правами в частині відмови від
підпису та внесення зауважень до
змісту акту. Так, якщо споживач не
погоджується із змістом акту, він
робить про це зауваження в самому акті.
Втім, і постачальник енергії має засоби
для захисту своїх прав, у випадку, якщо
споживач відмовляється від підпису -
Правила користування електричною
енергією передбачають дійсність акту
про порушення, якщо він підписаний
трьома представниками постачальника.
Законодавства не надає
енергопостачальнику інших засобів
довести факт порушення. (Аналогічний
висновок наведений в постанові Вищого
господарського суду України від 28.11.2013
року у справі № 914/1907/13).

Із досліджених судом доказів у справі,
підтверджується факт підписання акту
про порушення від 12.12.2013 року трьома
представниками постачальника
електричної енергії: ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, повноваження яких
підтверджені наявними у справі
наказами про прийняття їх на роботу
відповідачем (накази № 345к від 22.04.2005
року, № 84-к від 23.09.1999 року, № 164к від
01.11.2000 року), копіями посадових
інструкцій та копіями посвідчень про
проходженнями цими працівниками
перевірки знань з Охорони праці,
Пожежної безпеки та Технічної
експлуатації.

Відтак, суд приходить до висновку, що
твердження позивача про складення акту
неуповноваженими особами є
безпідставним та необґрунтованим, а
акт про порушення № 026697 є дійсним
згідно з приписами п. 6.41 Правил.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що
при складенні акту № 026697 представник
позивача - ОСОБА_5 скористалася своїм
правом внести зауваження до цього акту
і власноручно внесла запис «від чого
спрацював індикатор мені невідомо».
Відповідно факт спрацювання
індикатора не заперечується і не
спростований позивачем.

Відповідно до згадуваного сертифіката
від 14.12.2010 року пасивний індикатор
магнітного поля MFI-3t виробництва
компанії «Магнето» (Польща)
призначений для одноразової
реєстрації наявності постійного
магнітного поля відповідного рівня.
Він може використовуватися для
реєстрації впливу потужного
магнітного поля на вимірювальні
прилади, правильність роботи яких
залежить від впливу магнітного поля,
наприклад, лічильники електричної
енергії. Зміна структури магнітних
доменів, а саме розмиття чи зникнення
геометричних фігур (трикутників з
колами всередині) свідчить про дію на
індикатори постійного магнітного поля.
Враховуючи те, що згідно з актом про
пломбування № 501994 структура
магнітного домена спірного індикатора
магнітного поля MFI-3t № ЛВ10829 на момент
пломбування була непошкодженою та
відповідала зображенню - три
трикутники із колами всередині, то
згідно із сертифікатом фіксація цим
індикатором впливу постійного
магнітного поля (спрацювання цього
індикатора) полягає саме у зміні
структури цього зображення (розмиття
або зникнення геометричних фігур).
Відповідно до п. 3 цього Акту матеріал
проводу від вихідних та вхідних клем
лічильника - мідь 6мм2. Актом про
порушення № 026697 підтверджено, що інші
три індикатори магнітного поля № ЛВ10828,
№ ЛВ10831, № ЛВ10830 є непошкодженими.

На підставі акта порушень
уповноваженими представниками
постачальника електричної енергії
(електропередавальної організації) під
час засідань комісії з розгляду актів
про порушення визначаються обсяг
недоврахованої електричної енергії та
сума завданих споживачем збитків.
Рішення комісії оформляється
протоколом і набирає чинності з дня
вручення протоколу споживачу. Разом з
протоколом споживачу надаються
розрахунок величини вартості та
розрахункові документи для оплати
недоврахованої електричної енергії
та/або збитків (п. 6.42 Правил).

Даний порядок відповідачем дотримано,
що не оспорювалось сторонами у процесі
розгляду справи та не заперечувалось
позивачем. Як свідчить відмітка на
протоколі, представник споживача від
підпису протоколу № 11 відмовився,
однак, це не свідчить про
неправомірність дій комісії, а лише про
незгоду споживача з таким актом.

Споживач має право оскаржити рішення
комісії в суді (п. 6.42 Правил). Таким
правом позивач скористався.

Відповідно до п. 4.2.3 договору про
постачання електричної енергії № 35274
від 26.06.2007 року споживач сплачує
постачальнику вартість недоврахованої
електроенергії відповідно до
«Методики визначення обсягу та
вартості електричної енергії, не
облікованої внаслідок порушення
споживачами Правил користування
електричною енергією» (надалі по
тексту рішення - Методика) у разі таких
дій споживача, самовільного внесенні
змін у схеми обліку електроенергії,
інших умов, визначених Методикою.

Згідно з абз. 3 п. 2.1 Методики, вона
застосовується в разі виявлення у
споживача пошкодження приладів обліку
(розбите шкло, пошкодження цілісності
корпусу, тощо), інших дій споживача, які
призвели до зміни показів приладів
обліку (фіксація індикатором впливу
постійного (змінного) магнітного або
електричного полів) (у разі
підтвердження факту встановлення та
передачі на зберігання споживачу цього
індикатора).

Факт спрацювання індикатора
магнітного поля MFI-3t № ЛВ10829,
встановленого на засобі обліку
використання електричної енергії
позивача, доведений відповідачем та
підтверджений належними і допустимими
доказами.

Твердження позивача про те, що
відповідач не вилучив магніту, який
приставлявся до електролічильника, що
є підставою для незастосування
оскаржуваної оперативно-господарської
санкції, спростовується висновком
Вищого господарського суду України,
який викладений у постанові від 13.11.2013
р. у справі № 904/2735/13. Так, Вищий
господарський суд України зазначає, що
відповідно до п. 2.1 «Методики
визначення обсягу та вартості
електричної енергії, не облікованої
внаслідок порушення споживачами
правил користування електричною
енергією», яка затверджена постановою
НКРЕ №562 від 04.04.2006 р. (з наступними
змінами та доповненнями) у разі незгоди
споживача із зафіксованим в акті про
порушення фактом пошкодження пломб
та/або приладів обліку факт
пошкодження установлюється
експертизою, проведеною відповідно до
законодавства. З огляду на цю
норму Методики Вищий господарський суд
України у цій постанові прийшов до
висновку, що, «оскільки факт фіксації
індикатором впливу фізичних полів на
прилад обліку електричної енергії не
пов'язано із порушенням пломб та/або
приладів обліку, то в даному випадку не
обов'язкова наявність доказів
вилучення сторонніх пристроїв, за
допомогою яких вчинявся вплив на засіб
обліку, достатньо самої фіксації
індикатором впливу на лічильник».

Відповідно, оскільки згідно з актом №
026697 сертифікованим індикатором дії
магнітного поля типу MFI-3t за № ЛВ10829
зафіксовано дію магнітного поля, що
підтверджено також зауваженнями
уповноваженого представника
споживача, то така фіксація
індикатором магнітного поля є
достатньою правовою підставою для
застосування до позивача
оперативно-господарської санкції.

Відповідно до ст. 237 Господарського
кодексу України підставою для
застосування оперативно-господарських
санкцій є факт порушення
господарського зобов'язання другою
стороною. У разі незгоди з
застосуванням
оперативно-господарської санкції
заінтересована сторона може
звернутися до суду з заявою про
скасування такої санкції.

Згідно зі ст. 235 Господарського кодексу
України оперативно-господарські
санкції застосовуються незалежно від
вини суб'єкта, який порушив
господарське зобов'язання.

Відповідно до п. 3 Оглядового листа
Вищого господарського суду України
«Про практику застосування
господарськими судами законодавства
про постачання електричної енергії (за
матеріалами справ, розглянутих у
касаційному порядку Вищим
господарським судом України)» № 01-06/1872
від 30.12.2011 року рішення постачальника
електричної енергії про нарахування
вартості недоврахованої спожитої
електроенергії є
оперативно-господарською санкцією.

Відповідно до п. 1.2 згадуваної Методики
у разі своєчасного (до виявлення
порушення представниками
енергопостачальника) письмового
повідомлення споживачем
енергопостачальника про виявлені ним
пошкодження та за відсутності явних
ознак втручання в роботу приладів
обліку Методика не застосовуються.

Згідно з Методикою, підставою для
незастосування
оперативно-господарської санкції є
факт вчасного (до моменту виявлення
порушення енергопостачальником)
повідомлення споживачем
енергопостачальника про факт
пошкодження індикатора, а не факт
неотримання копії сертифікату
індикатора. З огляду на це, суд відхиляє
доводи позивача про звільнення від
господарської відповідальності у
зв'язку із неотриманням копії
сертифікату від 14.12.2010 року на
індикатори.

Оскільки відповідно до акту про
пломбування № 501994 структура
магнітного домена спірного індикатора
магнітного поля MFI-3t № ЛВ10829 на момент
пломбування була непошкодженою та
відповідала зображенню - три
трикутники із колами всередині, то у
випадку будь-якого пошкодження
зображення цього індикатора споживач
мав можливість побачити це візуально
(позивач є відповідальним за
збереження цього індикатора) і мав
право до 12.12.2013 року повідомити
відповідача про таке пошкодження.
Однак, в матеріалах справи немає
доказів надсилання позивачем
письмового повідомлення відповідачу
про пошкодження цього індикатора, а
тому відсутні правові підстави для
незастосування
оперативно-господарської санкції за
дане порушення.

З огляду на наведені положення та
факти, достатньою правовою підставою
для застосування відповідачем
оперативно-господарської санкції
(винесення оскаржуваного протоколу) є
сам факт порушення позивачем «Правил
користування електричною енергією»,
яке зафіксоване в Акті № 026697 від 12.12.2013
року. А тому, позивач безпідставно
посилається на те, що відповідач
повинен довести вину позивача у
вчиненні цього порушення, причиновий
зв'язок тощо.

Згідно з п. 9 вищевказаного акту про
порушення № 026697 прилад обліку
споживача знятий, укладений у пакет,
пакет опломбований пломбою та вручений
споживачу. У матеріалах справи є видане
відповідачем позивачу направлення від
12.12.2013 року на експертизу, яку
запропоновано провести 18.12.2013 року.
Однак, позивач не скористався своїм
правом на проведення такої. Сторонами у
процесі розгляду справи не заявлялося
клопотання про проведення судової
експертизи.

Враховуючи наведені нормативні
положення, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази, суд не вбачає
порушення права позивача з боку
відповідача і вважає дії останнього
правомірними та такими, що
відповідають п. п. 3.3, 6.41 Правил, п. п. 2.1.,
2.6. Методики. Відтак, підстави для
задоволення позовних вимог позивача
відсутні.

Позивач при формулюванні позовних
вимог просив стягнути з відповідача
витрати, сплачені за послуги адвоката,
в сумі 6 400 грн. З приводу заявленої
вимоги суд зазначає, що відповідно до ч.
5 ст. 49 Господарського процесуального
кодексу України суми, які підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, послуги перекладача,
адвоката та інші витрати, пов'язані з
розглядом справи, покладаються при
відмові в позові на позивача.

Стосовно суми сплаченого судового
збору, суд зазначає наступне. Позивачем
заявлено позовну вимогу про визнання
недійсним рішення комісії з розгляду
актів про порушення Правил та сплачено
судовий збір у розмірі 1 827 грн. 00 коп. як
за вимогу майнового характеру. Однак,
як зазначено у п. 2.2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
21.02.2013 року № 7 «Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України» до позовних заяв немайнового
характеру відносяться вимоги, які не
підлягають вартісній оцінці. Подання
до господарського суду таких заяв
оплачується судовим збором згідно з
підпунктом 2 пункту 2 частини другої
статті 4 Закону. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.
7 Закону України «Про судовий збір»
сплачена сума судового збору
повертається за ухвалою суду в разі
внесення судового збору в більшому
розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до п. 5.2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
21.02.2013 року № 7 «Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України» питання про повернення
сплаченої суми судового збору
вирішується господарським судом за
результатами розгляду відповідних
матеріалів, у тому числі й за
відсутності заяви (клопотання) сторони
чи іншого учасника судового процесу
про повернення суми судового збору. Про
таке повернення зазначається, зокрема,
у резолютивній частині судового
рішення, яким закінчується розгляд
справи по суті (при цьому в його
мотивувальній частині наводяться
підстави повернення сум судового збору
згідно із Законом).

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до статті 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до статті 43 Господарського
процесуального кодексу України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір та витрати за послуги
адвоката залишається за позивачем.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

в и р і ш и в
:

У задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Повернути Фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідент. код НОМЕР_1) з
державного бюджету 609 грн. 00 коп. зайво
сплаченого судового збору.

Наказ видати у порядку ст. 116
Господарського процесуального кодексу
України після набрання рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили
відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України, може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені ст. ст. 91 -
93 Господарського процесуального
кодексу України.

Повне рішення складено та
підписано 31.03.2014 року.

Суддя
Матвіїв Р.І.