КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2014 р.
Справа№ 910/23886/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Калатай Н.Ф.

Пашкіної С.А.

при секретарі: Богатчук К.І.

за участю представників сторін:

від позивача - Карп Х.М.

від відповідача - не з'явився

розглянувши матеріали апеляційної
скарги Товариства з обмеженою
відповідальністю "СПЕЦБУДСТАНДАРТ" на
рішення Господарського суду міста
Києва від 27.01.2014 року (суддя Балац С.В.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТЕХНІКА ДЛЯ

БІЗНЕСУ"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю

"СПЕЦБУДСТАНДАРТ"

про стягнення 110556,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 27.01.2014 року по справі №910/23886/13
позовні вимоги задоволено в повному
обсязі. Стягнуто з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"СПЕЦБУДСТАНДАРТ" на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТЕХНІКА ДЛЯ БІЗНЕСУ"
110556,00 грн. - основної заборгованості та
2211,12 грн. - витрат по сплаті судового
збору.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач
звернувся до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
вищезазначене рішення та прийняти
нове, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги апелянт зазначив, що при
ухваленні оскаржуваного рішення судом
першої інстанції порушено та
неправильно застосовано норми
матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 28.02.2014 року
прийнято апеляційну скаргу до
провадження та призначено до розгляду
24.03.2014 року.

20 лютого 2014 року від представника
позивача, через відділ документального
забезпечення суду, надійшов відзив на
апеляційну скаргу.

В судове засідання 24.03.2014 року з'явився
представник позивача.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився.

Відповідно до ст. 77 ГПК України
господарський суд відкладає розгляд
справи, в межах строків, встановлених
статтею 69 цього Кодексу, коли за
якихось обставин спір не може бути
вирішено в даному засіданні.

Беручи до уваги, що представник
відповідача повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
чином, про що свідчить повідомлення про
вручення поштового відправлення (а.с.
53), колегія суддів приходить до
висновку про можливість розгляду
апеляційної скарги у відсутність
представника відповідача.

Представник позивача в судовому
засіданні заперечив проти доводів,
викладених в апеляційній скарзі, та
просив залишити без змін оскаржуване
рішення Господарського суду міста
Києва від 27.01.2014 року. Проти розгляду
справи у відсутність представника
відповідача не заперечував.

Відповідно до ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд, за наявними у справі
та додатково поданими доказами,
повторно розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги та
перевіряє законність та
обґрунтованість рішення
господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що в апеляційній
інстанції справи переглядаються за
правилами розгляду цих справ у першій
інстанції з урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представника
позивача, перевіривши матеріали справи
та проаналізувавши, на підставі
встановлених фактичних обставин
справи, правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, апеляційний
господарський суд встановив наступне.

06 серпня 2012 року між позивачем
(постачальник) та відповідачем
(покупець) укладено договір поставки №
06/08-12 (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору позивач
зобов'язується передати відповідачеві
"Інформаційний термінал Stylo 42 на базі
комп'ютера Technic-Pro з програмним
забезпеченням" (надалі - товар), а
відповідач зобов'язується прийняти
товар та вчасно сплатити його вартість
у строки та на умовах, передбачених
Договором.

Згідно з п. 3.1 Договору ціна наведена в
Додатку № 1 до Договору та складає 181908,00
грн.

Пунктами 4.1, 4.1.1, 4.1.2 Договору сторони
визначили, що оплата вартості товару
здійснюється в наступному порядку.
Відповідач перераховує суму в розмірі
71352,00 грн., як авансовий платіж, протягом
5 (п'яти) банківських днів з дня
підписання Договору. Сума в розмірі
110556,00 грн. перераховується позивачу, як
авансовий платіж, протягом 8 (восьми)
банківських днів з моменту отримання
від позивача письмового повідомлення
про те, що товар знаходиться на складі
останнього.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання умов Договору відповідач
перерахував позивачу грошові кошти в
розмірі 71352,00 грн. Позивач, в свою чергу
поставив відповідачу товар на загальну
суму 181908,00 грн.

Місцевим господарським судом
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що відповідач, в
порушення п. 4.1.2. Договору не сплатив
позивачу решту грошових коштів в
розмірі 110556,00 грн.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України передбачено, що підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Згідно зі статтею 712 ЦК України, за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму;
до договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до ч. 6 ст. 265 Господарського
кодексу України до відносин поставки,
не врегульованих цим Кодексом,
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України про договір
купівлі-продажу.

Частиною 1 статті 665 Цивільного кодексу
України встановлено, що за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу
України визначено, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Стаття 629 Цивільного кодексу України
передбачає, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
кодексу України).

Твердження апелянта, що позивач не
передав сертифікат відповідності,
передбачений п. 5.2. Договору, що
позбавило відповідача можливості
розпоряджатися майном, колегією суддів
визнано необґрунтованим, оскільки
видаткова накладна №1510/00107 від 15.10.2012
року підписана уповноваженими
представниками сторін та скріплена
печатками підприємств без зауважень.
Крім того, матеріали справи не містять
доказів (зауважень або претензій)
відповідача щодо отримання товару без
сертифікату відповідності.

Посилання апелянта на порушення
місцевим господарським судом ст. 22 ГПК
України, колегією суддів визнано
безпідставним, оскільки відповідач
повідомлений про час та місце розгляду
справи належним чином, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення (а.с. 2).

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму
Вищого Господарського Суду України від
26.12.2011 року N 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадку нез'явлення
в засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Статтями 33, 34, 43 ГПК України
передбачено, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності, сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний
господарський суд приходить до
висновку, що судом першої інстанції
повно, всебічно та об'єктивно з'ясовано
обставини справи, рішення ухвалено
відповідно до норм матеріального та
процесуального права, в зв'язку з чим
відсутні підстави для задоволення
апеляційної скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю
"СПЕЦБУДСТАНДАРТ" та скасування
рішення Господарського суду міста
Києва від 27.01.2014 року.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 49, 99, 101 - 103, 105 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"СПЕЦБУДСТАНДАРТ" залишити без
задоволення, а рішення Господарського
суду міста Києва від 27.01.2014 року по
справі №910/23886/13 - без змін.

Матеріали справи №910/23886/13 повернути до
Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Головуючий суддя
Л.Г. Сітайло

Судді
Н.Ф. Калатай

С.А. Пашкіна

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 25.03.2014 року