ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2014 року
Справа № 925/1978/13

Господарський суд Черкаської області в
складі головуючого судді Потапенко
В.В., при секретарі судового засідання
Дегтярь Л.В., за участю представників
сторін:

від позивача - Кравчук А.І. (за
довіреністю);

від відповідача 1 - Іванов С.Г., Амеліна
О.С. (за довіреністю);

від відповідача 2 - Браїло Т.Г. (за
довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Черкаси справу

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «АТ Каргілл»

до товариства з обмеженою
відповідальністю „ТЕП Транско" та

товариства з обмеженою
відповідальністю „Зерновий термінал
„УкрКазекспортастік"

про стягнення 4 350 080 грн. 22 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою
відповідальністю „АТ Каргілл"
заявлено позов про стягнення з
товариства з обмеженою
відповідальністю „ТЕП Транско" 4 350 080
грн. 22 коп. заборгованості за договором
№ 20121017/1-ХК від 07.11.2012 року, з яких: 4 083
226,65 грн. - втрати у результаті зниження
вартості пошкодженої сої, 13 332,32 грн. -
вартість послуг відбору та аналізу
зразків, 221 261,91 грн. - вартість
експедиторських послуг та 32 259,34 грн. -
вартість оформлення карантинних
сертифікатів.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач посилається на наступні
обставини:

- 07 листопада 2012 року між позивачем та
відповідачем було укладено договір
№20121017/1-ХК, згідно якого відповідач
зобов»язався здійснювати зберігання
вантажу позивач в ізольованих ємностях
вертикального зберігання. Згідно
пункту 3.6. договору відповідач
зобов»язаний забезпечити схоронність
вантажу відповідача при зберіганні та
перевалці по фактично прийнятій
кількості та якості, з урахуванням
допустимої норми убутку маси зерна,
крім зміни маси в результаті зміни
вологості зерна на рівні 0,2%. Відповідно
до пункту 3.21 Договору, у випадку
залучення третіх осіб до виконання
Договору, відповідач несе
відповідальність за дії/бездіяльність
таких третіх осіб як за свої власні.
Пунктом 1.1. Договору передбачено, що
зберігання вантажу здійснюється в
ємностях ТОВ «Зерновий термінал
«УКРКАЗЕКСПОРТАСТИК»;

- згідно листа відповідача №29/01-01 КН від
29.01.2013 року в період з 13.12.2012 по 08.01.2013
відповідачем згідно Договору для
зберігання в ємностях ТОВ «Зерновий
термінал «УКРКАЗЕКСПОРТАСТИК» було
прийнято сою нестандартну в кількості 1
402 580 кг. Згідно складських квитанцій на
прийнятий вантаж фактичні
середньозважені показники якості були
наступними: сміттєва домішка -1,94%,
олійна домішка - 13,55%, вологість - 11,28%;

-згідно службової записки начальника
лабораторії ТОВ «УКЕА» від 08.01.2013 року в
силосі №5 (в якому зберігається 1 402 580 кг
сої) температура підвищилась до 31
градусу і для схоронності сої
необхідно провести оздоровлюючі
заходи. Відповідно до електронного
листа начальника лабораторії ТОВ
«УКЕА» від 10.01.2013 року станом на 10.01.2013
року в силосі №5 виявлені осередки
самозігрівання і температура
підвищилась до 41 градусів, при цьому
від 08.01.2013 року жодних заходів щодо
локалізації осередків з підвищеною
температурою не вжито. Згідно п. 3.13.
Інструкції №9-7-88 по зберіганню зерна,
олійних, муки та круп, затвердженої
Наказом Міністерства хлібопродуктів
СРСР, при виявленні підвищення
температури зерна приймаються заходи
щодо його охолодження. Відповідно до
листа відповідача №09/04-13 від 19.04.2013
року, 11 січня 2013 року з сої позивач було
відібрано зразки та її було перекачано
на зберігання в іншу ємність (з ємності
№5 у ємність №8). Згідно листа ТОВ
«УКЕА» показник сої позивача в період
перекачки були наступні: сміттєва
домішка - 8,5%, в т.ч. зіпсоване 7%, олійна
домішка - 53,9%, в т.ч. пошкоджених 39,13%,
битих 14,8%, вологість - 15%, запах
невластивий, колір невластивий, масова
доля білка - 34%;

- позивач вважає, що в період з 13.12.2012
року по 11.01.2013 року відбулося псування
сої позивача у зв»язку з невиконанням
відповідачем пункту 3.6. договору щодо
збереження фактичної прийнятої якості
сої. Посилаючись на приписи статей 610, 611
ЦК України, частини 1 статті 224 ГК
України, на пункт 2.21. договору позивач
вважає, що має право на відшкодування
відповідачем завданих йому збитків;

- обгрунтовуючи розмір збитків, позивач
посилається на наступні обставини:

а) експортним контрактом CVS 41133 від 5.12.2012
року, згідно якого мала бути
відвантажена соя, що була передана
відповідачу в рамках договору
зберігання, було встановлено наступні
граничні якісні показники сої:
вологість - максимум 12%, сміттєва та
олійна домішка - максимум 20%, в тому
числі сміттєва домішка - максимум 2%. У
зв»язку з невідповідністю якісних
показників сої вимогам експортного
контракту позивач не зміг відвантажити
сою на експорт. У період з 30.01.2013 року по
21.02.2013 року позивач уклав договори
поставки, за якими реалізував усю
кількість зіпсованої сої у розмірі 1 402
580 кг. Загальна вартість закупівлі сої
склала - 6 282 096, 65 грн., загальна вартість
продажу зіпсованої сої склала - 2 198 870
грн. Втрати позивача у результаті
зниження вартості пошкодженої сої - 4 083
226, 65 грн.;

б) для контролю якості зіпсованої сої
під час другого перекачування сої із
ємності №8 у ємність №2 в період з 16.01.2013
року по 21.01.2013 року позивачем було
залучено незалежну сюрвейерську
компанію ІП «СЖС України», яка
здійснювала відбір та аналіз зразків
сої, вартість послуг якої склала 13 332, 32
грн.;

в) вартість експедиторських послуг
відповідача щодо зберігання та
відвантаження сої склали 221 261, 91 грн., що
підтверджується актом про приймання
виконаних робіт №3/3 від 11.03.2013 року та
податковою накладною №26 від 11.03.2013
року. При цьому послуги щодо
відвантаження зіпсованої сої були
надані щодо кількості 1 290 000 кг,
оскільки 1 290 000 кг було реалізовано на
умовах FCA, тобто із відвантаженням з ТОВ
«УКЕА», а 112 580 кг було реалізовано на
умовах EXW, тобто без відвантаження з ТОВ
«УКЕА»;

г) вартість оформлення карантинних
сертифікатів на сою у кількості 1 402 580
кг склала 32 259, 34 грн. Дані витрати
підтверджуються податковою накладною
№128 від 21.12.2012 року та актом надання
послуг №1205 від 21.12.2012 року на об»єм сої
592,300 тонн, що був завезений на ТОВ
«УКЕА» з 13.12.2012 року по 21.12.2012 року та
податковою накладною №69 від 22.01.2013 року
та актом надання послуг №65 від 22.01.2013
року на об»єм сої 810, 280 тонн, що був
завезений на ТОВ «УКЕА» з 21.12.2012 по
08.01.2013 року;

д) загальну суму додаткових витрат
позивач визначає у розмірі 266 853, 57 грн.
(13 332, 32 + 221 261, 91 + 32 259, 34), загальну
вартість збитків - у розмірі 4 350 080, 22
грн. (4 083 226, 65 грн. + 266 853, 57 грн.).

Ухвалою суду від 19.12.2013 року до участі у
справі в якості другого відповідача
було залучено товариство з обмеженою
відповідальністю «Зерновий термінал
«УкрКазекспортастік» (далі -ТОВ
„УКЕА").

За клопотанням представника
відповідача 2 ухвалою суду від 20.01.2014
року строк вирішення спору по даній
справі було продовжено на п"ятнадцять
днів.

У відзиві на позов та доповненні до
нього представник відповідача 1
позовні вимоги не визнав,
обгрунтовуючи наступним:

- згідно п.3.6 договору №20121017/1-ХК від
07.11.2012 Виконавець зобов'язаний
забезпечити схоронність Вантажу під
час зберігання, перевалці по фактично
прийнятій якості і кількості, з
урахуванням п.2.8. Договору, а також
зобов'язаний відвантажити на судно
Вантаж по якісним показникам, не гірше,
ніж він був прийнятий на збереження,
при умові що Вантаж зберігався менше 30
днів. Накопичення зерна сої відбулося
за проміжок часу з 13.12.2012 по 08.01.2013, тобто
на протязі 26 днів;

- у листі №5 від 11.01.2013, який направлений
виконавчим директором ТОВ Зерновий
термінал «УкрКазекспортастик»
заступнику генерального директора ТОВ
«ТЕП Транско» зазначалося, що станом на
10.01.2013 в силосі №5 спостерігається
осередок з температурою 41 градус С і
він просив надати згоду на проведення
заходів по зниженню температури сої.
Все це відбувалося на 28 день
зберігання. У цей же день, 11 січня 2013
року представником ТОВ «ТЕП Транско»
на прохання вантажовласника (ТОВ «AT
КАРГІЛ») на Зерновий термінал
«УкрКазекспортастик» направлений лист
№11/01-02N з проханням провести
переміщення вантажу сої некондиційної
в необхідних обсягах в пустий силос
(ємність для зберігання) для зниження
температури вантажу з урахуванням
рекомендацій власника. Протягом 11-12
січня соя була переміщена у другий
силос і її зберігання продовжувалося.
Під час переміщення були відібрані
зразки для проведення дослідження щодо
стану якості зерна сої. Акти відбору
зразків відсутні, про це лише зроблений
запис працівниками лабораторії у
журналі відбору зразків. Згідно п.5.13
Інструкції №9-7-88 по зберіганню зерна,
масло насіння, борошна та крупи відбір
зразків з металевого силосу
проводиться з верхнього прошарку
насипу, а при переміщенні зерна у
другий силос - з нижніх воронок. Це ще
раз підтверджує що уся партія насіння
сої ніяк не могла зіпсуватися до 12
січня 2013 року;

- вивезення сої розпочато лише 01.02.2013 і
завершено - 28 лютого 2013 року. За час
зберігання сої понад 30 днів
продовжувалось її псування і
відповідальність за зберігання понад 30
днів Договором №20121017/1-ХК від 07.11.2012 не
передбачена, а тому ніяк не може бути
покладена на ТОВ «ТЕП Транско»;

- незважаючи на вимоги другого
відповідача щодо вивозу сої, які були
передані позивачу електронною поштою
28.01.2013 року, ніяких термінових заходів
щодо реалізації партії вантажу позивач
не вживав і зберігання сої
продовжувалося до 28 лютого 2013 року,
коли якісні показники сої значно
зменшилися;

- у документах, які додані до позовної
заяви відсутнє будь-яке документальне
підтвердження факту погіршення якості
усієї партії вантажу за період
накопичення не більше 30 днів, тобто
станом на 12 січня 2013 року. Згідно статті
623 Цивільного кодексу України розмір
збитків, завданих порушенням
зобов»язання, доказується кредитором.
Підставою для відшкодування понесених
збитків є спричинення їх внаслідок
неналежного виконання зобов»язання за
договором, тобто наявності прямого
причинно-наслідкового зв»язку між
неправомірними діями однієї сторони та
зменшення майнових прав іншої, у тому
числі і неодержаних доходах. Згідно
заявки щодо приймання сої за якісними
показниками, яка надійшла
представникам першого відповідача від
позивача 21 листопада 2012 року в 5 годин 53
хвилини, для автотранспорту встановити
ліміт по олійній домішці - 15%, по
сміттєвій домішці - 2 %. Дана заявка
представника позивача не відповідає
вимогам до насіння сої згідно
Технічних умов ДСТУ 4964:2008, де зазначено,
що сміттєва й олійна домішки (разом) не
більше ніж 10,0%. На зберігання
закладалась соя з вмістом домішок 17%, що
з самого початку не забезпечувало
підтримання якісних показників зерна
під час зберігання. 16 листопада 2012 року
від позивача надійшла заявка щодо
приймання сої за якісними показниками
із вказівкою тимчасово (для партії
близько 500 тонн) встановити наступні
ліміти: сміттєві домішки максимум 3%,
вологість - максимум 14%, протеїн -
мінімум 30%, чим позивач порушив вимоги
контракту №CVS 41133 від 05 грудня 2012 року,
яким передбачалась максимальна
вологість сої 12 %.

Відповідач 2 у відзиві на позов вказує
наступне:

- з позивачем у відповідача 2 немає
жодних договірних відносин, перед
позивачем відповідач 2 не несе ніяких
зобов»язань та відповідальності;

- відповідач 2 надавав послуги по
перевалці та зберіганню сої згідно
договору №171012 від 17.10.2012 року
відповідачу 1. На виконання умов
вказаного договору, починаючи з 13.12.2012
року по 08.01.2013 року, від відповідача 1
прийнято на зберігання нестандартну
сою в кількості 1 402 580 кг. Оскільки
показники якості вказаної сої не
відповідали вимогам ДСТУ 4964:2008 «Соя.
Технічні умови», то згідно п. 6.9.2.
Технічного регламенту зернового
складу вона підлягала тимчасовому
зберіганню (до 30 днів);

- листом №5 від 11.01.2013 року відповідач 2
попередив відповідача 1 про
самозігрівання сої та запропонував
перемістити зерно з однієї металевої
ємкості в іншу з ціллю охолодження.
Відповідач 1 листом №11/01-02N від 11.01.2013
року надав згоду відповідачу 2 на
переміщення зерна з метою ліквідації
самозігрівання сої. 11-12 січня 2013 року
відбулося переміщення зернового
вантажу з банки в банку та відбір проб.
Листом №7 від 15.01.2013 року відповідач 2
проінформував відповідача 1 про те, що
переміщення сої з однієї металевої
ємкості в іншу не вдалося ліквідувати
самозігрівання. Листами №22 від 28.01.2013
року та №25 від 30.01.2013 року
відповідачеві 1 були направлені вимоги
терміново вивезти партію
нестандартної сої, що продовжувала
зігріватись. Відповідач 1 почав
вивозити сою з елеватора з 01.02.2013 року і
закінчив вивезення 28.02.2013 року;

- позивач отримав страхове
відшкодування всіх збитків, понесених
в результаті знецінення зернового
вантажу.

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримав повністю,
дотримувався позиції, викладеної в
позовній заяві.

Представники відповідача 1 проти
позову заперечували з підстав,
викладених у письмовому відзиві на
позов та доповненні до нього.

Представник відповідача 2, посилаючись
на обставини, викладені у письмовому
відзиві на позов, просив суд у
задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши доводи та пояснення
представників сторін, дослідивши
наявні в справі матеріали, суд виходить
з наступного:

7 листопада 2012 року між товариством з
обмеженою відповідальністю „ТЕП
Транско" (Виконавець) та товариством з
обмеженою відповідальністю «АТ
Каргілл» (Замовник) було укладено
договір № 20121017/1-ХК (далі - Договір),
згідно пункту 1.1. якого предметом
договору є надання Виконавцем
Замовнику за плату наступного
комплексу робіт та послуг:

- обробка вантажів (перевалка), під якою
розуміється організація та здійснення
приймання в зоні митного контролю,
наданих Замовнику насипних зернових,
масляних, зернобобових вантажів та
продуктів їх переробки (вантаж),
поставлених ж/д транспортом на станцію
призначення Херсон-порт Одеської ж/д з
подачею на гілку філіалу ПАТ
„Судноплавна компанія „Укррічфлот"
„Херсонський річковий порт" або
вантажним автомобільним транспортом
на прохідну № 2 Херсонського річкового
порту, вивантаження вантажу з
транспорту, зважування, доставка його
до місця зберігання, розміщення в
ємностях ТОВ „Зерновий термінал
"УкрКазєкспортастик" (елеватор),
накопичування та формування судових
партій, відвантаження на водний
транспорт - баржу та/або самохідне
судно, автомобільний транспорт, ж/д
транспорт;

- зберігання вантажу в ізольованих
складських ємкостях вертикального
зберігання;

- надання додаткових, попередньо
узгоджених з Замовником, послуг,
пов"язаних з перевалкою;

- транспортно-експедиторське
обслуговування (ТЕО) зовнішньоторгових
вантажів Замовника, в тому числі
організація операцій з сертифікації
вантажу у відповідних державних
органах для відправки на експорт.

Згідно п. 3.6. Договору Виконавець
зобов'язаний забезпечити схоронність
вантажу при зберіганні та перевалці по
фактично прийнятій кількості та
якості, з урахуванням допустимої норми
убутку маси зерна, крім зміни маси в
результаті зміни вологості зерна, на
рівні 0,2 %. Виконавець зобов"язаний
відгрузити на судно вантаж за якісними
показниками не гіршими від тих, за
якими він був прийнятий на зберігання,
за умови що вантаж зберігався менше 30
днів.

Виконавець зобов'язаний повідомити
Замовника про умови зберігання
вантажу, погіршення його якісних
показників (п. 3.9. Договору).

Відповідно до п. 3.21 Договору, у випадку
залучення третіх осіб до виконання
Договору, відповідач несе
відповідальність за дії/бездіяльність
таких третіх осіб як за свої власні.
Пунктом 1.1. Договору передбачено, що
зберігання вантажу здійснюється в
ємностях ТОВ «Зерновий термінал
"УкрКазєкспортастик".

Згідно листа ТОВ „ТЕП Транско" № 29/01-01
КН від 29.01.2013 року в період з 13.12.2012 по
08.01.2013 відповідачем 1 згідно Договору
для зберігання в ємностях ТОВ
«Зерновий термінал
"УкрКазєкспортастик" по складських
квитанціях було прийнято сою
нестандартну в кількості 1 402 580 кг.

Згідно складських квитанцій на
прийнятий вантаж, які додані позивачем
до позовної заяви, фактичні
середньозважені показники якості, з
якими було прийнято сою, наступні:

Сміттєва домішка - 1,94 %

Олійна домішка - 13,55 %

Вологість - 11,28 %

Згідно службової записки начальника
лабораторії ТОВ «УКЕА» директору цього
підприємства від 08.01.2013 р., в силосі № 5
(в якому зберігається 1402580 кг сої,
розміщеної Відповідачем 1) температура
підвищилась до 31 градусу і для
схоронності сої необхідно провести
оздоровлюючі заходи. У даній записці
вказано, що для переміщення сої
необхідна згода власника сої, оскільки
при переміщенні збільшиться вміст
сміттєвої та олійної домішок.

Відповідно до електронного листа ТОВ
«УКЕА» від 11.01.2013 р, станом на 10.01.2013 р.
згідно службової записки начальника
лабораторії в силосі № 5 виявлені
осередки самозігрівання і температура
підвищилась до 41 градусів. У листі
зазначено, що згідно вимог Інструкції
№ 9-7-88 по зберіганню зерна, олійних,
муки та круп необхідно прийняти
термінові заходи по локалізації
осередків з підвищеною температурою,
процес прогресує, а також зазначено, що
після першого сигналу 08.01.2013 року ніхто
з власників вантажу не дав письмової
згоди на проведення оздоровчих
заходів.

Відповідач 1 листом від 11 січня 2013 року
за №11/01-02 на прохання позивача просив
провести переміщення сої в пустий
силос для зниження температури із
взяттям зразків.

Листом № 7 від 15.01.2013 року відповідач 2
повідомив відповідача 1 про те, що за
проханням позивача з 11.01.2013 року по
12.01.2013 року було проведено переміщення
вантажу сої нестандартної із силосу № 5
в силос № 8 в кількості 1 402 580 кг. Перед
перекачкою температура в силосі № 5
складала від 0,4С до 41С, на вказаний
момент температура в силосі № 8 складає
від 17С у верхніх шарах до 27С у нижніх.

Згідно листа відповідача 2 від 15.01.2013
року № 15/01-1 середні показники відбору
проб отриманих під час перекачки із
силосу № 5 в силос № 8 сої нестандартної
урожаю 2012 року в кількості 1402 580 кг. були
наступні:

Сміттєва домішка - 8,5 % в т.ч. зіпсоване 7
%;

Олійна домішка - 53,9 % в т.ч. пошкоджених
39,13 %, битих 14,8 %;

Вологість - 15 %;

Запах невластивий;

Колір невластивий;

Масова доля білка - 34 %.

Згідно листа відповідача 1 № 09/04-13 від
19.04.2013 p. На претензію позивача
накопичення зерна сої відбулося за
проміжок часу з 13.12.2012 по 18.01.2013, тобто на
протязі 36 днів. Початок погіршення
якості сої документально зафіксовано
11.01.2013 p. - на 29 день зберігання, і в цей же
день були відібрані зразки для
проведення дослідження щодо стану
якості зерна сої. Після цього соя була
переміщена у другий силос і її
зберігання продовжувалося. Вивезення
сої розпочато 01.02.2013 і завершено 28.02.2013
року. За час зберігання сої понад 30 днів
продовжувалося її псування.

Відповідач 1 у вищевказаному листі
також вказує позивачу на те, що ним були
істотно порушені умови Договору щодо
термінів зберігання сої на зерновому
терміналі і як наслідок значне
погіршення її якісних характеристик та
запропоновано визначити суму збитків
станом на 12.01.2013 року (29 день
зберігання), документальне
підтвердження яких надати відповідачу
1 для відшкодування.

В обгрунтування збитків позивач вказує
наступне.

Експортним контрактом CVS 41133 від 5.12.2012
року, згідно якого мала бути
відвантажена соя, що була передана
відповідачу в рамках Договору, було
встановлено наступні граничні якісні
показники сої: вологість - максимум 12 %;
сміттєва та олійна домішка - максимум 20
%, в тому числі сміттєва домішка -
максимум 2 %. У зв'язку з невідповідністю
якісних показників сої вимогам
експортного контракту позивач не зміг
відвантажити сою на експорт. Для
мінімізації збитків позивачем було
вжито заходів, щодо пошуку покупців на
зіпсовану сою на внутрішньому ринку.
Відповідно в період з 30.01.2013 р. по 21.02.2013
року було укладено договори поставки,
згідно яких було реалізовано усю
кількість зіпсованої сої 1 402 580 кг.

Загальна вартість закупівлі сої склала
- 6 282 096,65 грн. Загальна вартість продажу
зіпсованої сої склала - 2 198 870,00 грн.
Втрати позивача у результаті зниження
вартості пошкодженої сої 4 083 226,65 грн. = 6
282 096,65 грн. - 2 198 870,00 грн. Детальний
розрахунок втрат позивача у зв'язку із
зниженням вартості товару наведено в
додатку № 1 до позовної заяви. Вартість
закупівлі сої та продажу зіпсованої
сої позивач підтверджує наданими суду
податковими накладними та договорами
поставки.

Для контролю якості зіпсованої сої під
час другого перекачування сої із
ємності № 8 у ємність № 2 в період з
16.01.2013 р. по 21.01.2013 p., позивачем було
залучено незалежну сюрвейерську
компанію ІП «СЖС України», яка
здійснювала відбір та аналіз зразків
сої. Вартість послуг відбору та аналізу
зразків склала 13 332,32 грн., що
підтверджується Актом
приймання-передачі наданих послуг від
25.01.2013 р. та податковою накладною № 464
від 25.01.2013 р.

Вартість експедиторських послуг
відповідача 1 щодо зберігання та
відвантаження сої склали 221 261,91 грн., що
підтверджується актом про приймання
виконаних робіт № 3/3 від 11.03.2013 р. та
податковою накладною № 26 від 11.03.2013 р.
При цьому послуги щодо відвантаження
зіпсованої сої були надані щодо
кількості 1 290 000 кг., оскільки 1 290 000 кг.
було реалізовано на умовах FCA, тобто із
відвантаженням з ТОВ «УКЕА», а 112 580 кг.
було реалізовано на умовах EXW, тобто без
відвантаження з ТОВ «УКЕА».

Вартість оформлення карантинних
сертифікатів на сою у кількості
1 402 580 кг склала 1 402,580 тонн * 23,00 грн. = 32
259,34 грн. Дані витрати підтверджуються
податковою накладною № 128 від 21.12.2012 р.
та актом надання послуг № 1205 від 21.12.2012
р. на об'єм сої 592,300 тонн, що був
завезений на ТОВ «УКЕА» з 13.12.2012 р. по
21.12.2012 р. та податковою накладною № 69
від 22.01.2013 р. та актом надання послуг № 65
від 22.01.2013 р. на об'єм сої 810,280 тонн, що
був завезений на ТОВ «УКЕА» з 21.12.2012 по
08.01.2013 р.

Таким чином, за розрахунком позивача
загальна сума додаткових витрат
позивача складає: 266 853,57 грн. = 13 332,32 грн.
+ 221 261,91 грн. + 32 259,34 грн.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов"язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Статтею 936 Цивільного кодексу України
встановлено, що за договором
зберігання одна сторона (зберігач)
зобов'язується зберігати річ, яка
передана їй другою стороною
(поклажодавцем), і повернути її
поклажодавцеві у схоронності.

За втрату (нестачу) або пошкодження
речі, прийнятої на зберігання, зберігач
відповідає на загальних підставах.

Згідно ст. 951 Цивільного кодексу
України збитки, завдані поклажодавцеві
втратою (нестачею) або пошкодженням
речі, відшкодовуються зберігачем: у
разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її
вартості; у разі пошкодження речі - у
розмірі суми, на яку знизилася її
вартість. Якщо внаслідок пошкодження
речі її якість змінилася настільки, що
вона не може бути використана за
первісним призначенням, поклажодавець
має право відмовитися від цієї речі і
вимагати від зберігача відшкодування
її вартості.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 Цивільного
кодексу України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і в
установлений строк відповідно до умов
договору та вимог чинного
законодавства. Одностороння відмова
від зобов'язання не допускається, якщо
інше не передбачено договором або
законом.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання.

Статтею 611 Цивільного кодексу
України передбачено, що у разі
порушення зобов»язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема
відшкодування збитків та моральної
шкоди.

Особа, яка порушила зобов»язання,
несе відповідальність за наявності її
вини (умислу або необережності), якщо
інше не встановлено договором або
законом (ч. 1 ст. 614 ЦК України).

Згідно частин 1 та 2 статті 623
Цивільного кодексу України боржник,
який порушив зобов»язання, має
відшкодувати кредиторові завдані цим
збитки. Розмір збитків, завданих
порушенням зобов»язання, доказується
кредитором.

З огляду на положення статті 22
Цивільного кодексу України, статті 224
Господарського кодексу України для
застосування такої міри
відповідальності, як стягнення
збитків, потрібна наявність усіх
елементів складу цивільного
правопорушення, а саме: протиправної
поведінки, збитків, причинного зв»язку
між протиправною поведінкою боржника
та збитками, вини. За відсутності хоча б
одного з елементів цивільно-правова
відповідальність не настає.

Відповідно до частини 1 статті 225
Господарського кодексу України до
складу збитків, що підлягають
відшкодуванню особою, яка допустила
господарське правопорушення,
включаються: додаткові витрати
(штрафні санкції, сплачені іншими
суб»єктами, вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів тощо),
понесені стороною, яка зазнала збитків
внаслідок порушення зобов»язання
другою стороною.

Як вже вище вказувалося, позивач
визначає свої втрати у результаті
зниження вартості пошкодженої сої в
розмірі 4 083 226,65 грн. = 6 282 096,65 грн. - 2 198
870,00 грн.

Згідно наданих позивачем видаткових
накладних соя придбавалася ним у
період з 02 грудня 2012 року по 08 січня 2013
року і була придбана у кількості 1 402 580
кг на загальну суму 6 282 096, 65 грн.

Вказана кількість сої була реалізована
позивачем у період з 01.02.2013 року по
28.02.2013 року на загальну суму 2 198 870, 00 грн.
При цьому 1 290 000 кг було реалізовано на
умовах FCA, тобто із відвантаженням з ТОВ
«УКЕА», а 112 580 кг. було реалізовано на
умовах EXW, тобто без відвантаження з ТОВ
«УКЕА».

Відповідач 1 листом №11/01-02N від 11.01.2013
року надав згоду відповідачу 2 на
переміщення зерна з метою ліквідації
самозігрівання сої. 11-12 січня 2013 року
відбулося переміщення зернового
вантажу з банки в банку та відбір проб.
Листом №7 від 15.01.2013 року відповідач 2
проінформував відповідача 1 про те, що
переміщення сої з однієї металевої
ємкості в іншу не вдалося ліквідувати
самозігрівання. Листами №22 від 28.01.2013
року та №25 від 30.01.2013 року
відповідачеві 1 були направлені вимоги
терміново вивезти партію
нестандартної сої, що продовжувала
зігріватись. Відповідач 1 за вказівкою
позивача почав вивозити сою з
елеватора з 01.02.2013 року і закінчив
вивезення 28.02.2013 року. Тобто зберігання
сої після початку її псування
продовжувалося. Вивіз розпочався через
19 днів після переміщення сої в інший
силос. Незважаючи на звернення другого
відповідача щодо вивозу сої, отримання
яких позивачем не заперечується,
ніяких термінових заходів щодо
реалізації партії вантажу позивач не
вживав і зберігання сої продовжувалося
до 28 лютого 2013 року, коли якісні
показники сої ще значно погіршилися.
Відповідальність за зберігання понад 30
днів Договором №20121017/1-ХК від 07.11.2012 не
передбачена.

Згідно листа відповідача 2 від 15.01.2013
року № 15/01-1 середні показники відбору
проб, отриманих під час перекачки із
силосу № 5 в силос № 8 сої нестандартної
урожаю 2012 року в кількості 1402 580 кг, були
наступні:

Сміттєва домішка - 8,5 % в т.ч. зіпсоване 7
%;

Олійна домішка - 53,9 % в т.ч. пошкоджених
39,13 %, битих 14,8 %;

Вологість - 15 %;

Запах невластивий;

Колір невластивий;

Масова доля білка - 34 %.

Дослідження якості сої також
проводилося і в лабораторії ДП
Агмінтест (зразки передані страховим
агентом позивача). Результати
тестувань значно відрізняються:
вологість - 11,70%, сміттєва домішка - 8,5%, в
т.ч. зіпсованих - 4,10%, олійна домішка -
18,59%, в т.ч. пошкоджених - 2,91%, битих - 13,21%.

У листі №7 від 15 січня 2013 року
відповідач 2 повідомляє відповідачу 1
перед перекачкою температура в силосі
№5 складала від 4,5 С до 41 С, при
перекачці були проведені заміри
температури сої, які склали від 1,9С до 33
С, станом на 15 січня 2013 року температура
в силосі №8 склала від 17 С у верхніх
шарах до 27 С в нижніх шарах.

Позивач, заявляючи вимогу про
стягнення збитків у зв»язку із
зниженням вартості сої, стверджує, що
відповідач 1 порушив вимоги пункту 3.6.
Договору і не забезпечив збереження
фактично прийнятої сої.

Згідно частини 2 статті 623 Цивільного
кодексу України розмір збитків,
завданих порушенням зобов»язання,
доказується кредитором.

Позивач не надав суду доказів на
підтвердження факту погіршення якості
усієї партії вантажу за період
накопичення не більше 30 днів, тобто
станом на 12 січня 2013 року. Соя після
вказаної дати продовжувала
знаходитися на елеваторі, її показники
і далі погіршувалися, що стверджує
відповідач 2 і не заперечує позивач. За
таких обставин, зроблений позивачем
розрахунок збитків у зв»язку із
зниженням вартості сої не є вірним,
оскільки якість сої при її реалізації у
період з 01 по 28 лютого 2013 року була
гіршою, ніж станом на 12 січня 2013 року. У
листах №22 від 28.01.2013 року та №25 від
30.01.2013 року відповідач 2 це підтверджує.
Окрім того, позивач не довів, що
погіршилась якість усієї партії сої.
Факт погіршення якості усієї партії
сої спростовується листом №7 від 15
січня 2013 року відповідача 2 про те, що
перед перекачкою температура в силосі
№5 складала від 4,5 С до 41 С, при
перекачці були проведені заміри
температури сої, які склали від 1,9С до 33
С, тобто не вся сою у силосі
зігрівалася.

Зазначені у позові додаткові
витрати у розумінні статті 225 ГК
України не відносяться до складу
збитків, оскільки понесені позивачем
не у зв»язку з порушенням зобов»язання
відповідачем 1: відбір та аналіз
зразків відбувався після збігу 30 днів
зберігання, експедиторські послуги не
мають ніякого відношення до відносин
сторін по Договору, оформлення
карантинних сертифікатів позивачем
немає також ніякого зв»язку із
зобов»язаннями відповідача 1 по
Договору.

Згідно частини першої статті 33 ГПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Позивач не надав суду доказів вірного
визначення розміру збитків. У зв»язку з
чим у суду немає правових підстав для
задоволення позову.

Судові витрати при відмові в позові
покладаються на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до
Київського апеляційного
господарського суду.

СУДДЯ
В.В. Потапенко

Повне судове рішення складено 21
березня 2014 року.

Суддя
В.В Потапенко