ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 року
Справа № 915/146/14

Господарський суд Миколаївської
області у складі судді: Бритавської
Ю.С.,

при секретарі судового засідання:
Мартиненко М.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Панченко С.В., за
довіреністю від 03.02.2014р.

від відповідача: Крамаренко С.Д., за
довіреністю №4 від 10.01.2014р., Очкурова
Л.В., за довіреністю №3 від 10.01.2014р.

від третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача: не з'явились

прокурор у справі: Височин О.В., за
посвідченням

розглянув у відкритому судовому
засіданні позовну заяву: Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Європейська Транспортна Стивідорна
компанія» (54002, м. Миколаїв, вул.
Заводська, 23/45, )

до відповідача: Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Миколаївській області (54017,
м. Миколаїв, вул. Чкалова, 20, )

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача: Державне підприємство
«Миколаївський морський торгівельний
порт» (54020, м. Миколаїв, вул. Заводська,
23/14, )

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача: Міністерство
інфраструктури України (01135, м. Київ, пр.
Перемоги, 14, )

за участю Першого заступника прокурора
Миколаївської області

про: визнання укладеними та дійсними
договорів оренди державного майна, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Європейська
Транспортна Стивідорна компанія»
звернулось до господарського суду
Миколаївської області з позовною
заявою до відповідача: Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Миколаївській області за
участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача: Державного
підприємства «Миколаївський морський
торгівельний порт» та Міністерства
інфраструктури України про визнання
укладеними на п'ять років та дійсними
договору №РОФ-1221 оренди державного
нерухомого майна, розташованого за
адресою: вул. Заводська, 23/27, м. Миколаїв,
що знаходиться на балансі ДП
«Миколаївський морський торговельний
порт»; договору №РОФ-1220 оренди
державного нерухомого майна,
розташованого за адресою: вул.
Заводська, 23/29, м. Миколаїв, що
знаходиться на балансі ДП
«Миколаївський морський торговельний
порт»; договору №РОФ-1219 оренди
державного нерухомого майна,
розташованого за адресою: вул.
Заводська, 23/29, м. Миколаїв, що
знаходиться на балансі ДП
«Миколаївський морський торговельний
порт».

Позовні вимоги ТОВ «Європейська
Транспортна Стивідорна компанія»
обґрунтовані не визнанням
відповідачем факту укладення
вищевказаних договорів оренди
державного нерухомого майна №РОФ-1221,
№РОФ-1219 та №РОФ-1220 строком на п'ять
років, як це передбачено ч.1 ст. 17 Закону
України «Про оренду державного та
комунального майна», у зв'язку з чим
позивач просить суд визнати вказані
договори укладеними на п'ять років.
Окрім того, через невизнання факту
укладення договорів оренди строком на
п'ять років відповідач своїми діями
ухиляється також від нотаріального
посвідчення вказаних договорів, що на
думку позивача створює підстави для
визнання їх дійсними на підставі ст. 220
ЦК України.

На підставі повідомлення за вх.№3708/14
від 26.02.2014р. у відповідності до ст. 29 ГПК
України у справу вступив перший
заступник прокурора Миколаївської
області на боці Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Миколаївській області.

На виконання вимог суду позивачем і
третіми особами надані витребувані
судом письмові пояснення та документи
за вх.№4058/14 від 04.03.2014р., за вх.№4159/14 від
05.03.2014р., вх.№4452/14 від 11.03.2014р., вх.№4453/14
від 11.03.2014р., вх.№4732/14 від 17.03.2014р.,
вх.№4841/14 від 17.03.2014р., відповідачем -
відзив на позов та додаткові документи
за вх.№4157/14 від 05.03.2014р.

У судових засіданнях представник
позивача підтримав позовні вимоги в
повному обсязі та просив суд їх
задовольнити.

Представники відповідача у судових
засіданнях проти задоволення позовних
вимог заперечили та просили суд
відмовити у задоволенні позову з
підстав, викладених у відзиві на позов
за вх.№4157/14 від 05.03.2014р.

Прокурор у судових засіданнях проти
задоволення позовних вимог також
заперечив, підтримавши позицію
відповідача.

Представники третіх осіб у судовому
засіданні 11.03.2014р. проти задоволення
позовних вимог не заперечували,
виклали свою правову позицію у
відповідних письмових поясненнях.

У судовому засіданні 11.03.2014р.
оголошувалась перерва до 17.03.2014р. о 14:00,
про що належним чином повідомлені
сторони, треті особи та прокурор у
справі.

У судове засідання 17.03.2014р.
представники третіх осіб не з'явились.
При цьому представником ДП
«Миколаївський морський торгівельний
порт» у судовому засіданні 11.03.2014р. було
заявлене усне клопотання про розгляд
справи за відсутністю його
представника, яке судом задоволено.
Міністерством інфраструктури України
у письмових поясненнях за вх.№4752/14 від
17.03.2014р. також заявлено клопотання про
розгляд справи за відсутністю його
представника, яке судом задоволено. За
таких обставин господарський суд
визнав за можливе розглянути справу за
відсутністю представників третіх осіб
у судовому засіданні 17.03.2014р.

Відповідно до вимог ст. 85 ГПК України у
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши прокурора, представників
сторін та третіх осіб, господарський
суд встановив:

Наказом Міністерства транспорту та
зв'язку України від 05.06.2009р. №651 було
затверджено Програму розвитку ДП
«Миколаївський морський торгівельний
порт», відповідно до п.6.4 якої
заплановано реконструкцію Товариством
з обмеженою відповідальністю
«Європейська Транспортна Стивідорна
компанія» складів №№ 8, 9 під
механізовану перевалку зернових,
масляничних вантажів та продуктів їх
переробки з виходом
транспортно-технологічної лінії на
причал №13; кошторисна вартість
будівництва складає 60,8 млн. грн.;
очікуваний річний вантажообіг
комплексу - 1,0 млн. тонн; на облаштованій
після будівництва протиерозійних та
протизсувних споруд земельній ділянці
заплановано проектування та
будівництво наливного терміналу по
перевалці рослинної олії з одночасним
зберіганням 15,0 тис. тонн з виходом
технологічного трубопроводу на стик
причалів № 13, 14; кошторисна вартість
будівництва складає 30,0 млн. грн.;
очікуваний річний вантажообіг
комплексу - 0,5 млн. тонн.

Наказом Міністерства інфраструктури
України від 18.10.2011р. №450 внесено зміни
до Програми розвитку ДП «Миколаївський
морський торгівельний порт»,
затвердженої наказом Міністерства
транспорту та зв'язку України від
05.06.2009р. №651, п.6.4 доповнено п/п 6.4.1, в
якому відносно
виробничо-перевантажувального
комплексу в тиловій частині причалів №
13, 14 вказано, що на сучасному етапі, з
урахуванням тенденцій на майбутню
перспективу, кон'юнктура ринку
виробництва та експорту деревної
тріски розподілена таким шляхом, що йде
зниження обсягів її виробництва,
експорту та відвантаження на існуючому
комплексі; ця обставина потребує
швидкого реагування щодо
диверсифікації вантажопереробки, у
зв'язку з цим планується розширення та
здійснення часткової переорієнтації
«Комплексу з перевантаження зернових
вантажів в тилу причалу №13» шляхом
реконструкції комплексу з переробки
лісоматеріалів та складів № 8, 9, а також
будівництва на орендованих площах
виробничих модулів (підготовче
відділення, екстракційне відділення,
сучасна енергозберігаюча котельна,
складські ємності для накопичення
масляних культур та сирого масла);
вказані заходи дозволять створити
єдиний виробничо-перевантажувальний
комплекс; створення вказаного
комплексу потребує значного обсягу
облаштування протиерозійних та
протизсувних споруд на орендованій
земельній ділянці.

27.09.2012р. між Державним підприємством
«Миколаївський морський торгівельний
порт», Товариством з обмеженою
відповідальністю «Юнітранс» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Європейська
Транспортна Стивідорна компанія»
укладений договір №7-С, предметом якого
є визначення Сторонами умов здійснення
ТОВ «Юнітранс» та ТОВ «Європейська
Транспортна Стивідорна компанія»
діяльності, направленої на реалізацію
інвестиційного проекту
«Виробничо-перевантажувальний
комплекс в тиловій частині причалів
№№ 13, 14», а також забезпечення
Сторонами цього договору взаємодії та
співробітництва з питань визначених
умовами цього договору.

21.08.2013р. та 24.09.2013р. Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Європейська Транспортна Стивідорна
компанія» (позивач) звернулось до
Державного підприємства
«Миколаївський морський торгівельний
порт» з листами за вих.№01/3-634, за
вих.№01/3-728 та за вих.№01/3-730 відповідно, в
яких повідомило про те, що нею
розпочато реалізацію інвестиційного
проекту з будівництва
виробничо-перевантажувального
комплексу в тиловій частині причалів
№№13, 14 Миколаївського морського порту,
терміналу зберігання, перевалки
зернових вантажів, олії, шроту та
гранульованого лушпиння на виконання
програми розвитку Миколаївського
морського торговельного порту,
затвердженої наказом Міністерства
транспорту та зв'язку України від
05.06.2009р. №651 із врахуванням змін,
внесених наказом Міністерства
інфраструктури України від 18.10.2011р. №450,
а також висловило прохання розглянути
питання передачі в оренду ТОВ
«Європейська Транспортна Стивідорна
компанія» строком на п'ять років:
нежитлових приміщень І поверху
загальною площею 426,7 кв.м. та двох
нежитлових приміщень (№№66, 68)
загальною площею 58,6 кв.м. на ІІІ поверсі
Будівлі службово-побутових приміщень
залізничної ділянки (літ. «А-3»),
розташованої за адресою: м. Миколаїв,
вул. Заводська, 23/29, загальною площею 485,3
кв.м; нежитлового приміщення №59 площею
26,0 кв.м на ІІІ поверсі Будівлі
службово-побутових приміщень
залізничної ділянки (літ. «А-3»),
розташованої за адресою: м. Миколаїв,
вул. Заводська, 23/29; нежитлових
приміщень за №№ 1-2, 1-15, 1-17 загальною
площею 37,0 кв.м. в будівлі механізації за
літ. 1В-1, розташованій за адресою: м.
Миколаїв, вул. Заводська, 23/27.

04.09.2013р. та 24.09.2013р. позивач звернувся до
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Миколаївській області (відповідач) з
листами за вих.№01/3-671, за вих.№01/3-731 та
за вих.№01/3-732 відповідно, в яких також
повідомив про розпочату реалізацію
вищевказаного інвестиційного проекту
на виконання програми розвитку
Миколаївського морського
торговельного порту та просив надати
йому в оренду строком на 5 (п'ять) років
перелічені вище приміщення.

09.10.2013р. у листі за вих.№14-08-01935 «Щодо
погодження на передачу в оренду
державного майна» Регіональне
відділення Фонду державного майна
України по Миколаївській області
звернулось до Міністерства
інфраструктури України на виконання
вимоги ст. 9 Закону України «Про оренду
державного та комунального майна» з
проханням у 15-денний термін з дня
отримання цього листа повідомити згоду
на передачу в оренду зазначеного майна
та надати до Регіонального відділення
висновок, що об'єкт не заборонений до
оренди; пропозиції щодо умов договору
оренди; реєстровий номер об'єкту оренди
та кандидатуру до складу конкурсної
комісії.

Листом від 08.11.2013р. за вих.№12656/16/10-13
Міністерство інфраструктури України
розглянуло надані Регіональним
відділенням Фонду державного майна
України по Миколаївській області
матеріали та вказало, що не заперечує
щодо передачі вищезазначеного
нерухомого майна в оренду в порядку,
встановленому чинним законодавством,
терміном на 1 рік згідно його
функціонального призначення. Водночас
Міністерство інфраструктури України
вказало на необхідність внести вказані
у листі зміни та доповнення до наданих
проектів договорів оренди; зазначило,
що вказане майно не заборонено до
оренди законами України, не задіяне у
процесі основного виробництва та його
оренда не порушить цілісності
майнового комплексу; запропонувало
включити свого представника до складу
конкурсної комісії на право оренди
зазначеного державного майна.

Балансоутримувач державного майна, яке
позивач просив надати в оренду -
Державне підприємство «Миколаївський
морський торгівельний порт» у листах
від 30.08.2013р. за вих.№1799, від 02.10.2013р. за
вих.№1961 та від 03.10.2013р. за вих.№1969
повідомив відповідача про те, що Портом
було зроблено техніко-економічне
обґрунтування доцільності передачі в
оренду строком на 5 (п'ять) років
вказаних позивачем у листах об'єктів
нерухомості, та з огляду на те, що
передача в оренду відповідного
нерухомого майна дозволить Порту не
витрачати державні кошти на щорічне
його утримання, збільшити відрахування
до бюджету і направити заощаджені
кошти на розвиток основного
виробництва, Порт не заперечує проти
передачі в оренду строком на 5 (п'ять)
років вищевказаного майна позивачу в
порядку, визначеному Законом України
«Про оренду державного та комунального
майна».

Листами за вих.№01/3-922 від 15.11.2013р., за
вих.№01/3-923 від 15.11.2013р. та за вих.№01/3-924
від 15.11.2013р. позивач звернувся до
відповідача з проханням врахувати, що
відповідно до ст. 17 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна», строк дії договорів оренди не
може бути меншим, ніж п'ять років, якщо
орендар не пропонує менший термін. При
цьому приймаючи до уваги, що ТОВ
«Європейська Транспортна Стивідорна
компанія» не пропонувало іншого
терміну, орендодавець або будь-які інші
особи не наділені правом пропонувати
укладення договору на термін менший
ніж 5 років, позивач наполягав на
передачі вищезазначених нежитлових
приміщень терміном саме на 5 років.

Відповідач листами від 13.12.2013р. за
вих.№14-11-02447 та за вих.№14-11-02448 направив
позивачу для підписання примірники
договорів оренди та повідомив про те,
що надання орендодавцям об'єктів
державної власності згоди на оренду
державного майна і пропозиції щодо
умов договору оренди (в тому числі
терміну його дії), які мають
забезпечувати ефективне використання
орендованого майна та здійснення на
орендованих підприємствах технічної
політики в контексті завдань галузі,
належить до компетенції уповноважених
органів управління державним майном, в
даному випадку - Міністерства
інфраструктури України, що передбачено
ст. 9 Закону України «Про оренду
державного та комунального майна» та
п./п. 30 п.1 ст. 6 Закону України «Про
управління об'єктами державної
власності». Відповідно до ст. 10 Закону
України «Про оренду державного та
комунального майна» термін дії
договору оренди є істотною умовою
договору оренди. Регіональне
відділення листом №09/1555 від 26.11.2013р.
звернулось до Фонду державного майна
України щодо надання рекомендацій по
визначенню термінів дії договорів
оренди, відповіді на який наразі не
отримано, з оглядом на що відповідач
має врахувати пропозицію органу
управління щодо укладення договору
оренди на державне нерухоме майно, що
знаходиться на балансі ДП
«Миколаївський морський торговельний
порт» терміном на 1 рік.

Позивач листами від 27.12.2013р. за
вих.№01/3-1047, за вих.№01/3-1048 та за
вих.№01/3-1049 від 27.12.2013р. направив
відповідачу надіслані на його адресу,
підписані та скріплені його печаткою
договори оренди державного нерухомого
майна, розташованого за адресами: вул.
Заводська, 23/27 та вул. Заводська 23/29 у м.
Миколаєві, що знаходяться на балансі ДП
«Миколаївський морський торговельний
порт», разом із протоколами
розбіжностей, а також вказав, що:

- відповідно до ст. 17 Закону України
«Про оренду державного та комунального
майна», строк дії договорів оренди не
може бути меншим, ніж п'ять років, якщо
орендар не пропонує менший термін.
Враховуючи, що ТОВ «Європейська
Транспортна Стивідорна компанія» не
пропонувало іншого терміну,
орендодавець або будь-які інші особи не
наділені правом пропонувати укладення
договору на термін менший ніж 5 років,
позивач висловлює свої заперечення
щодо умови договорів, викладених у п.10.1;

- відповідно до вимог ст. 181 ГК України
позивач направляє відповідачу
підписані договори оренди разом зі
складеними ним протоколами
розбіжностей;

- у разі погодження умов, зазначених у
протоколі розбіжностей, позивач
просить відповідача підтвердити це
відповідно до вимог п.6 ст. 181 ГК України;

- у разі непогодження умов, зазначених у
протоколі розбіжностей, позивач
висловлює згоду на передачу
неврегульованих розбіжностей до суду
відповідно до вимог п.5 ст. 181 ГК України;

- позивач пропонує посвідчити
вищевказані договори нотаріально; про
дату, час та місце нотаріального
посвідчення договорів просить
письмово повідомити позивача.

З наявних в матеріалах справи договору
від 13.12.2013р. №РОФ-1221 оренди державного
нерухомого майна, розташованого за
адресою: вул. Заводська, 23/27, м. Миколаїв,
що знаходиться на балансі Державного
підприємства «Миколаївський морський
торговельний порт», договору від
13.12.2013р. №РОФ-1220 оренди державного
нерухомого майна, розташованого за
адресою: вул. Заводська, 23/29, м. Миколаїв,
що знаходиться на балансі Державного
підприємства «Миколаївський морський
торговельний порт» та договору від
13.12.2013р. №РОФ-1219 оренди державного
нерухомого майна, розташованого за
адресою: вул. Заводська, 23/29, м. Миколаїв,
що знаходиться на балансі Державного
підприємства «Миколаївський морський
торговельний порт» (далі - договори
оренди) вбачається, що вони підписані
позивачем з Протоколами розбіжностей
щодо п.10.1 вказаних договорів, а саме: в
редакції Регіонального відділення
Фонду державного майна України по
Миколаївській області передбачено:
«п.10.1 Цей Договір укладено терміном на 1
рік, що діє з 13.12.2013 року по 12.12.2014 року
включно»; в редакції ТОВ «Європейська
Транспортна Стивідорна компанія»:
«п.10.1. Цей Договір укладено терміном на
5 років, і діє з 27.12.2013 року по 26.12.2018 року
включно».

27.12.2013р. Регіональним відділенням Фонду
державного майна України по
Миколаївській області (Орендодавець)
за участю Державного підприємства
«Миколаївський морський торгівельний
порт» (Балансоутримувач) передано, а
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Європейська
Транспортна Стивідорна компанія»
(Орендар) прийнято в строкове платне
користування державне нерухоме майно:

- три нежитлових приміщення за №№ 1-2,
1-15, 1-17 (інв.№3356) (реєстровий номер
01125608.1.БАОПВЛ103) площею 37,0 кв.м., які
розташовані в будівлі механізації за
літ. 1В-1 за адресою: м. Миколаїв, вул.
Заводська, 23/27, згідно з планом
розміщення орендованого приміщення, що
перебувають на балансі ДП
«Миколаївський морський торгівельний
порт», ринкова вартість якого дорівнює
28390 грн. згідно з незалежною оцінкою
станом на 31.10.2013р., майно, що передається
в оренду, знаходиться в задовільному
стані, фізичний стан майна становить 39%,
про що складено Акт
приймання-передавання, підписаний та
скріплений печатками сторін та
Балансоутримувача в якості Додатку 2 до
договору оренди РОФ-1221 від 13.12.2013р.;

- нежитлові приміщення № 59, 61, 62, 63, 64
(інв.№3111) (реєстровий номер 01125608:1.
БАОПВЛ103) загальною площею 45,8 кв.м.,
розташовані на третьому поверсі
будівлі службово-побутових приміщень
залізничної ділянки за адресою: м.
Миколаїв, вул. Заводська, 23/29, згідно з
планом розміщення орендованого
приміщення, що перебуває на балансі ДП
«Миколаївський морський торгівельний
порт», ринкова вартість якого дорівнює
108710 грн. згідно з незалежною оцінкою
станом на 31.10.2013р., майно, що передається
в оренду, знаходиться в задовільному
стані, фізичний стан майна становить 25%,
про що складено Акт
приймання-передавання, підписаний та
скріплений печатками сторін та
Балансоутримувача в якості Додатку 2 до
договору оренди РОФ-1220 від 13.12.2013р.;

- нежитлових приміщень першого поверху
площею 426,7 кв.м. та два нежитлові
приміщення третього поверху площею 58,6
кв.м. нежитлової будівлі
службово-побутових приміщень
залізничної ділянки (інв.№3111)
(реєстровий номер 01125608:1. БАОПВЛ103) за
адресою: м. Миколаїв, вул. Заводська, 23/29,
згідно з планом розміщення орендованих
приміщень, що перебувають на балансі ДП
«Миколаївський морський торгівельний
порт», ринкова вартість якого дорівнює
808470 грн. згідно з незалежною оцінкою
станом на 31.10.2013р., майно, що передається
в оренду, знаходиться в задовільному
стані, фізичний стан майна становить 27%,
про що складено Акт
приймання-передавання, підписаний та
скріплений печатками сторін та
Балансоутримувача в якості Додатку 2 до
договору оренди РОФ-1219 від 13.12.2013р.

Нерухоме майно, яке було передано
позивачу за вищевказаними трьома
Актами приймання-передавання, повністю
збігається з обумовленим в договорах
оренди майном, предметом яких і є
передача в строкове платне
користування державного нерухомого
майна, вище переліченого в Актах
приймання-передавання. За таких
обставин господарський суд доходить
висновку, що позивачу було передане
вищевказане державне нерухоме майно
саме на виконання укладених між
сторонами договорів оренди.

Також на виконання умов договорів
оренди, зокрема, п.5.8, яким передбачено,
що протягом місяця після укладення цих
договорів Орендар зобов'язується
застрахувати орендоване майно не
менше, ніж його вартість за висновком
про вартість на користь
Балансоутримувача, який несе ризик
випадкової загибелі чи пошкодження
об'єкта оренди, у порядку, визначеному
законодавством, і надати Орендодавцю
та Балансоутримувачу копії страхового
полісу і платіжного доручення;
постійно поновлювати договір
страхування таким чином, щоб увесь
строк оренди майно було застрахованим,
- позивачем із ПрАТ «Страхова компанія
«Уніка» були укладені відповідні
договори добровільного страхування
майна №015085/0211/0000057 від 08.01.2014р.,
№015085/0211/0000056 від 08.01.2014р., №015085/0211/0000055
від 08.01.2014р.

Окрім того, пунктами 5.2 договорів
оренди визначений обов'язок Орендаря
протягом місяця після підписання
договорів оренди внести передбачений
завдаток, який сплачується до
державного бюджету і
Балансоутримувачу у співвідношенні,
визначеному у п.3.6 цих договорів. Як
свідчать матеріали справи, вказаний
обов'язок позивачем виконаний.

Листами від 10.01.2014р. за вих.№10/01-1 та за
вих.№10/01-2 позивач на виконання ст. 10
Закону України «Про оренду державного
та комунального майна», п.5.8 договорів
оренди надіслав ДП «Миколаївський
морський торговельний порт» та
Регіональному відділенню Фонду
державного майна України по
Миколаївській області відповідно
примірники укладених договорів
страхування майна та платіжних
доручень на сплату завдатку за оренду
нежитлових приміщень.

Окрім того, поясненнями представників
сторін підтверджується, що договори
оренди продовжують виконуватись і по
теперішній час, позивачем сплачується
обумовлена договорами орендна плата до
державного бюджету та
Балансоутримувачу, Орендодавцем та
Балансоутримувачем сплата орендної
плати приймається.

Між тим, незважаючи на початок
виконання обома сторонами умов
укладених договорів відповідач у
листах від 11.01.2014р. за вих.№14-11-00045 «Щодо
протоколу розбіжностей до договору
оренди від 13.12.2013р. №РОФ-1221», за
вих.№14-11-00046 «Щодо протоколу
розбіжностей до договору оренди від
13.12.2013р. №РОФ-1219» та за вих.№14-11-00047
«Щодо протоколу розбіжностей до
договору оренди від 13.12.2013р. №РОФ-1220»
вказав, що не приймає пропозицій,
наданих позивачем у протоколах
розбіжностей до договорів оренди;
зазначив, що Міністерством
інфраструктури України погоджено
передачу в оренду вищезазначеного
нерухомого майна строком на один рік, а
Регіональне відділення є державним
органом і укладаючи договори оренди
державного нерухомого майна враховує
управлінське рішення Міністерства, при
цьому відповідачем вказано позивачу на
можливість за захистом своїх інтересів
звернутись до господарського суду з
відповідним позовом.

Вищевказані договори оренди
відповідач нотаріально не посвідчує,
відмовляється від їх нотаріального
посвідчення та вказує суду на втрату
такої можливості на даний час.

Таким чином, позивач вважає, що на даний
час між сторонами наявний спір
стосовно строку дії укладених та
частково виконаних сторонами
договорів оренди державного
нерухомого майна, а також стосовно
фактичного ухилення відповідача від
нотаріального посвідчення договорів
оренди, що і стало підставою для
звернення позивача до господарського
суду з відповідним позовом.

Відповідач позовні вимоги в частині
визнання укладеними на п'ять років
трьох договорів оренди не визнає,
вважає їх безпідставними та такими, що
не підлягають задоволенню, із
посиланням при цьому на те, що
укладення договору оренди державного
майна можливе лише за згодою органу,
уповноваженого управляти таким майном,
який розглядає подані йому матеріали і
протягом п'ятнадцяти днів після їх
надходження надсилає орендодавцю
висновки про умови договору оренди або
про відмову в укладенні договору
оренди. Застосування позивачем до
спірних правовідносин положень ч. 1 ст.
17 Закону України «Про оренду
державного та комунального майна»
відповідач вважає помилковим, вказуючи
на те, що ця правова норма не є
імперативною. Відповідач звертає увагу
на те, що позиція органу управління
стосовно терміну, на який має бути
передане нерухоме майно в оренду, була
відома позивачу на початковій стадії
укладання договору оренди державного
майна, що слідує з відповідного
листування між сторонами. Сама
інформація про намір передати в оренду
об'єкти державного майна, в т.ч. і ті, що
належать до сфери управління
Міністерства інфраструктури України,
із зазначенням максимально можливого
строку оренди в один рік, розміщена в
газеті «Відомості приватизації» від
27.11.2013р. №47 відповідно до вимог Порядку
проведення конкурсу на право оренди
державного майна, затвердженого
постановою КМУ від 31.08.2011р. №906.
Відповідач стверджує, що з його дій не
вбачається відмови чи перешкоди в
укладанні договору оренди державного
майна, він виконує лише приписи норм
чинного законодавства.

Відносно позовних вимог в частині
визнання трьох договорів оренди
дійсними відповідач у відзиві на позов
вказав, що спір між сторонами щодо
необхідності нотаріального
посвідчення договорів оренди
державного майна відсутній, оскільки
договори укладені в простій письмовій
формі, так як передбачають строк, який
законодавчо не потребує обов'язкового
посвідчення. У судовому засіданні
17.03.2014р. представники відповідача
пояснили суду, що відповідні договори
оренди державного майна підлягали б
нотаріальному посвідченню на підставі
ст. 793 ЦК України лише у разі укладення
їх строком на три роки і більше, між тим
в даному випадку на думку відповідача
договори оренди укладені строком на
один рік, а тому не підлягають
нотаріальному посвідченню, саме тому
відповідач їх і не посвідчував
нотаріально. На запитання суду
представники відповідача пояснили, що
у разі встановлення судом того факту,
що договори оренди укладені строком на
п'ять років, можливість нотаріального
посвідчення цих договорів втрачена.

Прокурор у судових засіданнях проти
задоволення позовних вимог заперечив
та повністю підтримав позицію
відповідача.

ДП «Миколаївський морський
торговельний порт» у наданих до суду
письмових поясненнях за вх.№4058/14 від
04.03.2014р. зазначив, що після отримання
від позивача прохання взяти в оренду
строком на п'ять років об'єктів
нерухомості, балансоутримувачем яких є
порт, останній повідомив про це
відповідача листами від 03.10.2013р. №1969,
від 30.08.2013р. №1799, від 02.10.2013р. №1961, в яких
зазначив, що він, як балансоутримувач,
не заперечує щодо передачі в оренду
спірного нерухомого майна ТОВ «ЄТСК»
строком на п'ять років у порядку,
визначеному Законом України «Про
оренду державного та комунального
майна».

Міністерство інфраструктури України у
наданих до суду письмових поясненнях
за вх.№4732/14 від 17.03.2014р. вказало на те, що
воно наділено повноваженнями щодо
надання пропозицій стосовно терміну,
на який може бути укладено договір
оренди. При цьому міністерство як
суб'єкт управління державним майном, що
виконує функції із забезпечення
ефективного використання та
збереження державного майна, виходячи
з умов договорів та в розрізі чинного
законодавства, вважає, що умови
договорів оренди мають позитивну
тенденцію для розвитку порту. В
судовому засіданні 11.03.2014р. представник
Міністерства інфраструктури України
пояснив суду, що умови договорів оренди
відносно строку дії договорів
визначаються відповідачем у справі як
Орендодавцем спірного майна, а
пропозиції Міністерства відносно
строку дії вказаних договорів мали
рекомендаційний характер.

В процесі розгляду справи
Міністерством інфраструктури України
було надіслано Державному
підприємству «Миколаївський морський
торговельний порт» лист за вих.№15/241-14
від 13.03.2014р., в якому Міністерство (в
розрізі господарської справи №915/146/14)
просило терміново надати до
Департаменту правового забезпечення
об'єктивну та аргументовану інформацію
чи будуть порушені права Порту, як
балансоутримувача, в разі ймовірного
визначення спірних умов дії договору
оренди строком на 5 років.

У відповідь ДП «Миколаївський морський
торговельний порт» направив до
Міністерства інфраструктури України
лист за вих.№458 від 13.03.2014р., яким
повідомив, що ТОВ «Європейська
Транспортна Стивідорна компанія»
використовує орендоване майно
відповідно до його призначення;
своєчасно та в повному обсязі сплачує
орендну плату; зарекомендувало себе як
добросовісний орендар, виконуючи всі
умови договору оренди на належному
рівні; а також вказав, що з метою
ефективного використання державного
майна в разі ймовірного визначення
спірних умов дії договору оренди
строком на 5 років його права, як
балансоутримувача, порушені не будуть.

Проаналізувавши наявні у справі докази
та надавши їм правову оцінку, суд
дійшов висновку про часткове
задоволення позову, виходячи з
наступного.

Відповідно до вимог ч.ч. 1-3 ст. 181 ГК
України господарський договір за
загальним правилом викладається у
формі єдиного документа, підписаного
сторонами та скріпленого печатками.
Допускається укладення господарських
договорів у спрощений спосіб, тобто
шляхом обміну листами, факсограмами,
телеграмами, телефонограмами тощо, а
також шляхом підтвердження прийняття
до виконання замовлень, якщо законом не
встановлено спеціальні вимоги до форми
та порядку укладення даного виду
договорів. Проект договору може бути
запропонований будь-якою з сторін. У
разі якщо проект договору викладено як
єдиний документ, він надається другій
стороні у двох примірниках. Сторона,
яка одержала проект договору, у разі
згоди з його умовами оформляє договір
відповідно до вимог частини першої
цієї статті і повертає один примірник
договору другій стороні або надсилає
відповідь на лист, факсограму тощо у
двадцятиденний строк після одержання
договору.

Згідно з вимогами ч.ч.4-6 ст. 181 ГК України
за наявності заперечень щодо окремих
умов договору сторона, яка одержала
проект договору, складає протокол
розбіжностей, про що робиться
застереження у договорі, та у
двадцятиденний строк надсилає другій
стороні два примірники протоколу
розбіжностей разом з підписаним
договором. Сторона, яка одержала
протокол розбіжностей до договору,
зобов'язана протягом двадцяти днів
розглянути його, в цей же строк вжити
заходів для врегулювання розбіжностей
з другою стороною та включити до
договору всі прийняті пропозиції, а ті
розбіжності, що залишились
неврегульованими, передати в цей же
строк до суду, якщо на це є згода другої
сторони. У разі досягнення сторонами
згоди щодо всіх або окремих умов,
зазначених у протоколі розбіжностей,
така згода повинна бути підтверджена у
письмовій формі (протоколом узгодження
розбіжностей, листами, телеграмами,
телетайпограмами тощо).

За вимогами ч.7 ст. 181 ГК України якщо
сторона, яка одержала протокол
розбіжностей щодо умов договору,
заснованого на державному замовленні
або такого, укладення якого є
обов'язковим для сторін на підставі
закону, або сторона - виконавець за
договором, що в установленому порядку
визнаний монополістом на певному ринку
товарів (робіт, послуг), яка одержала
протокол розбіжностей, не передасть у
зазначений двадцятиденний строк до
суду розбіжності, що залишилися
неврегульованими, то пропозиції другої
сторони вважаються прийнятими.

У відповідності до вимог ч.8 ст. 181 ГК
України у разі якщо сторони не досягли
згоди з усіх істотних умов
господарського договору, такий договір
вважається неукладеним (таким, що не
відбувся). Якщо одна із сторін
здійснила фактичні дії щодо його
виконання, правові наслідки таких дій
визначаються нормами Цивільного
кодексу України.

Згідно з ч.1 ст. 1 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна» цей Закон регулює, зокрема,
організаційні відносини, пов'язані з
передачею в оренду майна державних
підприємств, установ та організацій,
підприємств, заснованих на майні, що
належить Автономній Республіці Крим
або перебуває у комунальній власності
(далі - підприємства), їх структурних
підрозділів, та іншого окремого
індивідуально визначеного майна, що
перебуває в державній та комунальній
власності.

Статтею 9 Закону України «Про оренду
державного та комунального майна»
визначений порядок укладення договору
оренди.

Так, відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 9 Закону
України «Про оренду державного та
комунального майна» фізичні та
юридичні особи, які бажають укласти
договір оренди, направляють заяву,
проект договору оренди, а також інші
документи згідно з переліком, що
визначається Фондом державного майна
України (далі - матеріали), відповідному
орендодавцеві, зазначеному у статті 5
цього Закону. У разі надходження до
орендодавця заяви про оренду цілісного
майнового комплексу підприємства, його
структурного підрозділу, нерухомого
майна, а також майна, що не увійшло до
статутного (складеного) капіталу
господарських товариств, створених у
процесі приватизації (корпоратизації),
орендодавець, за умови відсутності
заборони на передачу майна в оренду, у
п'ятиденний строк після дати
реєстрації заяви надсилає копії
матеріалів органу, уповноваженому
управляти відповідним майном. Орган,
уповноважений управляти державним
майном, розглядає подані йому
матеріали і протягом п'ятнадцяти днів
після їх надходження надсилає
орендодавцеві висновки про умови
договору оренди або про відмову в
укладенні договору оренди. Якщо
орендодавець не одержав у встановлений
термін висновків органу,
уповноваженого управляти державним
майном, дозволу, відмови чи пропозицій
від органу, уповноваженого управляти
відповідним майном, укласти договір
оренди нерухомого майна з бюджетною
установою, організацією, висновків
органу Антимонопольного комітету
України, укладення договору оренди
вважається з цими органами погодженим.

За ч.4 ст. 9 Закону України «Про оренду
державного та комунального майна»
орендодавець протягом п'яти днів після
погодження умов договору оренди з
органом, уповноваженим управляти
відповідним майном (у випадках,
передбачених цим Законом, - органом
Антимонопольного комітету України), а в
разі якщо заява про оренду майна не
потребує узгодження (щодо оренди
окремого індивідуально визначеного
майна, крім нерухомого), протягом 15 днів
після дати її реєстрації розміщує в
офіційних друкованих засобах масової
інформації та на веб-сайтах
орендодавців оголошення про намір
передати майно в оренду або відмовляє в
укладенні договору оренди і повідомляє
про це заявника. Протягом 10 робочих
днів після розміщення оголошення
орендодавець приймає заяви про оренду
відповідного майна. Протягом трьох
робочих днів після закінчення строку
приймання заяв орендодавець своїм
наказом ухвалює рішення за
результатами вивчення попиту на об'єкт
оренди. У разі якщо подано лише одну
заяву, конкурс на право оренди не
проводиться і договір оренди
укладається із заявником.

Згідно з ч.8 ст. 9 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна» у разі відмови в укладенні
договору оренди, а також неодержання
відповіді у встановлений термін
заінтересовані особи мають право
звернутися за захистом своїх інтересів
до суду.

Вимогами ч.1 ст. 17 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна» встановлено, що термін договору
оренди визначається за погодженням
сторін. Термін договору оренди не може
бути меншим, ніж п'ять років, якщо
орендар не пропонує менший термін.

В даному випадку, отримавши від
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Миколаївській області проекти
договорів оренди від 13.12.2013р. №РОФ-1221,
від 13.12.2013р. №РОФ-1219» та від 13.12.2013р.
№РОФ-1220, позивач (ТОВ «Європейська
Транспортна Стивідорна компанія»),
маючи заперечення стосовно вказаного в
проекті договорів строку їх дії, склав
протоколи розбіжностей, про що зробив
застереження у договорі, та у
встановлений термін надіслав
відповідачу примірники протоколів
розбіжностей разом з підписаними
договорами. Відповідач, отримавши
протоколи розбіжностей до договору,
розглянув їх, між тим не передав ті
розбіжності, що залишились
неврегульованими, протягом двадцяти
днів до суду, не зважаючи на наявність
згоди на це другої сторони.

Таким чином, за фактичних обставин
розбіжності до договорів так і
залишились не врегульованими
сторонами у справі.

Між тим, незважаючи на це, 27.12.2013р.
договори оренди №РОФ-1221, №РОФ-1219 та
№РОФ-1220 почали виконуватись обома
сторонами по справі, а саме: державне
майно 27.12.2013р. було передано позивачу за
відповідними Актами
приймання-передавання, підписаними та
скріпленими печатками сторін та
Балансоутримувача в якості Додатку 2 до
договорів оренди; Орендарем було
застраховане орендоване майно у
відповідності до п.5.8 договорів оренди;
Орендарем сплачено передбачений п.5.2
договорів оренди завдаток; Орендарем
сплачується обумовлена договорами
орендна плата до державного бюджету та
Балансоутримувачу; Орендодавцем та
Балансоутримувачем сплата орендної
плати приймається.

Як вже було зазначено вище, у
відповідності до ч.8 ст. 181 ГК України у
разі якщо сторони не досягли згоди з
усіх істотних умов господарського
договору, такий договір вважається
неукладеним (таким, що не відбувся).

При цьому слід враховувати те, що
визначення договору як неукладеного
може мати місце на стадії укладення
договору, а не за наслідками виконання
його сторонами. Отже, якщо дії сторін
свідчать про те, що оспорюваний договір
фактично було укладено, суд має
розглянути по суті питання щодо
відповідності його вимогам закону.

Така ж правова позиція викладена і у
п.2.6 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
29.05.2011р. №11 «Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними» (з наступними змінами і
доповненнями).

Дії сторін у спірних правовідносинах
свідчать про фактичне укладення та
подальше виконання договорів оренди
№РОФ-1221, №РОФ-1219 та №РОФ-1220.

При цьому слід врахувати, що за
вимогами ст. 17 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна» термін договору оренди не може
бути меншим, ніж п'ять років, якщо
орендар не пропонує менший термін.

З матеріалів справи вбачається та
відповідачем не заперечується, що
позивачем (Орендарем) меншого терміну
ніж 5 років не пропонувалось, навпаки,
позивач наполягав саме на 5-річному
строку оренди.

За таких обставин у сторін були
відсутні законодавчі підстави для
укладення договорів оренди від 13.12.2013р.
№РОФ-1221, від 13.12.2013р. №РОФ-1219 та від
13.12.2013р. №РОФ-1220 на менший ніж 5 років
строк, в т.ч. на строк - один рік.

При цьому, відмова в укладенні спірних
договорів оренди позивачу не
надавалась, Міністерством
інфраструктури України були надані
висновки про умови договорів оренди.

Що стосується конкретно строків дії
спірних договорів оренди, то в даному
випадку Міністерство інфраструктури
України не наділено повноваженнями
змінювати або скасовувати імперативну
норму закону - ст. 17 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна», яка визначає мінімально
можливий строк дії договорів оренди
державного майна.

Не наділений такими повноваженнями і
відповідач - Регіональне відділення
Фонду державного майна України по
Миколаївській області.

За цих обставин, господарський суд
вважає, що в силу вимог закону спірні
договори оренди №РОФ-1221, №РОФ-1219 та
№РОФ-1220 є укладеними строком на п'ять
років з моменту початку їх фактичного
виконання сторонами - 27.12.2013р. і діють з
27.12.2013р. по 26.12.2018р. включно.

Позивачем заявлено позовні вимоги про
визнання укладеними на п'ять років
договору №РОФ-1221 оренди державного
нерухомого майна, розташованого за
адресою: вул. Заводська, 23/27, м. Миколаїв,
що знаходиться на балансі ДП
«Миколаївський морський торговельний
порт»; договору №РОФ-1220 оренди
державного нерухомого майна,
розташованого за адресою: вул.
Заводська, 23/29, м. Миколаїв, що
знаходиться на балансі ДП
«Миколаївський морський торговельний
порт»; договору №РОФ-1219 оренди
державного нерухомого майна,
розташованого за адресою: вул.
Заводська, 23/29, м. Миколаїв, що
знаходиться на балансі ДП
«Миколаївський морський торговельний
порт», а також про визнання дійсними
вказаних договорів.

Відповідно до ч.2 ст. 20 ГК України кожний
суб'єкт господарювання та споживач має
право на захист своїх прав і законних
інтересів. Права та законні інтереси
зазначених суб'єктів захищаються
шляхом: визнання наявності або
відсутності прав; визнання повністю
або частково недійсними актів органів
державної влади та органів місцевого
самоврядування, актів інших суб'єктів,
що суперечать законодавству, ущемлюють
права та законні інтереси суб'єкта
господарювання або споживачів;
визнання недійсними господарських
угод з підстав, передбачених законом;
відновлення становища, яке існувало до
порушення прав та законних інтересів
суб'єктів господарювання; припинення
дій, що порушують право або створюють
загрозу його порушення; присудження до
виконання обов'язку в натурі;
відшкодування збитків; застосування
штрафних санкцій; застосування
оперативно-господарських санкцій;
застосування
адміністративно-господарських
санкцій; установлення, зміни і
припинення господарських
правовідносин; іншими способами,
передбаченими законом.

При цьому слід врахувати, що у
задоволенні позовних вимог про
визнання договору оренди укладеним
слід відмовляти, якщо не подано доказів
наявності спору стосовно такого
укладення, оскільки зазначені вимоги
зводяться за своїм змістом до
встановлення юридичного факту, а
відповідний спосіб захисту порушеного
права не передбачений частиною другою
статті 20 ГК України, крім випадків, коли
інше встановлено законом або
договором.

Така ж правова позиція викладена і у
п.2.7 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
29.05.2013р. №12 «Про деякі питання практики
застосування законодавства про оренду
(найм) майна».

Враховуючи вищенаведене,
господарський суд вважає, що позивачем
не вірно обраний спосіб захисту
порушеного права у вигляді визнання
укладеними на п'ять років договорів
оренди №РОФ-1221, №РОФ-1219 та №РОФ-1220,
оскільки даний спосіб захисту
зводиться виключно до встановлення
юридичного факту та не передбачений ч.2
ст. 20 ГК України, а також не
встановлений іншим законом та/або
договором, з огляду на що у задоволенні
даних позовних вимог щодо кожного
окремого спірного договору слід
відмовити.

Що стосується позовних вимог ТОВ
«Європейська Транспортна Стивідорна
компанія» в частині визнання дійсними
договорів оренди №РОФ-1221, №РОФ-1219 та
№РОФ-1220, слід вказати наступне.

Відповідно до вимог ст. 793 ЦК України
договір найму будівлі або іншої
капітальної споруди (їх окремої
частини) укладається у письмовій формі.
Договір найму будівлі або іншої
капітальної споруди (їх окремої
частини) строком на три роки і більше
підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно з ч.2 ст. 220 ЦК України якщо
сторони домовилися щодо усіх істотних
умов договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося повне
або часткове виконання договору, але
одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може
визнати такий договір дійсним. У цьому
разі наступне нотаріальне посвідчення
договору не вимагається.

При цьому слід вказати, що у вирішенні
спорів, пов'язаних з визнанням
правочинів, які піддягали
нотаріальному посвідченню, дійсними
(статті 219, 220 ЦК України), господарські
суди повинні з'ясувати: чи підлягав
відповідний правочин нотаріальному
посвідченню, з яких причин його не було
нотаріально посвідчено та чи втрачена
можливість такого посвідчення, а також
чи не суперечить зміст правочину
вимогам закону, оскільки в такому разі
позов не може бути задоволений.

Така ж правова позиція викладена і у
п.3.2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
29.05.2011р. №11 «Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними» (з наступними змінами і
доповненнями).

Господарським судом з'ясовано, що
укладені між сторонами договори оренди
№РОФ-1221, №РОФ-1219 та №РОФ-1220, строк яких
становить п'ять років, в силу вимог ст.
793 ЦК України підлягали нотаріальному
посвідченню.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач фактично ухилився від
нотаріального посвідчення спірних
договорів оренди, вказуючи на те, що
вони укладені строком на один рік, не
зважаючи на імперативні приписи ст. 17
Закону України «Про оренду державного
та комунального майна» та відсутність
пропозиції Орендаря щодо меншого
строку вказаних договорів.

На даний час можливість такого
посвідчення втрачена, що підтвердили у
судовому засіданні 17.03.2014р. і
представники відповідача.

За таких обставин господарський суд
приходить до висновку про наявність
підстав для задоволення позовних вимог
ТОВ «Європейська Транспортна
Стивідорна компанія» про визнання
дійсними укладених між сторонами у
справі договорів оренди: договору
№РОФ-1221 оренди державного нерухомого
майна, розташованого за адресою: вул.
Заводська, 23/27, м. Миколаїв, що
знаходиться на балансі ДП
«Миколаївський морський торговельний
порт»; договору №РОФ-1220 оренди
державного нерухомого майна,
розташованого за адресою: вул.
Заводська, 23/29, м. Миколаїв, що
знаходиться на балансі ДП
«Миколаївський морський торговельний
порт»; договору №РОФ-1219 оренди
державного нерухомого майна,
розташованого за адресою: вул.
Заводська, 23/29, м. Миколаїв, що
знаходиться на балансі ДП
«Миколаївський морський торговельний
порт».

Іншого відповідачем не доведено.

Інші наявні в матеріалах справи
документи вищевикладених висновків
суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Європейська
Транспортна Стивідорна компанія»
задовольнити частково.

2. Визнати дійсним договір оренди
державного нерухомого майна,
розташованого за адресою: вул.
Заводська, 23/27, м. Миколаїв, що
знаходиться на балансі Державного
підприємства «Миколаївський морський
торговельний порт» №РОФ-1221.

3. Визнати дійсним договір оренди
державного нерухомого майна,
розташованого за адресою: вул.
Заводська, 23/29, м. Миколаїв, що
знаходиться на балансі Державного
підприємства «Миколаївський морський
торговельний порт» №РОФ-1219.

4. Визнати дійсним договір оренди
державного нерухомого майна,
розташованого за адресою: вул.
Заводська, 23/29, м. Миколаїв, що
знаходиться на балансі Державного
підприємства «Миколаївський морський
торговельний порт» №РОФ-1220.

5. В решті позову відмовити.

Згідно з ч.5 ст. 85 ГПК України рішення
господарського суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом
десяти днів з дня його підписання до
Одеського апеляційного господарського
суду через господарський суд
Миколаївської області.

Повне рішення складено 24 березня 2014
року.

Суддя
Ю.С. Бритавська