ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб-сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2014 р.
Справа № 923/133/14

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Нікітенка С.В., при
секретарі Гапоновій К.С., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом публічного акціонерного
товариства "Енергопостачальна
компанія "Херсонобленерго", м. Херсон

до сільськогосподарського товариства
з обмеженою відповідальністю "Колос", с.

Микільське Білозерського району
Херсонської області

про стягнення 11046,45 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Ювченко Т.І. - представник,
довіреність № 07/2600-14 від 27.12.2013р.

від відповідача: не прибув.

Суть спору: публічне акціонерне
товариство "Енергопостачальна
компанія "Херсонобленерго" (позивач)
звернулось до суду з позовом, в якому
просить стягнути з
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю "Колос"
(відповідач) заборгованість за спожиту
активну електроенергію в сумі 11046,45
грн., з якої: 10160,83 грн. - сума основного
боргу, 679,09 грн. - сума пені, 33,29 грн. - сума
інфляційних втрат та 173,24 грн. - сума 3%
річних.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує посиланнями на умови
договору про постачання електричної
енергії № 323 від 16.03.2010р. та положення
ст.ст. 12, 13, 15, 49, 54 ГПК України.

Відповідач не проявив свого
відношення до позовних вимог, відзиву
на позовну заяву та витребуваних судом
документів не надав, не зважаючи на ті
обставини, що він належно повідомлявся
судом про час і місце розгляду справи.

Відповідач до суду не з'явився,
копії ухвали від 12.02.2014р. про порушення
справи та ухвали від 27.02.2014р. про
відкладення розгляду справи, які були
направлені судом на юридичну адресу
відповідача (75033, Херсонська обл.,
Білозерський район, с. Микільське, вул.
Леніна) повернулись до суду з помітками
поштового підприємства "адресат выбыл".

Відповідно до витягу з ЄДРЮОФОП,
який наданий Реєстраційною службою
Суворовського районного управління
юстиції у м. Херсоні, станом на 06.03.2014р.
місцезнаходження
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю "Колос"
значиться - 75033, Херсонська область,
Білозерський район, с. Микільське, вул.
Леніна.

Таким чином, всі ухвали суду було
надіслано відповідачу за належною
юридичною адресою, яка зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до п.3.9.1, 3.9.2 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" в
разі, якщо копію ухвали про порушення
провадження у справі, призначення її до
розгляду, відкладення розгляду справи
було надіслано за належною адресою
(повідомленою стороною, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців), і
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом. У випадку нез'явлення в
засідання господарського суду
представника сторони справа може бути
розглянута без його участі, якщо неявка
представника не перешкоджає вирішенню
спору.

Суд повідомляв відповідача про
дату, час і місце розгляду справи за
адресою зазначеною в ЄДР. Відповідач
вважається повідомленим про дату, час і
місце розгляду справи.

За ст. 77 ГПК України, неявка
представника сторони у судове
засідання може бути підставою для
відкладення розгляду справи, коли з-за
такої неявки неможливо розглянути
певну справу.

Неявка у судове засідання
представників сторін не унеможливлює
розгляд справи № 923/133/14, не є підставою
для відкладення її розгляду.

За таких обставин, відповідно до
статті 75 ГПК України, справа
розглядається без участі представника
відповідача, за наявними в ній
матеріалами, яких достатньо для
вирішення спору по суті.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представника позивача, суд

в с т а н о в и в:

Матеріали справи свідчать, що 16
березня 2010 року між публічним
акціонерним товариством "ЕК
"Херсонобленерго" (постачальник) та
сільськогосподарським товариством з
обмеженою відповідальністю "Колос"
(споживач) був укладений договір про
постачання електричної енергії № 323
(надалі - договір).

Згідно п.2.2.2. договору,
постачальник зобов'язується постачати
споживачу електроенергію, як різновид
товару.

Відповідно до п.2.3.3. договору,
споживач зобов'язується оплачувати
постачальнику вартість електричної
енергії. Такий же обов'язок споживачів
встановлений ст. 26 ЗУ "Про
електроенергетику" від 16.10.1997р. за №
575/97-ВР та пп. 2 п. 10.2. Правил користування
електричною енергією, затвердженими
постановою Національної комісії з
питань регулювання електроенергетики
України від 31.07.1996р. за № 28.

Додатком № 2 до договору
передбачено, що обов'язок зняття
показань електролічильників покладено
на споживача, значення яких він
доводить до постачальника актом про
обсяги спожитої електроенергії, форма
якого затверджується додатком № 2а. У
разі неможливості отримання
постачальником таких даних у
передбачений договором термін,
визначення обсягу електричної енергії
за поточний розрахунковий період
здійснюється за середньодобовим
обсягом споживання за попередній
розрахунковий період з подальшим
перерахунком у разі надання даних
протягом наступного розрахункового
періоду. Тривалість визначення обсягів
споживання таким способом має не
перевищувати одного розрахункового
періоду. Після цього розрахунок обсягу
спожитої електричної енергії
здійснюється постачальником за
величиною дозволеної потужності
струмоприймачів за кількістю годин їх
використання без подальшого
перерахунку, згідно п. 39 Правил.

Згідно актів № 6а та № 7а
прийому-передачі активної
електроенергії, за червень 2013р. (з
24.05.2013р. по 24.06.2013р.) позивач відпустив
відповідачу 6265 кВт/годин активної
електроенергії на суму 7609,72 грн. з ПДВ,
та за липень 2013р. (з 24.06.2013р. по 24.07.2013р.)
2311 кВт/годин на суму 2807,03 грн. з ПДВ.

21.06.2013р. та 24.07.2013р. споживач
отримав рахунки № 20323 за червень і
липень відповідно.

Додатком № 2 до договору
визначено розрахунковий період
тривалістю календарний місяць. При
цьому зазначено, що будь-які рахунки на
оплату електричної енергії мають бути
оплачені споживачем протягом 5
операційних днів з дня отримання
споживачем рахунку.

Відповідно до п. 1.21. ст. 1 ЗУ "Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні" від 05.04.2001р. за № 2346-III,
операційний день - частина робочого дня
банку або іншої установи - члена
платіжної системи, протягом якої
приймаються від клієнтів документи на
переказ і документи на відкликання та
можна, за наявності технічної
можливості, здійснити їх обробку,
передачу та виконання.

Станом на 01.06.2013р. за споживачем
рахується кредитовий залишок у розмірі
255,92 грн. з ПДВ., що підтверджується
виставленим рахунком № 20323.

Відповідач свої зобов'язання щодо
оплати заборгованості за спожиту
активну електроенергію не виконав, що
призвело до виникнення заборгованості
перед позивачем у розмірі 10160,83 грн.

Станом на день звернення позивача
з позовом до суду, сума заборгованості
відповідача перед позивачем, з
урахуванням кредитового залишку у
розмірі 255,92 грн., за основною сумою
боргу становить 10160,83 грн.

Проаналізувавши заявлені позовні
вимоги з положеннями чинного
законодавства суд дійшов висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 193 ГК
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином,
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 525, 526
Цивільного кодексу України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших правових
актів, а за відсутності таких умов та
вимог - відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

У відповідності до п. 1 ст. 530 ЦК
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Доказів погашення заявленої до
стягнення суми основного боргу у
розмірі 10160,83 грн. відповідачем суду не
надано.

З огляду на викладене, позовні
вимоги в частині стягнення суми
основного боргу у розмірі 10160,83 грн., є
доведеними і обґрунтованими.

Щодо позовних вимог в частині
стягнення пені, інфляційних втрат та 3%
річних, ст. 625 ЦК України допускає, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Індекс інфляції є статистичною
інформацією, яка щомісячно надається
Держкомстатом та публікується в газеті
"Урядовий кур'єр", та на офіційному
веб-сайті Державного комітету
статистики України (http://www.ukrstat.gov.ua).
Вимагати сплати суми боргу з
врахуванням індексу інфляції є правом
кредитора. Індекс інфляції,
застосований у розрахунку, відповідає
таким даним.

В разі, якщо сторони в договорі не
передбачили сплату процентів річних та
їх розмір, підлягають сплаті три
проценти річних від простроченої суми
за весь час прострочення. Проценти
річних є самостійною формою
цивільно-правової відповідальності за
порушення грошових зобов'язань та
можуть стягуватися поряд із пенею.

Нарахування пені узгоджено п. 6
додатку № 2 до договору, яким
передбачено, що у разі несвоєчасної
оплати платежів, постачальник
електричної енергії проводить
споживачу нарахування пені у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла в період, за який нараховується
пеня.

Доказів сплати нарахованих сум
пені, інфляційних втрат та 3% річних,
відповідачем суду не надано.

Таким чином, позовні вимоги в
частині стягнення суми пені у розмірі
679,09 грн., суми інфляційних втрат у
розмірі 33,29 грн. та суми 3% річних у
розмірі 173,24 грн. підлягають
задоволенню, оскільки вони погоджені
та обраховані в установленому законом
порядку.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34
ГПК України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Докази подаються сторонами та
іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки
ті докази, які мають значення для
справи.

Обставини справи, які відповідно
до законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідач позовні вимоги
належними та доступними засобами
доказування не спростував, а наявні в
матеріалах справи документи свідчать
про безспірність та обґрунтованість
позовних вимог.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
заявлені позивачем вимоги
документально підтверджені, а отже
такі, що підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Понесені позивачем витрати зі
сплати судового збору у розмірі 1827,00
грн. відшкодовуються йому за рахунок
відповідача, з вини якого спір доведено
до врегулювання у судовому порядку.

У судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
судового рішення і повідомлено
представнику позивача про дату
складення повного рішення.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю "Колос" (75310,
Херсонська область, Білозерський
район, с. Микільське, вул. Леніна, ) на користь публічного
акціонерного товариства
"Енергопостачальна компанія
"Херсонобленерго" (73003, м. Херсон, вул.
Пестеля, 5, ) на рахунок
зі спеціальним режимом використання №
0852 в філії Херсонського обласного
управління ВАТ "Ощадбанк" № 10021, МФО -
352457, заборгованість за спожиту активну
електроенергію у розмірі 10160,83 грн.

3. Стягнути з
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю "Колос" (75310,
Херсонська область, Білозерський
район, с. Микільське, вул. Леніна, ) на користь публічного
акціонерного товариства
"Енергопостачальна компанія
"Херсонобленерго" (73003, м. Херсон, вул.
Пестеля, 5, ) на поточний
рахунок № 8166 у ПАТ "ВТБ Банк", МФО -
321767, суму пені у розмірі 679,09 грн.,
інфляційні втрати у розмірі 33,29 грн.,
суму 3% річних у розмірі 173,24 грн. та 1827,00
грн. судового збору.

Накази видати стягувачу після
набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 21.03.2014р.

Суддя
С.В.
Нікітенко