ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2014 р.
Справа № 920/1920/13

Колегія суддів у складі:
головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя
Івакіна В.О. , суддя Тихий П.В.

при секретарі - Шевцові Є.О

за участю представників сторін:

прокурора - Маматов М.О. (посвідчення
№019205 від 31.07.2013 року);

представника першого позивача - не
з'явився;

представника другого позивача -
Семенова О.М. (довіреність №09/-08 від
08.01.2014 року);

представника відповідача - Чайченко
О.В. (довіреність №б/н від 25.09.2013 року);

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу відповідача (вх.
№453С/1-43) на рішення господарського суду
Сумської області від 13 січня 2014 року у
справі № 920/1920/13

за позовом Прокурора Лебединського
району Сумської області в інтересах
держави в особі

1) Лебединської міської ради, м. Лебедин,
Сумська область,

2) Державної екологічної інспекції в
Сумській області, м. Суми,

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "АХ", м. Суми,

про стягнення 104 769 грн. 84 коп.,

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2013 року прокурор
Лебединського району Сумської області
в інтересах держави в особі
Лебединської міської ради та Державної
екологічної інспекції в Сумській
області подав позовну заяву, в якій
просить суд стягнути з відповідача 104 769
грн. 84 коп. завданої державі шкоди за
забруднення земель промисловості в
дохід місцевого бюджету Лебединської
міської ради з урахуванням вимог п. 7 ч. 3
ст. 29 та п. 7 ч. 2 ст. 69 Бюджетного кодексу
України, а саме 30 % грошових стягнень за
шкоду, заподіяну порушенням
законодавства про охорону
навколишнього природного середовища
внаслідок господарської та іншої
діяльності зарахувати до Державного
бюджету України та 70 % грошових
стягнень за шкоду, заподіяну
порушенням законодавства про охорону
навколишнього природного середовища
внаслідок господарської та іншої
діяльності зарахувати в дохід
місцевого бюджету.

Рішенням господарського суду Сумської
області від 13 січня 2014 року по справі
№920/1920/13 (суддя Зайцева І.В.) позов
задоволено повністю. Стягнуто з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "АХ" в доход
місцевого бюджету Лебединської
міської ради 104 769 грн. 84 коп. шкоди за
забруднення земель промисловості, з
урахуванням вимог п. 7 ч. 3 ст. 29 та п. 7 ч. 2
ст. 69 Бюджетного кодексу України, а
саме: 30 % грошових стягнень за шкоду,
заподіяну порушенням законодавства
про охорону навколишнього природного
середовища внаслідок господарської та
іншої діяльності зарахувати до
Державного бюджету України та 70%
грошових стягнень за шкоду, заподіяну
порушенням законодавства про охорону
навколишнього природного середовища
внаслідок господарської та іншої
діяльності зарахувати в доход
місцевого бюджету. Стягнуто з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "АХ" в доход
державного бюджету України 2 095 грн. 38
коп. судового збору.

Відповідач з рішенням господарського
суду першої інстанції не погодився,
звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій
посилається на порушення місцевим
господарським судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які місцевий господарський суд визнав
встановленими. Просить рішення
господарського суду Сумської області
від 13 січня 2014 року у справі № 920/1920/13
скасувати та прийняти нове рішення
яким в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 17.02.2014 року
апеляційну скаргу відповідача
прийнято до провадження, а розгляд
справи призначено на 20.03.2014 року о 11:00.

03.03.2014 року прокурор Лебединського
району надіслав відзив (вх.№ 1885) на
апеляційну скаргу відповідача, яку
вважає необґрунтованою та
безпідставною. Просить залишити
апеляційну скаргу відповідача без
задоволення, а рішення господарського
суду Сумської області від 13 січня 2014
року у справі № 920/1920/13.

Представник другого позивача 04.03.2014
року надав відзив на апеляційну скаргу
(вх.№1935) в яких просить у задоволенні
скарги відповідача відмовити, рішення
господарського суду Сумської області
по справі №920/1920/13 від 13.01.2014 року
залишити без змін.

В судове засідання 25.02.2014 року з'явились
прокурор, представники другого
позивача та відповідача.

Представник першого позивача в судове
засідання не з'явився, про причини
неявки не повідомив, про час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином, про що свідчить
відмітка на повідомленні про вручення
поштового відправлення. (а.с.161).

Прокурор та Представник другого
позивача підтримує апеляційну скаргу в
повному обсязі, представник
відповідача заперечує проти
апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення присутніх у
судовому засіданні прокурора,
представників другого позивача та
відповідача, дослідивши доводи
апеляційної скарги в межах вимог,
передбачених ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України,
перевіривши повноту встановлення
судом першої інстанції обставин справи
та доказів на їх підтвердження, а також
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
Харківського апеляційного
господарського суду дійшла висновку
про відсутність підстав для
задоволення апеляційної скарги,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, в
період з 20 лютого 2013 року по 5 березня 2013
року державними інспекторами з охорони
навколишнього природного середовища в
Сумській області Лубенською М.М. та
Нечваль А.Ф. в присутності керуючого
підрозділом ТОВ "АХ" Пінчука М.О.
проведено перевірку дотримання вимог
природоохоронного законодавства при
здійсненні будівництва та
експлуатації свинарника по вулиці
Санаторній 65, с. Токарі Лебединської
міської ради Сумської області.

Під час перевірки встановлено та
складено Акт про те, що відповідач в
процесі виробничої діяльності
здійснював забруднення орендованих
ним земель промисловості
гнієвмісткими стічними водами без
дозволу та лімітів на утворення
відходів на 2012 та 2013 роки, що є
порушеннями вимог статей 17, 32, 33 Закону
України "Про відходи", статті 96
Земельного кодексу України, статей 35, 46
Закону України "Про охорону земель" (а.с.
12-14).

Сліди забруднення землі гнієвмісткими
стічними водами виявлені на земельній
ділянці площею 3575 м2. Лабораторні
вимірювання складу та властивостей
ґрунтів на цій земельній ділянці
показали наднормативний вміст амонію
обмінного та фосфору рухомого.

Державним інспектором з охорони
навколишнього природного середовища
Сумської області відповідно до
"Методики визначення розмірів шкоди,
зумовленої забрудненням і засміченням
земельних ресурсів через порушення
природоохоронного законодавства", яка
затверджена наказом Мінприроди від
27.10.1997 року № 171 було здійснено
розрахунок розміру шкоди зумовленої
забрудненням земельної ділянки
гнієвмісткими стічними водами ТОВ "АХ"
в с. Токарі Лебединської міської ради.
Розмір шкоди заподіяної навколишньому
природному середовищу становить 104 769
грн. 84 коп. (а.с.15-16).

Прокурором та другим позивачем
зазначено, що на момент проведення
перевірки у відповідача дозвіл та
ліміти на утворення відходів на 2012-2013
роки був відсутній.

Стаття 96 Земельного кодексу України
передбачає, що землекористувачі
зобов'язані додержуватися вимог
законодавства про охорону довкілля.

Стаття 35 Закону України «Про охорону
земель» передбачає, що власники і
землекористувачі, в тому числі
орендарі, земельних ділянок при
здійсненні господарської діяльності
зобов'язані дотримуватися вимог
земельного та природоохоронного
законодавства України, проводити на
земельних ділянках господарську
діяльність способами, які не завдають
шкідливого впливу на стан земель та
родючість ґрунтів, підвищувати
родючість ґрунтів та зберігати інші
корисні властивості землі на основі
застосування екологобезпечних
технологій обробітку і техніки,
здійснення інших заходів, які
зменшують негативний вплив на ґрунти,
запобігають безповоротній втраті
гумусу, поживних елементів тощо.

Стаття 46 Закону України «Про охорону
земель» передбачає, що підприємства,
установи та організації, а також
громадяни, діяльність яких пов'язана з
накопиченням відходів, зобов'язані
забезпечувати своєчасне вивезення
таких відходів на спеціальні об'єкти,
що використовуються для їх збирання,
зберігання, оброблення, утилізації,
видалення, знешкодження і захоронення.

Все вище викладене підтверджується
актом перевірки від 20.02-05.03.2013 року
(а.с.12-14), актом відбору проб ґрунту від
26.02.2013 року № А04-02-13,(а.с.19); протоколом
вимірювань показників складу та
властивостей ґрунтів № 04-03-13 від 06.03.2013
року (а.с. 17-18), розрахунком розміру
заподіяної шкоди (а.с.15-16),
обвинувальним вироком Лебединського
районного суду від 18.09.2013 року по справі
№ 580/1864/43-к відносно керуючого
підрозділом ТОВ «АХ» в селі Токарі
Пінчука М.О., визнали винним у скоєнні
злочину, у тому числі, передбаченого ч.1
ст. 239 Кримінального кодексу України
(Забруднення або псування земель
речовинами, відходами чи іншими
матеріалами). Вирок набрав законної
сили і неоскаржувався. (а.с.22-23).

Стаття 35 Господарсько процесуального
кодексу України передбачає, що
підставами звільнення від доказування
є вирок суду з кримінальної справи, що
набрав законної сили, і є обов'язковим
для господарського суду щодо фактів,
які встановлені судом і мають значення
для вирішення спору.

Колегія суддів зазначає, що твердження
відповідача, відносно того, що другим
позивачем невірно проведений
розрахунок розміру шкоди в частині
застосування коефіцієнту (Кз) не
відповідає фактичним обставинам
справи з огляду на таке.

Так, пунктом 4.8.4. Методики встановлено,
що при розрахованому значенні Кз<1 його
значення приймається рівним 1,0. Якщо за
наявною інформацією розрахувати
коефіцієнт забруднення землі (КО
неможливо, він приймається рівним 1,0.
Відповідний розмір вище зазначеного
коефіцієнту-1,0 і був застосований в
розрахунку від 11.03.2013 року.

Відповідач зазначає, що «Методикою
визначення розмірів шкоди, зумовленої
забрудненням і засміченням земельних
ресурсів через порушення
природоохоронного законодавства»,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 25.04.2007р. під № 422/13689,
затвердженої наказом Мінприроди
04.04.2007р. №149 не передбачається
перерахунку амонію (обмінного) на азот
амонійний та фосфору (рухомого) на
п'ятиоксид фосфору Р205.

Однак, при цьому не враховано, що вище
зазначена Методика лише визначає
розміри шкоди заподіяної
навколишньому природному середовищу.

Визначення амонію (обмінного) на азот
амонійний та фосфору (рухомого) на
п'ятиоксид фосфору Р205 здійснюється при
проведенні лабораторних досліджень у
відповідності до ДСТУ 4115-2002
«Визначення рухомих сполук фосфору і
калію» та ДСТУ 4729:2007 «Визначення
нітратного і амонійного азоту», які і
були застосовані представниками
другого позивача при проведенні
досліджень.

Вимірювання показників складу та
властивостей ґрунтів, відібраних на
земельній ділянці прилеглій до будівлі
свинокомплексу ТОВ «АХ» (с. Токарі
Лебединського району), були проведені
відповідно до методик виконання
вимірювань (МВВ), допущених до
використання та наведених у «Переліку
методик виконання вимірювань
(визначень) складу та властивостей проб
об'єктів довкілля, викидів, відходів і
скидів, тимчасово допущених до
використання Мінприроди»,
затвердженого заступником Міністра
охорони навколишнього природного
середовища, Головним державним
інспектором України з охорони
навколишнього природного середовища
від 12.12.2007 року (далі - Перелік).

Назви показників, що вимірювалися і
наведені в Протоколі вимірювань
показників складу та властивостей
ґрунтів №04-03-13 від 06 березня 2013р. чітко
відповідають назвам показників
наведених в Переліку та Галузі
атестації відділу
інструментально-лабораторного
контролю Державної екологічної
інспекції у Сумській області на
проведення вимірювань у сфері
поширення державного метрологічного
нагляду (далі - Галузь). Свідоцтво про
атестацію №89/11, видане 07.02.2011р., чинне до
07.02.2015р. (а.с.175-176).

ДСТУ 4729:2007 Визначення нітратного і
амонійного азоту в модифікації ННЦ ІГА
ім. О.Н. Соколовського установлює метод
визначення амонійного азоту. Назва
показника в протоколі вимірювань
наводиться у відповідності до Переліку
та Галузі, амоній (обмінний), у
перерахунку на азот амонійний, а
оскільки фактично визначався
амонійний азот відповідно до ДСТУ
4729:2007, (тобто для побудови
калібрувального графіка готувалися
розчини амонійного азоту з різними
концентраціями), то звичайно ніякі
перерахунки на амонійний азот уже не
проводилися.

ДСТУ 4115-2002 Визначення рухомих сполук
фосфору і калію за модифікованим
методом Чирикова установлює метод
визначення рухомих сполук фосфору.
Назва показника в протоколі вимірювань
наводиться у відповідності до Переліку
та Галузі, фосфор (рухомі форми), у
перерахунку на п'ятиоксид фосфору Р2О5,
а оскільки фактично визначався
п'ятиоксид фосфору відповідно до
ДСТУ4115-2002, (тобто для побудови
калібрувального графіка готувалися
розчини п'ятиоксиду фосфору з різними
концентраціями), то звичайно ніякі
перерахунки на п'ятиоксид фосфору уже
не проводилися.

Виходячи із вищевикладеного,
заперечення відповідача щодо
неправомірності проведення
перерахунків на азот амонійний та
п'ятиоксид фосфору є необгрунтованими,
так як такі перерахунки не проводилися
при проведенні вимірювань.

Коефіцієнт небезпечності забруднюючих
речовин для амонію обмінного та
фосфору рухомого, був застосований в
розмірі 1,5 відповідно до Додатку № 1
Методики, як для речовин ГДК яких не
встановлено.

Відповідач в апеляційній скарзі
зазначає, що на його думку,
гнієвмісткні стічні води, є продуктом
метаболізму, що використовується як
органічні добрива, і як наслідок не
відноситься до поняття відходів
тваринництва в розумінні Закону
України «Про відходи».

Однак при цьому відповідачем не
враховано, що ст.1 Закону України «Про
відходи» передбачає, що Державний
класифікатор відходів - це
систематизований перелік кодів та назв
відходів, призначений для використання
в державній статистиці з метою надання
різнобічної та обгрунтованої
інформації про утворення, накопичення,
оброблення (перероблення),
знешкодження та видалення відходів.

Державним класифікатором відходів 005-96,
затвердженого і введеного в дію
наказом Державного комітету України по
стандартизації, метрології та
сертифікації від 29.02.1996 № 89
передбачається, що до відходів
виробництва продукції сільського
господарства та мисливства за кодом
класифікації відходів № 0121.2.6.03
належать екскременти, сечовина та гній
(включно струхлявіле сіно та солома)
від худоби.

Таким чином твердження відповідача, що
гнієвмісткні стічні води не є
відходами тваринництва в розумінні
Закону України «Про відходи» є
неправомірними.

Посилання відповідача на те, що збитки
повинні були обраховуватись на
підставі Постанови Кабінету Міністрів
України від 19.04.1993 № 284 «Про
затвердження порядку визначення та
відшкодування збитків власникам землі
та землекористувачам» та Державна
екологічна інспекція у Сумській
області не мала прав їх обраховувати не
відповідає вимогам чинного
законодавства.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів
України від 19.04.1993 № 284 «Про
затвердження порядку визначення та
відшкодування збитків власникам землі
та землекористувачам» передбачається,
що власникам землі та
землекористувачам відшкодовуються
збитки, заподіяні вилученням (викупом)
та тимчасовим зайняттям земельних
ділянок, встановленням обмежень щодо
їх використання, погіршенням якості
ґрунтового покриву та інших корисних
властивостей земельних ділянок або
приведенням їх у непридатний для
використання стан та неодержанням
доходів у зв'язку з тимчасовим
невикористанням земельних ділянок.

Колегія суддів зазначає, що вказаною
нормою не передбачається
відшкодування збитків власникам землі
або землекористувачам за забруднення
земельних ділянок чи їх засмічення.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно зі статтею 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Колегія суддів звертає увагу, що судом
першої інстанції було порушено вимоги
частини 7 статті 84 Господарського
процесуального кодексу, але це не
призвело до прийняття неправильного
рішення.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що твердження відповідача,
викладені ним в апеляційній скарзі, є
необґрунтованими, а господарським
судом першої інстанції правильно
оцінені обставини справи, у зв'язку з
чим підстав для скасування рішення та
задоволення апеляційної скарги
відповідача колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 43, 85, 99, 101, пунктом 1
статті 103, статтею 105 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача
залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду
господарського суду Сумської області
від 13 січня 2014 року по справі №920/1920/13
залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з
дня її прийняття і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
господарського суду України через
Харківський апеляційний господарський
суд.

Повний текст постанови складений та
підписаний 21.03.2014 р.

Головуючий суддя
Пелипенко Н.М.

Суддя
Івакіна В.О.

Суддя
Тихий П.В.