ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2014 року
Справа № 915/8/14

за позовом: Миколаївської обласної
спілки споживчих товариств /вул. Велика
Морська, 49, м. Миколаїв, 54001/

до відповідача: Кооперативного
підприємства "Центральний ринок" /пр.
Леніна, 25, м. Миколаїв, 54029/

про стягнення 131756,62 грн.

Суддя Бездоля Д.О.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача: Соболєва І.О. (довіреність
від 03.09.2013 № 01-01/501)

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Позивач звернувся до
господарського суду з позовом до
відповідача про стягнення з останнього
131756,62 грн. витрат по орендній платі.

Заявлений позов позивач обґрунтовує
тим, що відповідач не виконує свого
зобов'язання, передбаченого п. 4.3.
укладеного між сторонами договору про
спільну діяльність від 22.09.2010 № 40, а
саме до цього часу не відшкодував
позивачу витрати по орендній платі за
період з 01.10.2013 по 30.10.2013 по договору
оренди землі від 14.05.2004 № 1692, укладеним
між Миколаївської міською радою та
позивачем.

Ухвалою суду від 13.01.2014 провадження у
справі було порушено, позовна заява
прийнята до розгляду, розгляд справи
призначений на 30.01.2014 о 10 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 30.01.2014 провадження у
справі було зупинено до закінчення
розгляду Вищим господарським судом
України касаційної скарги позивача на
постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 04.06.2013 у справі
№ 5016/4192/2011(16/272).

Ухвалою суду від 14.03.2014 провадження у
справі було поновлено, розгляд справи
призначений на 31.03.2014 о 15 год. 30 хв.

Відповідач свого представника в судове
засідання 31.03.2014 не направив, вимоги
ухвал суду від 13.01.2014 та від 14.03.2014 не
виконав, відзиву на позов не надав.
Натомість, 31.03.2014 відповідач подав до
суду клопотання про відкладення
розгляду справи у зв'язку з
неможливістю забезпечити явку в судове
засідання повноважного представника
відповідача.

Розглянувши дане клопотання,
господарський суд ухвалив відмовити
відповідачу у його задоволенні,
оскільки останній завчасно був
повідомлений судом про час та місце
розгляду даної справи - 20.03.2014, що
підтверджується повідомлення про
вручення поштового відправлення, мав
достатньо часу (з 16.01.2014 - дата отримання
ухвали суду від 13.01.2014) для виконання
вимог ухвал суду в частині надання суду
відзиву на позовну заяву з доданням
підтверджуючих доказів, а також не був
позбавлений можливості забезпечити
участь в судовому засіданні іншого
представника (крім Калаянова І.В.).

За цих підстав, згідно з ст. 75 ГПК
України, справа розглядається за
наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та
вислухавши пояснення присутніх
представників учасників судового
процесу, суд -

ВСТАНОВИВ:

14.05.2004 між Миколаївською міською радою
та позивачем був укладений договір
оренди землі № 1692, зареєстрований в
книзі записів державної реєстрації
договорів оренди землі 17.05.2004 за № 2462,
за яким Миколаївська міська рада
надала, а позивач, в свою чергу, прийняв
в спільну часткову оренду із
співвласниками будівель земельну
ділянку площею 33360 кв. м., з визначенням
ідеальної частки позивача 901/1000 від
земельної ділянки 33360 кв. м., що складає
30057 кв. м., для обслуговування будівель
та споруд на території ринку по пр.
Леніна, 25, Заводський район, згідно з
планом земельної ділянки, акту
розміщення меж у натурі, акту
приймання-передачі об'єкта оренди,
кадастровим планом земельної ділянки,
що є невід'ємними частинами цього
договору.

Згідно з п.п. 3.1., 3.2. (в редакції договору
про зміни від 22.02.2008) вказаного
договору:

- за оренду земельної ділянки позивач
сплачує орендну плату у грошовій формі;

- з 01.01.08 річна орендна плата за земельну
ділянку (30057 кв. м.) встановлюється у
розмірі 3% від її нормативної грошової
оцінки.

Відповідно до п. 3.3. зазначеного
договору орендна плата за землю
вноситься позивачем за період з дати
реєстрації цього договору щомісячно, в
залежності від кількості днів у місяці
та враховуючи, що орендна плата за день
розраховується як 1/365 (366) від розміру
річної орендної плати, протягом 30 днів
наступного місяця за звітнім.

Згідно з витягом з технічної
документації про нормативну грошову
оцінку даної земельної ділянки від
18.01.2012 № 115-03 нормативна грошова оцінка
цієї земельної ділянки, площею 30057 кв.
м., становить 50647247,28 грн.

Рішенням господарського суду
Миколаївської області від 03.04.2013 у
справі № 5016/4192/2011(16/272), зміненим
постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 04.06.2013
(залишена без змін постановою Вищого
господарського суду України від 25.02.2014),
позивачу у даній справі відмовлено у
позові до відповідача у даній справі
про визнання недійсними договорів про
спільну діяльність від 13.09.2010 № 36/1 та
від 22.09.2010 № 40.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 ГПК України
факти, встановлені рішенням
господарського суду (іншого органу,
який вирішує господарські спори), за
винятком встановлених рішенням
третейського суду, під час розгляду
однієї справи, не доводяться знову при
вирішенні інших спорів, в яких беруть
участь ті самі сторони.

Вказаними рішеннями судів встановлено
та підтверджується матеріалами даної
справи, що 22.09.2010 між сторонами по
справі був укладений договір про
спільну діяльність № 40 (далі - договір),
предметом якого є спільна діяльність
сторін без додаткового створення
юридичної особи для досягнення
спільної мети щодо організації
ринкової діяльності (розміщення і
обслуговування об'єктів торгівлі, тощо)
на території Центрального ринку (м.
Миколаїв, пр. Леніна, 25), на земельній
ділянці площею 30057 кв. м., розташованій у
Заводському районі міста Миколаєва.

В силу п. 3.1. договору вкладом і
зобов'язанням позивача є передача
відповідачу права щодо організації
ринкової діяльності (розміщення і
обслуговування об'єктів торгівлі, тощо)
на території Центрального ринку (м.
Миколаїв, пр. Леніна, 25), на земельній
ділянці площею 30057 кв. м. Згідно з п. 4.1.
договору вкладом і зобов'язанням
відповідача є організація та
здійснення господарської діяльності
(розміщення і обслуговування об'єктів
торгівлі, тощо).

За цим договором позивач, зокрема,
зобов'язався:

- отримувати від відповідача
відшкодування витрат позивача на
оплату орендних платежів у розмірі, що
не перевищує розмір місячної орендної
плати, передбачений договором оренди
землі від 14.05.2004 № 1692, (п. 3.2. договору);

- перераховувати відшкодовані
відповідачем витрати в порядку та
строки, передбачені договором оренди
землі від 14.05.2004 № 1692 (п. 3.3. договору).

Згідно з п. 4.3. договору відповідач, в
свою чергу, зобов'язався відшкодувати
позивачу витрати щодо виконання його
зобов'язань за договором оренди землі
від 14.05.2004 №1692 в частині здійснення
орендних платежів за земельну ділянку,
шляхом перерахування коштів на
розрахунковий рахунок позивача, на
умовах та у розмірах, передбачених
вказаним договором оренди землі.

Відповідно до п. 9.1. договору договір
набирає чинності з моменту його
підписання сторонами та діє до 12 грудня
2013 року включно і не може перевищувати
строку дії договору оренди землі від
14.05.2004 № 1692.

19.02.2013 сторони по справі уклали
додаткову угоду до договору про
спільну діяльність від 22.09.2010 № 40, в
якій вирішили вважати вказаний договір
про спільну діяльність від 22.09.2010 № 40
неукладеним.

Надавши оцінку зазначеній
додатковій угоді, господарський суд
повністю погоджується з висновками
Одеського апеляційного господарського
суду, наведеними у постанові від 04.06.2013
у справі № 5016/4192/2011(16/272), та вважає, що
встановлення факту, що правочин є
неукладеним (не відбувся), а також факту
укладання сторонами удаваного
правочину, віднесено законом до
компетенції суду. Чинне законодавство
України передбачає можливість
сторонам лише вносити зміни до умов
договору та достроково припиняти дію
договору або здійснювати його
дострокове розірвання, однак законом
не передбачено можливості
встановлення факту неукладеності
правочину (такого, що не відбувся і з
якого не виникають права та
зобов`язання) шляхом укладання
сторонами договору відповідної
додаткової угоди до цього ж договору.
Натомість, укладання додаткової угоди
до договору, є дією сторін, яка
підтверджує факт існування та
укладання основного договору.

Згідно з рішенням Миколаївської
міської ради від 31.10.2013 № 34/24 та
поясненнями позивача договір оренди
землі від 14.05.2004 № 1692, укладений між
позивачем та Миколаївською міською
радою, був розірваний з 31.10.2013.

На виконання умов договору про спільну
діяльність від 22.09.2010 № 40, позивач
виставив відповідачу для
відшкодування витрат по орендній платі
за договором оренди землі від 14.05.2004 №
1692 за період з 01.10.2013 по 30.10.2013 рахунок
від 21.11.2013 № СФ-0000700 на загальну суму
171811,05 грн., з яких спірні витрати по
орендній платі, обмежені згідно з п.п.
3.2., 4.3. договору про спільну діяльність
від 22.09.2010 № 40 розміром місячної
орендної плати, тобто без суми єдиного
податку, становлять 122533,66 грн.,
розраховані наступним чином: 50647247,28
грн. х 3% : 12 = 126618,12 грн. (щомісячна
орендна плата); 126618,12 : 31 х 30 = 122533,66 грн.

Проте відповідач своє зобов'язання,
передбачене п. 4.3. договору про спільну
діяльність від 22.09.2010 № 40, в частині
відшкодування позивачу витрат на
сплату орендної плати по договору
оренди землі від 14.05.2004 № 1692 за період з
01.10.2013 по 30.10.2013 в сумі 122533,66 грн. не
виконав, що підтверджується позивачем
та жодним чином не спростовується
відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 599 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 1130 Цивільного кодексу
України за договором про спільну
діяльність сторони (учасники)
зобов'язуються спільно діяти без
створення юридичної особи для
досягнення певної мети, що не
суперечить законові.

Відповідно до ст. 1131 Цивільного кодексу
України договір про спільну діяльність
укладається у письмовій формі. Умови
договору про спільну діяльність, у тому
числі координація спільних дій
учасників або ведення їхніх спільних
справ, правовий статус виділеного для
спільної діяльності майна, покриття
витрат та збитків учасників, їх участь
у результатах спільних дій та інші
умови визначаються за домовленістю
сторін, якщо інше не встановлено
законом про окремі види спільної
діяльності.

Згідно з ст. 1137 Цивільного кодексу
України порядок відшкодування витрат і
збитків, пов'язаних із спільною
діяльністю учасників, визначається за
домовленістю між ними. У разі
відсутності такої домовленості кожний
учасник несе витрати та збитки
пропорційно вартості його вкладу у
спільне майно. Умова, за якою учасник
повністю звільняється від участі у
відшкодуванні спільних витрат або
збитків, є нікчемною.

За цих підстав, господарський суд
вважає, що позов позивача в частині
стягнення з відповідача витрат по
орендній платі в сумі 122533,66 грн.
підлягає задоволенню судом.

Щодо відшкодування відповідачем
позивачу 9222,96 грн. єдиного податку, то
позивачем, згідно з ст. 33, 34 ГПК України,
не доведено належними та допустимими
доказами наявність у відповідача
зобов'язання за договором про спільну
діяльність від 22.09.2010 № 40
відшкодовувати позивачу, крім суми
орендної плати за договором оренди
землі від 14.05.2004 № 1692, ще заявлену
позивачем до стягнення суму єдиного
податку, а тому в цій частині позову суд
вважає необхідним відмовити позивачу у
його задоволенні.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідач не спростував обставини,
повідомлені суду позивачем.

Згідно з ст. 49 ГПК України судові
витрати підлягають покладенню на
сторони пропорційно розміру
задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 4-3, 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49,
82, 82-1, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Кооперативного
підприємства "Центральний ринок" (пр.
Леніна, 25, м. Миколаїв, 54029, код 23402072) на
користь Миколаївської обласної спілки
споживчих товариств (вул. Велика
Морська, 49, м. Миколаїв, 54001, код 01759796) 122533
(сто двадцять дві тисячі п'ятсот
тридцять три) грн. 66 коп. витрат по
орендній платі та 2450 (дві тисячі
чотириста п'ятдесят) грн. 67 коп.
судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення місцевим господарським
судом. У разі якщо в судовому засіданні
було оголошено лише вступну та
резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повне рішення складено 07.04.2014.

Суддя

Д.О.Бездоля