ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

31.03.14 Справа № 904/1153/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "НФ ТРЕЙДІНГ УКРАЇНА",
м. Київ

до Приватного комерційного
підприємства "ДНІПРОРЕСУРС", м.
Дніпропетровськ

про стягнення 15 329, 59 грн.

Суддя Ярошенко В.І.

Представники:

від позивача: Крутовських С.В. -
представник за дов. № 66 від 04.03.2014

від відповідача: не з'явились

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «НФ Трейдінг
Україна» звернулось до господарського
суду Дніпропетровської області з
позовом до Приватного комерційного
підприємства «Дніпроресурс» про
стягнення пені у розмірі 4 899, 45 грн. та
процентів за користування чужими
грошовими коштами у розмірі 10 430, 14 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням відповідачем своїх
зобов'язань згідно договору поставки №
ДГ-ПВА004430 від 14.11.2012 в частині
своєчасної оплати поставленого товару.

Ухвалою господарського суд
Дніпропетровської області від 25.02.2014
було порушено провадження у справі та
її розгляд призначено у засіданні
17.03.2014.

Відповідач явку повноважного
представника у судове засідання не
забезпечив, відзив на позовну заяву та
інші витребуванні судом документи не
надав, про причини неявки суд не
повідомив. Про дату, час та місце
судового засідання був повідомлений
належним чином, що підтверджується
поштовим повідомленням про врученням
цінного листа з ухвалою суду (арк. с. 22).

Крім того, відповідач про дату, місце та
час проведення судового засідання був
повідомлений телефонограмою суду від
12.03.2014 (арк. с. 24), яка відповідно до п. 3.9.11
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
№ 18, з відміткою про її прийняття
посадовою (службовою) особою сторони, є
належним підтвердженням повідомленням
учасників судового процесу про час та
місце розгляду справи.

17.03.2014 через канцелярію господарського
суду від відповідача надійшло
клопотання про відкладення розглду
справи.

Ухвалою від 17.03.2014 розгляд справи
відкладено на 31.03.2014.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, причини неявки суд не
повідомив. Відзив на позов та інші
документи. витребувані ухвалами суду
не надав.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

У судовому засіданні 31.03.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно та повно з'ясувавши
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення її по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 30.09.2013 у
справі № 904/5893/13 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «НФ Трейдінг
Україна» (далі - позивач) до Приватного
комерційного підприємства
«Дніпроресурс» (далі - відповідач) про
стягнення 30 000 грн. позовні вимоги
задоволені у повному обсязі (арк. с. 14-16),
стягнуто з ПрАТ "Дніпроресурс" 30 000 грн.
основного боргу (далі - рішення).

Рішенням встановлено, що 14.11.2012 між
позивачем та відповідачем був
укладений договір поставки № ДГ-
ПВА004430 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору в порядку
та на умовах, визначених цим договором,
постачальник зобов'язується поставити
в обумовлені договором строки
покупцеві товар, визначений в п.п. 1.2
цього договору (далі - товар), а покупець
зобов'язується оплатити та прийняти
товар.

Товар, що підлягає поставці згідно умов
цього договору: полістирол, який
вспінюється, ПСВС марка 400, в мішках по 25
кг, загальною масою 2 тони.

Згідно з п. 2.1 договору загальна
вартість товару за цим договором
складає 40000 грн.

Відповідно до п. 4.1 договору покупець
сплачує вартість товару, що підлягає
поставці в наступному порядку:
попередня оплата в розмірі - 25%
(двадцять п'ять відсотків) від
загальної вартості товару, що складає
10000 грн. разом з ПДВ, не пізніше 15.11.12; 75%
вартості товару, що була поставлена,
протягом семи днів із дати поставки.

Відповідач на виконання умов п. 4.1
договору, 15.11.2012 перерахував позивачу
передплату за товар у розмірі 5 000 грн.

На виконання умов договору позивач
поставив, а відповідач прийняв товар на
загальну суму 40 000 грн.

Відповідач 11.07.2012 частково сплатив
вартість поставленого товару у розмірі
5000 грн.

Також з рішення вбачається, що суд
визнав правомірними та задовольнив
вимоги позивача про стягнення з
відповідача основного боргу у розмірі
30 000 грн. та витрат по сплаті судового
збору у розмірі 1720, 50 грн. На виконання
рішення суду від 30.09.2013 було видано
наказ.

Відповідач 30.01.2014 виконав рішення суду,
сплатив позивачу заборгованість у
розмірі 30000 грн. та судовий збір у сумі
1720, 50 грн. (арк. с. 28).

У зв'язку з невиконанням відповідачем
своїх зобов'язань за договором щодо
своєчасної оплати поставленого товару,
позивач звернувся до господарського
суду Дніпропетровської області з
позовом про стягнення з ПрАТ
«Дніпроресурс» пені у розмірі 4 899, 45
грн. за період з 23.11.2013 по 28.11.2013 та
процентів за користування чужими
грошовими коштами у розмірі 10 430, 14 грн.
за період з 23.11.2012 по 29.01.2014.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу
України (далі - ГК України) суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 202 ГК України
господарське зобов'язання
припиняється: виконанням, проведеним
належним чином; зарахуванням
зустрічної однорідної вимоги або
страхового зобов'язання; у разі
поєднання управненої та зобов'язаної
сторін в одній особі; за згодою сторін;
через неможливість виконання та в
інших випадках, передбачених цим
Кодексом або іншими законами.
Господарське зобов'язання
припиняється також у разі його
розірвання або визнання недійсним за
рішенням суду. До відносин щодо
припинення господарських зобов'язань
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) зобов'язання
припиняється частково або у повному
обсязі на підставах, встановлених
договором або законом. Зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином (ст. 599 цього Кодексу).

Отже, чинне законодавство не пов'язує
припинення зобов'язання з прийняттям
судового рішення чи відкриттям
провадження з його примусового
виконання, а наявність судових актів
про стягнення заборгованості не
припиняє грошових зобов'язань боржника
та не виключає його відповідальності
за порушення строків розрахунків.

Відповідна позиція викладена у
постанові Вищого господарського суду
України від 31.08.2011 №16/587-22/430.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, якщо інше не встановлено
договором між фізичними особами.
Розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Якщо покупець прострочив оплату товару
(партії товару) більш ніж на
чотирнадцять днів, то на прострочену
суму нараховуються проценти за
користування чужими грошовими коштами
від дня, коли товар мав бути оплачений,
до дня його фактичної оплати в розмірі
тридцяти відсотків (30 %) річних від
несвоєчасно сплаченої грошової суми (п.
4.4 договору).

Господарський суд, перевіривши
правильність нарахування процентів за
користування чужими грошовими коштами,
задовольняє дану вимог частково у
розмірі 10 427, 51 грн., оскільки позивачем
при здійсненні розрахунку процентів за
користування чужими грошовими коштами
не враховано, що 2012 рік мав 366 днів.

Відповідно до положень ст. 610
Цивільного кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України
передбачено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема сплата неустойки.

Пунктом 5.3 договору передбачено, що у
випадку несвоєчасної оплати товару
покупцем, покупець сплачує пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України від суми
несвоєчасної оплати за кожен день
прострочення.

Згідно з ч. 2 ст. 218 ГК України, учасник
господарських відносин відповідає за
невиконання або неналежне виконання
господарського зобов'язання. У разі,
якщо інше не передбачено законом або
договором, суб'єкт господарювання за
порушення господарського зобов'язання
несе господарсько-правову
відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 ГК України,
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст.
217 та ч. 1 ст. 230 ГК України,
застосовуються господарські санкції,
зокрема, штрафні санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно ст. 549 ЦК України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Частиною шостою статті 232 ГК України
передбачено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 8.4 договору сторони
домовились, що позовна давність у
спорах про сплату неустойки
встановлюється строком в три роки.

Згідно з п. 8.5 договору сторони
домовились, що нарахування пені за
прострочення виконання зобов'язання
припиняється через тридцять шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Відповідно до ст. 55 Господарського
процесуального кодексу України, суд,
перевіривши правильність нарахування
пені, задовольняє дані вимоги частково
у розмірі 4 898, 14 грн., оскільки
позивачем при здійсненні розрахунку
пені не враховано, що 2012 рік мав 366 днів.

Враховуючи вищевикладені обставини,
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 ГПК України,
стягуються з відповідача на користь
позивача пропорційно задоволеним
вимогам, а саме у розмірі 1826, 53
грн.

Керуючись ст. ст. 22, 44, 49, 82-85, 115-117
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Приватного комерційного
підприємства «Дніпроресурс» (49000,
м. Дніпропетровськ, вул.
Комсомольська, 58. оф. 109, )
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «НФ Трейдінг
Україна» (01601, м. Київ, вул. Мечнікова, 2,
) проценти за
користування чужими грошовими коштами
у розмірі 10 427, 51 грн. (десять тисяч
чотириста двадцять сім грн. 51 к.), пеню у
сумі 4 898, 14 грн. (чотири тисячі вісімсот
дев'яносто вісім грн. 14 к.) та 1826, 53 грн.
(одна тисяча вісімсот двадцять шість
грн. 92 к.) витрат по сплаті судового
збору.

В іншій частини позовних вимог
відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено 02.04.2014

Суддя В.І. Ярошенко