ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.02.2014
Справа № 905/300/14

Господарський суд Донецької області у
складі судді Сковородіної О.М.

при секретарі судового засідання:
Стасюк О.В.

за участю прокурора: Блащика Г.Є. за
посвідченням

представників сторін

від позивача: Юдін О.С. довіреність від
24.01.2014р.

від відповідача: не з'явився

у справі за позовом: Прокурора
Приморського району м. Маріуполя в
інтересах держави в особі
Маріупольської міської ради, м.
Маріуполь

до відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, м. Маріуполь

про звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки

Прокурор Приморського району м.
Маріуполя в інтересах держави в особі
Маріупольської міської ради, звернувся
з позовом до господарського суду до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про
звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки та приведення її в
придатний для використання стан.

В обґрунтування своїх вимог прокурор
посилався на те, що в ході перевірки
додержання вимог норм земельного
законодавства України був
встановлений факт самовільного
зайняття відповідачем земельної
ділянки площею 0,0012га, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1 під розміщення
торгівельного павільйону.

Відповідач відзиву на позовну заяву не
надав, в судові засідання не з'явився,
причин неявки суду не повідомив. Про
час та місце проведення судових
засідань був повідомлений належним
чином. За таких обставин, суд розглядає
справу за наявними в ній матеріалами,
відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, суд
встановив.

09.08.2013р. фахівцями відділу регулювання
земельних відносин Маріупольської
міської ради, був складений акт
обстеження земельної ділянки,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1 зі
змісту якого вбачається, що фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 самовільно
(без правовстановлюючих документів)
використовується зазначена земельна
ділянка, що є порушенням вимог ст.ст. 125,
126 Земельного кодексу України.

За результатами проведеної перевірки,
відповідача було зобов'язано усунути
виявлені порушення, про що свідчить
вказівка (попередження) №200/2013 від
11.09.2013р.

23.09.2013р. фахівцями відділу регулювання
земельних відносин Маріупольської
міської ради, був складений акт
перевірки дотримання вимог земельного
законодавства щодо виконання
відповідачем вимог вказівки
(попередження) №200/2013 від 11.09.2013р., зі
змісту вказаного документа вбачається,
що вимоги вказівки (попередження) не
виконані, порушення не усунуті,
земельна ділянка не звільнена.

Під час розгляду справи, позивачем була
проведена повторна перевірка
дотримання відповідачем вимог
земельного законодавства, про що
складений акт перевірки від 25.02.2014р. Як
вбачається зі змісту вказаного
документа, вимоги вказівки
(попередження) №200/2013 від 11.09.2013р. не
виконані, порушення не усунуті,
земельна ділянка не звільнена.

За результатами розгляду матеріалів
справи суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до частини першої статті 13
Конституції України земля є об'єктом
права власності українського народу,
від імені якого це право здійснюють
органи державної влади і органи
місцевого самоврядування в межах,
визначених цією Конституцією, іншими
законодавчими актами України.

Статтею 2 Земельного кодексу України
передбачено, що земельні відносини -це
суспільні відносини щодо володіння,
користування і розпорядження землею.
Суб'єктами земельних відносин є
громадяни, юридичні особи, органи
місцевого самоврядування та органи
державної влади.

Завданням земельного законодавства є
регулювання земельних відносин з метою
забезпечення права на землю громадян,
юридичних осіб, територіальних громад
та держави, раціонального використання
та охорони земель.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 116
Земельного кодексу України громадяни
та юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування та
державних органів приватизації щодо
земельних ділянок, на яких розташовані
об'єкти, які підлягають приватизації, в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом.

Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Згідно зі ст. 125 Земельного кодексу
України право власності на земельну
ділянку, а також право постійного
користування та право оренди земельної
ділянки виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Право на оренду земельної ділянки
виникає після укладення договору
оренди і його державної реєстрації.

Приступати до використання земельної
ділянки до встановлення її меж в натурі
(на місцевості), одержання документа, що
посвідчує право на неї, та державної
реєстрації забороняється.

За приписами ст. 126 Земельного кодексу
України право власності на земельну
ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою
посвідчується державними актами. Право
оренди землі оформляється договором,
який реєструється відповідно до
закону.

Визначення терміну „самовільне
зайняття земельних ділянок" наведене в
ст. 1 Закону України „Про державний
контроль за використанням та охороною
земель" від 19.06.2003р № 963-ІV.

За приписами цієї норми закону,
самовільне зайняття земельних ділянок
-це будь-які дії, які свідчать про
фактичне використання земельної
ділянки за відсутності відповідного
рішення органу виконавчої влади чи
органу місцевого самоврядування про її
передачу у власність або надання у
користування (оренду).

Виходячи з матеріалів справи,
відповідач не оформив право власності
або право користування на спірну
земельну ділянку загальною площею
0,0012га, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1 та не зареєстрував його у
встановленому законом порядку, чим
порушив приписи Земельного кодексу
України.

Згідно статті 212 Земельного кодексу
України самовільно зайняті земельні
ділянки підлягають поверненню
власникам землі або землекористувачам
без відшкодування затрат, понесених за
час незаконного користування ними.
Підприємства, установи, організації та
громадяни, винні у самовільному
зайнятті земель, зобов'язані
самостійно (за власний рахунок)
привести ділянку до стану, придатного
для використання, відновити порушені
межові знаки, знести самовільно
зведені будівлі.

Відповідно до ч. 3 ст.212 цього Кодексу
повернення самовільно зайнятих
земельних ділянок провадиться за
рішенням суду.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
позовні вимоги прокурора Приморського
району м. Маріуполя в інтересах держави
в особі Маріупольської міської ради до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про
звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки та приведення її в
придатний для використання
станобґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають віднесенню
на відповідача в порядку, що
передбачений ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 13 Конституції України, ст.ст. 2, 12, 116,
123, 125, 126, 212 Земельного кодексу України,
ст.ст. 22, 34, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовні вимоги прокурора
Приморського району м. Маріуполя в
інтересах держави в особі
Маріупольської міської ради до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про
звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки та приведення її в
придатний для використання стан.

Зобов'язати фізичну особу-підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_2 код ІНН НОМЕР_1)
звільнити самовільно зайняту земельну
ділянку загальною площею 0,0012га,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та
привести її у придатний для
використання стан, включаючи знос
кіоску.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_2 код ІНН НОМЕР_1) на
користь Державного бюджету (, отримувач УДК у Київському районі
м. Донецька, р/р 0006 у ГУ ДКУ
Донецької області, код банку 834016)
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 1218,00грн.

Повний текс рішення підписано
03.03.2014р.

Рішення набирає законної сили
14.03.2014р.

Рішення може бути оскаржено в
Донецький апеляційний господарський
суд згідно розділу XII ГПК України.

Суддя
О.М.
Сковородіна