ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2014 р.
Справа № 914/2807/13

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії:

головуючого - судді
Скрипчук О.С.

суддів
Желіка М.Б.

Матущака О.І.

при секретарі судового засідання
Лагутіні В.Б.

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Автолюбитель-Плюс»
б/н від 23.12.2013 року

на рішення Господарського суду
Львівської області від 11.12.2013 року

у справі № 914/2807/13

за позовом: прокурора Шевченківського
району м. Львова в інтересах Львівської
міської ради, м. Львів та Комунального
підприємства Львівського комунального
підприємства «Спортресурс», м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Автолюбитель-плюс»,
м.Львів,

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача: Товариства з
обмеженою відповідальністю
Концертно-спортивний комплекс «Львів»,
м. Львів

про усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою.

за участю представників:

від позивачів: не з'явились;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи: не з'явився;

прокурора: Макогон Ю.І. - посвідчення №
020325 від 06.09.2013 року.

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Шевченківського району м.
Львова в інтересах держави в особі
Львівської міської ради, Комунального
підприємства Львівське комунальне
підприємство «Спортресурс» звернувся
до Господарського суду Львівської
області з позовом до ТзОВ
«Автолюбитель-плюс» про усунення
перешкод в користуванні земельною
ділянкою.

Рішенням Господарського суду
Львівської області від 11.12.2013 року у
справі № 914/2807/13 (головуючий суддя
Долінська О.З., судді Яворський Б.І.,
Король М.І.) позов прокурора
Шевченківського району м. Львова
задоволено. Суд виніс рішення, яким
зобов'язав «Автолюбитель-плюс» усунути
перешкоди в користуванні земельною
ділянкою площею 1,7775 га по вул.
Торфяній, 12 в м.Львові шляхом її
звільнення.

Не погоджуючись з даним рішенням, ТзОВ
«Автолюбитель-Плюс» подало апеляційну
скаргу б/н від 23.12.2013 року, в якій
просить скасувати рішення
Господарського суду Львівської
області від 11.12.2013 року, прийняти нове
рішення, яким в позові відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
судом першої інстанції при прийнятті
рішення порушено норми матеріального і
процесуального права. А саме скаржник
стверджує, що Львівське комунальне
підприємство «Спортресурс» позивачем
у даній справі не може бути, оскільки
ним було передане право користування
спірною земельною ділянкою ТзОВ КСК
«Львів». На думку апелянта, якщо і
наявний факт вчинення відповідачем
перешкод в користуванні спірною
земельною ділянкою, то суб'єктом, який
може звернутись з відповідним позовом
до суду є ТзОВ КСК «Львів».

Позивачами, прокурором та третьою
особою не подано відзивів на
апеляційну скаргу.

Відповідачем подано до суду клопотання
б/н від 11.03.2014 року, в якому просить
відкласти розгляд справи у зв'язку з
неможливістю забезпечити явку
уповноваженого представника у судове
засідання. Дане клопотання колегією
суддів відхилене, оскільки не є
документально обґрунтованим.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність та
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтуються доводи та заперечення
сторін, оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи, суд
встановив наступне.

Рішенням Господарського суду
Львівської області від 12.04.2007 року у
справі № 3/14-9/288 зобов'язано ТзОВ
«Автолюбитель-плюс» звільнити
самовільно займану земельну ділянку
площею 1,7813 га., яка знаходиться за
адресою: вул. Торф»яна ,12 м. Львів та
повернути її Львівській міській раді.
Дане рішення залишене без змін
постановою Вищого господарського суду
від 05.02.2008 року.

В рішенні Господарського суду
Львівської області від 12.04.2007 року у
справі № 3/14-9/288 встановлено наступне.

07.04.2005 року Львівською міською радою
було прийнято ухвалу №2220 «Про надання
ТзОВ «Автолюбитель-Плюс» земельної
ділянки на вул.Торф"яній, 12, у м.Львові».
Даною ухвалою було вирішено надати
ТзОВ «Автолюбитель - Плюс» в оренду
терміном на 1 рік земельну ділянку
площею 1,7813 га, в тому числі у межах
червоних ліній площею 0,1213 га з
обмеженнями, на вул.Торф"яній,12, для
обслуговування автостоянки (п.1 ухвали).

25.05.2005 року між Львівською міською
радою (орендодавець) та ТзОВ
«Автолюбитель-Плюс» (орендар) було
укладено договір оренди землі. Згідно
умов договору орендодавець надав, а
орендар прийняв в строкове платне
користування земельну ділянку, яка
знаходиться в м.Львові, вул.Торф"яна,12,
для обслуговування автостоянки,
загальною площею 1,7813 га, у тому числі
під забудовою - 0,0023 га, під твердим
покриттям - 1,7349 га, під озелененням - 0,0441
га (п.2 договору). На земельній ділянці
знаходяться об'єкти нерухомого майна -
1- поверхова кам'яна нежитлова будівля
(п.3 договору), без інших об'єктів
інфраструктури. Грошова оцінка
земельної ділянки складає 3040857,23 грн.
Зазначений договір було укладено на 1
(один) рік до 07 квітня 2005року.

Після закінчення договору орендар має
переважне право поновлення його на
новий строк. У цьому разі орендар
повинен не пізніше ніж за 90 днів до
закінчення строку дії договору
повідомити письмово орендодавця про
намір продовжити його дію (п. 8 договору)

Пунктом 37 договору оренди землі від
25.06.2005 р. сторони передбачили, що дія
договору припиняється у разі
закінчення строку, на який його було
укладено.

Зазначений договір не оспорювався, не
змінювався сторонами, не визнавався
недійсним. Таких доказів сторони суду
не надали, відтак в матеріалах справи
такі докази відсутні.

Сторони за вказаним договором
передбачили, що орендар має переважне
право поновлення його на новий строк. У
цьому разі орендар повинен не пізніше
ніж за 90 днів до закінчення строку дії
договору повідомити письмово
орендодавця про намір продовжити його
дію (друге та третє речення п. 8 договору
оренди землі від 25.06.2005 р.), тобто,
орендар (відповідач) зобов'язаний був
повідомити позивача (орендодавця) про
намір продовжити дію цього договору.

Судом було встановлено, що відповідач
за 90 днів до закінчення строку дії
цього договору не повідомив письмово
орендодавця (позивача) про намір
продовжити його дію. Таких доказів
відповідач суду, протягом всього
періоду розгляду спору, не представив.

Відтак, виходячи з вимог визначених
сторонами у вказаному договорі (п.34),
зазначений договір припинив свою дію у
зв'язку з закінченням строку, на який
його було укладено, тобто 07.04.2006 року.

Судом було встановлено, що позивач, як
власник землі, в тому числі земельної
ділянки по вул. Торф'яній, 12 в м. Львові,
не отримавши у встановлені п.8 договору
строки пропозиції від відповідача щодо
продовження його дії на новий термін
(строк), з метою будівництва у місті
Львові концертно-спортивного
комплексу та готелю розглянуто
звернення ТзОВ «Концертно-спортивного
комплексу «Львів» та ЛКП «Спортресурс»
та прийнято ухвалу від 26.01.2006 р за №3149
"Про погодження ЛКП «Спортресурс»
місця розташування земельної ділянки
та надання дозволу на виготовлення
проекту відведення земельної ділянки
на пр. В.Чорновола - вул. Торф"яній у
Львові». Зазначеною ухвалою Львівська
міська рада вирішила погодити ЛКП
«Спортресурс» місце розташування
земельної ділянки і надати дозвіл на
виготовлення проекту відведення
земельної ділянки площею 2,4761 га на
пр.В.Чорновола - вул. Торф"яній у
постійне користування для будівництва
та обслуговування
концертно-спортивного комплексу.

Земельна ділянка на вул.Торф"яній,12, у
місті Львові площею 1,7813 га, яку
орендував відповідач за договором від
25.06.2005 року, входить в межі земельної
ділянки площею 2,4761 га на пр.В.Чорновола
- вул.Торф"яній, яка надана ЛКП
«Спортресурс», що підтверджується
довідкою Львівського міського
управління земельних ресурсів від
03.04.2007р. за № 40/8/15, довідкою Управління з
контролю за використанням та охороною
земель у Львівській області (Львівська
облдержземінспекція) Держземінспекції
України № 411 від 26.05.2006р.,
Інвентаризаційною справою та
Технічною документацією.

Вказані вище факти досліджувались і
були встановлені господарськими
судами.

Пізніше, ухвалою Господарського суду
Львівської області від 20.03.2008 року у
справі № 3/314-9/288 затверджено мирову
угоду про врегулювання спору у справі
№3/314-9/288 від 21.01.2008 року, яка підписана
повноважними особами ТзОВ
«Автолюбитель-Плюс» та Львівською
міською радою, засвідчена печатками
зазначених підприємств, в редакції
сторін. Даною ухвалою провадження у
справі № 3/314-9/288 припинено.

Прокурор в інтересах Львівської
міської ради і Комунального
підприємства Львівське комунальне
підприємство «Спортресурс»
звертаючись у даній справі з позовом до
ТзОВ «Автолюбитель-Плюс» про усунення
перешкод в користуванні земельною
ділянкою площею 1,7775 га, по вул.
Торф"яній, 12, в м. Львові шляхом її
звільнення, посилається на те, що в ході
вивчення матеріалів кримінального
провадження №0001092 від 20.03.2013 року,
встановлено, що земельна ділянка на
вул. Торф"яній, 12, в м. Львові площею 1,7775
га використовується ТзОВ
«Автолюбитель-Плюс» для влаштування
відкритої автостоянки з земель
житлової та громадської забудови.

В акті № 47 від 11.03.2013 року інспекторів
Державної інспекції сільського
господарства у Львівській області щодо
обстеження земельної ділянки по вул.
Торф»яній, 12 у м. Львові зазначено, що
ТзОВ «Автолюбитель-Плюс» самовільно
зайнято земельну ділянку у м. Львові по
вул. Торф"яній, 12, площею 1,7775 га для
обслуговування автостоянки, документи,
що посвідчують право користування
земельною ділянкою відповідачем не
представлено.

Відповідно до Державного акту на право
постійного користування земельною
ділянкою серія ЯЯ №177046 від 23.12.2008 року,
такий виданий Комунальному
підприємству ЛКП «Спортресурс» на
земельну ділянку площею 2, 2371 га, за
адресою м. Львів, пр. В. Чорновола - вул.
Торф"яна, з цільовим призначенням для
будівництва та обслуговування
концертно-спортивного комплексу.

Судом встановлено, що за адресою м.
Львів, вул. Торф"яна,12 знаходиться
об'єкт нерухомого майна - одноповерхова
кам'яна нежитлова будівля, що
підтверджується договором
купівлі-продажу нерухомого майна від
15.11.1994 року і реєстраційним
посвідченням №526 від 05.04.1995 року, яким
посвідчено право власності ПП «ГВМ»
(правонаступник ТзОВ
«Автолюбитель-плюс») на будинок з
приналежними до нього будівлями та
спорудами, який розташований у м.Львові
по вул.Торф'яній,12 в м.Львові.

При винесенні постанови колегія суддів
виходила з наступного.

Згідно ст. 116 ЗК України громадяни та
юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом, або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Згідно зі ст. 124 ЗК України передача в
оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування згідно з їх
повноваженнями, визначеними статтею 122
цього Кодексу, чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки (у разі продажу права оренди)
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки.

Право власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом, право
постійного користування земельною
ділянкою посвідчується державним
актом на право постійного користування
земельною ділянкою, а право оренди
земельної ділянки посвідчується
договором оренди землі, зареєстрованим
відповідно до закону.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про
державний контроль за використанням і
охороною земель" самовільним зайняттям
земельної ділянки є будь-які дії, які
свідчать про фактичне використання
земельної ділянки за відсутності
відповідного рішення органу
виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування про її передачу у
власність або надання у користування
(оренду).

Відповідно до наведених вимог закону,
обов'язковою умовою фактичного
використання земельної ділянки є
наявність у особи, що її використовує,
правовстановлюючих документів на цю
земельну ділянку, а відсутність у цієї
особи таких документів, є самовільним
зайняттям вказаної земельної ділянки.

При вирішенні справи місцевим судом
встановлено використання відповідачем
спірної земельної ділянки за
відсутності правовстановлюючих
документів на цю земельну ділянку.

Водночас і відповідачем не
заперечується факт зайняття ним
спірної земельної ділянки пл. 1,7775 га за
адресою м. Львів, вул. Торф'яна, 12 з метою
використання її для автостоянки та
відсутність у нього відповідного
державного акту на право постійного
користування спірною земельною
ділянкою, договору її оренди чи
державного акту про право власності на
вказану земельну ділянку.

Оскільки відповідачем не оформлено
документи на користування спірною
земельною ділянкою, яка ним фактично
використовується без відповідних
правових підстав, то даний режим
користування земельною ділянкою слід
кваліфікувати як самовільний, що тягне
за собою відповідні юридичні наслідки.

Відповідно до ст. 212 ЗК України
самовільно зайняті земельні ділянки
підлягають поверненню власникам землі
або землекористувачам без
відшкодування затрат, понесених за час
незаконного користування ними.

Приведення земельних ділянок у
придатний для використання стан,
включаючи знесення будинків, будівель
і споруд, здійснюється за рахунок
громадян або юридичних осіб, які
самовільно зайняли земельні ділянки.

Повернення самовільно зайнятих
земельних ділянок провадиться за
рішенням суду.

Господарським судом встановлено, що
спірна земельна ділянка є власністю
територіальної громади, право
розпорядження щодо якої здійснює орган
місцевого самоврядування тобто
позивач - 1, а позивач - 2 має право
постійного користування земельною
ділянкою на підставі виданого йому
державного акту на право постійного
користування серії ЯЯ №177046 від 23.12.2008 р.
на земельну ділянку площею 2,2371 га, та в
тому числі спірною земельною ділянкою
пл. 1,7775 га.

З матеріалів справи вбачається, що
15.11.1994 року ПП «ГВМ» (правонаступник
якого є ТзОВ «Автолюбитель-плюс»)
набуло право приватної власності на
будівлю прохідної літ. « 2-А» загальною
площею 27,8 кв.м. за адресою м. Львів, вул.
Торф'яна, 12, згідно договору
купівлі-продажу від 15.11.1994 року.

Однак, матеріали справи не містять
доказів того, що ПП «ГВМ» було виділено
спірну земельну ділянку для
обслуговування зазначеної будівлі.
Право користування спірною земельною
ділянкою за відповідачем не
оформлялось та не надавалось, що
підтверджується відсутністю
відповідного державного акту на право
постійного користування земельною
ділянкою, договору її оренди чи
державного акту про право власності на
неї у відповідача.

Згідно з витягу реєстру прав власності
на нерухоме майно, згідно якого за ПП
«ГВМ» було зареєстровано право
власності на будівлю прохідної
загальною площею 27,8 кв. м. по вул.
Торф'яна, 12 в м. Львові, не визначено
розміри закріплених за цими
приміщеннями земельних ділянок.

Своє право користування земельною
ділянкою площею 1,7775 га по вул. Торф'яна,
12 в м. Львові, яка є предметом даного
спору, відповідач не обґрунтував.

Враховуючи те що судом досліджено факт
самовільного зайняття та використання
без правовстановлюючих документів
відповідачем земельної ділянки площею
площею 1,7775 га на вул. Торф'яній, 12 в м.
Львові, то судом першої інстанції
обґрунтовано задоволено позовні
вимоги прокурора Шевченківського
району м. Львова в інтересах держави в
особі Львівської міської ради,
Комунального підприємства Львівське
комунальне підприємство «Спортресурс»
щодо усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою площею 1,7775 га по
вул. Торфяній, 12 в м.Львові шляхом її
звільнення.

Посилання апелянта на те, що суд першої
інстанції повинен був повернути
позовну заяву без розгляду, оскільки
прокурор у даній справі подав позов не
в інтересах держави, а в інтересах ЛКП
«Спортресурс», який є окремими
самостійним суб'єктом господарювання,
колегія суддів оцінює критично.

Згідно з положеннями ст. 121 Конституції
України на прокуратуру покладено
функції представництва інтересів
громадянина або держави у випадках,
визначених законом.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про
прокуратуру» при виявленні порушень
закону прокурор або його заступник у
межах своєї компетенції мають право
звертатися до суду із заявою про захист
прав і законних інтересів громадян,
держави, а також підприємств та інших
юридичних осіб.

Частиною 1 ст. 36-1 цього Закону
встановлено, що представництво
прокуратурою інтересів громадянина
або держави в суді полягає у здійсненні
прокурорами від імені держави
процесуальних та інших дій,
спрямованих на захист у суді інтересів
громадянина або держави у випадках,
передбачених законом.

За приписами ст. 2 ГПК України прокурор,
який звертається до господарського
суду в інтересах держави, в позовній
заяві самостійно визначає, у чому
полягає порушення інтересів держави,
та обґрунтовує необхідність їх
захисту, а також вказує орган,
уповноважений державою здійснювати
відповідні функції у спірних
відносинах.

Відповідно до рішення Конституційного
Суду України від 8 квітня 1999 року у
справі № 1-1/99 державні інтереси
закріплюються як нормами Конституції
України, так і нормами інших правових
актів. Інтереси держави відрізняються
від інтересів інших учасників
суспільних відносин. В основі перших
завжди є потреба у здійсненні
загальнодержавних (політичних,
економічних, соціальних та інших) дій,
програм, спрямованих на захист
суверенітету, територіальної
цілісності, державного кордону,
гарантування державної, економічної,
інформаційної, екологічної безпеки,
охорону землі як національного
багатства, захист прав усіх суб'єктів
права власності та господарювання
тощо.

У п. 5 цього ж Рішення Конституційного
Суду України зазначається, що поняття
«орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних відносинах» означає орган, на
який державою покладено обов'язок щодо
здійснення конкретної діяльності у
відповідних правовідносинах,
спрямованої на захист інтересів
держави. Таким органом відповідно до
статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України
може виступати орган державної влади
чи орган місцевого самоврядування,
якому законом надано повноваження
органу виконавчої влади.

Орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних відносинах, фактично є
позивачем у справах, порушених за
позовною заявою прокурора, і на
підставі частини першої статті 21 ГПК
України є стороною в господарському
процесі.

Із врахуванням того, що "інтереси
держави" є оціночним поняттям, прокурор
чи його заступник у кожному
конкретному випадку самостійно
визначає з посиланням на
законодавство, на підставі якого
подається позов, в чому саме відбулося
чи може відбутися порушення
матеріальних або інших інтересів
держави, обґрунтовує у позовній заяві
необхідність їх захисту та зазначає
орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних правовідносинах.

У даному випадку прокурор вірно
визначив орган уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних правовідносинах та довів
порушення інтересів держави, внаслідок
самовільного зайняття земельної
ділянки, яка відноситься до земель
комунальної власності.

А відтак, звернення прокурора
Шевченківського району м. Львова в
інтересах держави в особі Львівської
міської ради, Комунального
підприємства Львівське комунальне
підприємство «Спортресурс» до суду з
позовом до ТзОВ «Автолюбитель-плюс»
про усунення перешкоди в користуванні
земельною ділянкою, не суперечить
положенням ГПК України та іншим
нормативним актам.

Щодо посилань апелянта на те, що ЛКП
«Спортресурс» не може бути позивачем у
даній справі, оскільки на підставі
договору про спільну діяльність від
12.05.2009 року право користування спірною
земельною ділянкою було передано ТзОВ
КСК «Львів, колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до ст. 21 ГПК України,
сторонами в судовому процесі -
позивачами і відповідачами - можуть
бути підприємства та організації,
зазначені у статті 1 цього Кодексу.

Позивачами є підприємства та
організації, що подали позов або в
інтересах яких подано позов про захист
порушеного чи оспорюваного права або
охоронюваного законом інтересу.

Судом встановлено, що 12.05.2009 року між
ТзОВ КСК «Львів» та ЛКП «Спортресурс»
було укладено договір про спільну
діяльність (без створення юридичної
особи). Згідно умов договору сторони
зобов'язались об'єднати свої
матеріальні, фінансові, технічні,
управлінські, трудові та інші ресурси
для здійснення спільної діяльності,
спрямованої на підготовку
проектно-кошторисної документації для
будівництва концертно-спортивного
комплексу на земельній ділянці площею
2,2371 на пр. Чорновола- вул.Торф»яна.
Зазначена земельна ділянка належить на
праві постійного користування ЛКП
«Спортресурс».

На виконання умов даного договору від
29.05.2009р. ТзОВ концертно-спортивний
комплекс «Львів» по акту
приймання-передачі прийняло від ЛКП
«Спортресурс» земельну ділянку пл. 2,2371
га, кадастровий номер :05:003:0112,
державний акт серія ЯЯ№177046 від 23.12.2008 р.
на пр. Чорновола - вул. Торф»яна у м.
Львові для забудови з метою
спорудження концертно-спортивного
комплексу.

Згідно п.п.4.4. вказаного договору,
вкладом сторони-2 (ЛКП «Спортресурс») у
спільну господарську діяльність є
право користування земельною ділянкою
для забудови (суперфіцій).

Відповідно до ст.413 ЦК України власник
земельної ділянки має право надати її в
користування іншій особі для
будівництва (суперфіцій) таке право
виникає на підставі договору або
заповіту.

Власність на земельну ділянку,
передану у суперфіцій, не припиняється
(ст.414 ЦК України).

Враховуючи те, що земельна ділянка
площею 2, 2371 га, за адресою м. Львів, пр. В.
Чорновола - вул. Торф"яна, належить на
праві постійного користування ЛКП
«Спортресурс», що підтверджується
Державним актом серії ЯЯ №177046 від
23.12.2088 року, відтак прокурором
обґрунтовано подано позов в інтересах
держави в особі Львівської міської
ради, Комунального підприємства
Львівське комунальне підприємство
«Спортресурс».

Колегія суддів вважає, що доводи
апелянта про те, що провадження у
справі слід припинити, так як рішенням
Господарського суду Львівської
області від 12.04.2007 року у справі № 3/14-9/288
вирішено аналогічний спір, є
безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.80 ГПК України
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо, зокрема, є
рішення господарського суду або іншого
органу, який в межах своєї компетенції
вирішив господарський спір між тими ж
сторонами, про той же предмет і з тих же
підстав.

Згідно з п.4.5 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
року №18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", припинення
провадження у справі на підставі
пункту 2 частини другої статті 80 ГПК
можливе за умов, якщо рішення
господарського суду або іншого органу,
який вирішив господарський спір між
тими ж сторонами, про той же предмет і з
тих же підстав, набрало законної сили,
не змінено і не скасовано у відповідній
частині в передбаченому законом
порядку. За відсутності таких умов
заінтересована особа вправі
звернутися з позовом до господарського
суду на загальних підставах.

Судом встановлено, що сторонами у
справі № 3/14-9/288 були: позивач -
Львівська міська рада, відповідач ТзОВ
«Автолюбитель-Плюс», треті особи - ЛКП
«Спортресурс», Департамент
містобудування ЛМР (м. Львів), Львівське
міське управління земельних ресурсів.

Прокурором Шевченківського району м.
Львова у даній справі визначено двох
позивачів, а саме: Львівську міську
раду та Комунальне підприємство ЛКП
«Спортресурс». Таким чином, суб'єктний
склад сторін у справах № 3/14-9/288 та №
914/2807/13 є різний, що виключає підставу
для припинення провадження у даній
справі.

Крім цього, у даних справах є різні
підстави позову. Так, в обґрунтування
позовних вимог у даній справі прокурор,
зокрема, посилається на Державний акт
серія ЯЯ № 177046 від 23.12.2008 року, який
датований після винесення рішення
Господарським судом Львівської
області від 12.04.2007 року у справі №
3/14-9/288.

Колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду
вважає, що рішення Господарського суду
Львівської області від 11.12.2013 року
відповідає матеріалам справи,
ґрунтується на чинному законодавстві і
підстав для його скасування немає.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського
процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський
суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Рішення Господарського суду
Львівської області від 11.12.2013 року у
даній справі залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку.

3. Справу направити в Господарський суд
Львівської області.

Головуючий - суддя
Скрипчук О.С.

суддя
Желік М.Б.

суддя
Матущак О.І.