ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

31.03.2014
Справа № 2/1/1332

Суддя господарського суду Запорізької
області Немченко О.І., розглянувши
матеріали заяви Державного
підприємства «Національна атомна
Енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
в особі відокремленого підрозділу
«Запорізька АЕС» про визнання таким, що
не підлягає виконанню наказу по справі
№ 2/1/1332

за позовом: Відкритого акціонерного
товариства «Суднобудівний завод
«Залів» (98310, АРК, м. Керч, вул. Танкістів,
4)

до відповідача: Державного
підприємства «Національна атомна
Енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
в особі відокремленого підрозділу
«Запорізька АЕС» (71504, Запорізька
область, м. Енергодар, вул. Промислова,
133)

про стягнення суми

за участю: Відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області (69006, м. Запоріжжя, пр.
Металургів, 6)

За участю представників сторін:

від заявника (боржника) - Пашко А.І. - дов.
від 28.03.2013 р.

від стягувача - не з'явився

від Відділу примусового виконання
рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

18.03.2014 р. на адресу господарського суду
Запорізької області надійшла заява
Державного підприємства «Національна
атомна Енергогенеруюча компанія
«Енергоатом» в особі відокремленого
підрозділу «Запорізька АЕС» про
визнання наказу по справі
№ 2/1/1332 таким, що не підлягає виконанню.
Заяву подано на підставі ст.ст. 22, 117
Господарського процесуального кодексу
України.

Ухвалою суду від 21.03.2014 р. зазначена
заява прийнята до розгляду, судове
засідання призначено на 31.03.2014 р., про що
всі учасники судового процесу були
повідомлені належним чином.

Представник заявника (боржника) в
судовому засіданні 31.03.2014 р. підтримав
заяву у повному обсязі. Просив суд її
задовольнити. Заява мотивована тим, що
04.01.2002 р. державним виконавцем було
винесено постанову про повернення
виконавчого документа стягувачу на
підставі п. 2 ст. 40 Закону України «Про
виконавче провадження», згідно з якою
наказ у справі № 2/1/1332 було повернуто
стягувачеві. Строк пред'явлення наказу
до виконання закінчився 04.04.2002 р. Заяву
стягувача про поновлення строку
пред'явлення наказу до виконання
залишено без задоволення ухвалою суду.
Повторно наказ до виконання не
пред'являвся. Однак, 06.02.2014 р. на адресу
боржника надійшла постанова від 08.01.2014
р. про поновлення виконавчого
провадження з виконання цього наказу.
Відповідно до ч. 2 та ч. 4 ст. 117
Господарського процесуального кодексу
України, просить визнати наказ у цій
справі таким, що не підлягає виконанню.

Представники позивача (стягувача) та
Відділу примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області в судове засідання
не з'явились, про причини не явки не
повідомили, витребувані судом
документи та пояснення не надали.

Всі учасники судового процесу належним
чином були повідомлені про час та місце
судового засідання з розгляду заяви.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 117
Господарського процесуального кодексу
України заява про визнання наказу
таким, що не підлягає виконанню
підлягає розгляду в десятиденний
строк. Неявка стягувача в судове
засідання не є перешкодою для розгляду
заяви.

Суд визнав наявні матеріали достатніми
для розгляду заяви.

Пор закінченні судового засідання
судом було винесено ухвалу.

Розглянувши представлені матеріали та
докази та вислухавши пояснення
представника заявника, суд визнав
заяву такою, що не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Згідно ст. 115 Господарського
процесуального кодексу України
рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими на всій
території України і виконуються у
порядку, встановленому Законом України
«Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Господарського
процесуального кодексу України,
виконання рішення господарського суду
провадиться на підставі виданого ним
наказу, який є виконавчим документом.
Після набрання судовим рішенням
законної сили наказ видається за
заявою стягувачу чи прокурору, який
здійснював у цій справі представництво
інтересів громадянина або держави в
суді, або надсилається стягувачу
рекомендованим чи цінним листом.

Як свідчать матеріали справи, рішенням
господарського суду Запорізької
області від 29.08.2001р. у справі № 2/1/1332 з
відповідача (боржника) на користь
позивача (стягувача) було стягнуто 892 000
грн. збитків та 1 769 грн. судових витрат.

На виконання даного рішення суду 11.09.2001
р. господарський суд Запорізької
області видав наказ у цій справі, який
був дійсним для пред'явлення до
виконання до 11.12.2001 р.

У зв'язку з тим, що, позивачем
зазначений наказ був втрачений, і не
пред'являвся до виконання, ухвалою від
08.10.2001 р. позивачу було видано дублікат
наказу у справі № 2/1/1332 від 11.09.2001 р.

Наказ (дублікат) позивач пред'явив до
виконання, але виконавчий документ
постановою ВДВС Енергодарського РУЮ
від 04.01.2002 р., на підставі п. 2 ст. 40 Закону
України «Про виконавче провадження»,
був повернутий стягувачу без
виконання. У постанові, зокрема, було
зазначено, що виконавчий документ
повторному пред'явленню для виконання
не підлягає.

Доказів оскарження чи скасування
зазначеної постанови, суду надано не
було.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 20.03.2007 р. у
справі № 2/1/1332 заяву ВАТ
«Суднобудівний завод «ЗАЛІВ» про
поновлення пропущеного строку для
пред'явлення наказу до виконання у
справі № 2/1/1332 залишено без
задоволення, за відсутності поважності
причин пропуску строку.

За результатами перегляду в
апеляційному та касаційному порядку
зазначену ухвалу залишено без змін.

Як встановлено судами, при розгляді
заяви про поновлення пропущеного
строку для пред'явлення наказу до
виконання у справі № 2/1/1332, строк
пред'явлення виконавчого документа до
виконання після перерви з дня
повернення виконавчого документа
позивачу закінчився 04.04.2002 р., позивач
повторно не пред'явив наказ
господарського суду від 11.09.2001 р. у
справі №2/1/1332 до виконання після
повернення йому виконавчою службою
цього наказу. 30.01.2007р. позивач звернувся
до господарського суду Запорізької
області з заявою про відновлення
пропущеного строку для пред'явлення
наказу від 11.09.2001 року у даній справі до
виконання, тобто майже через шість
років після спливу встановленого
законом строку для його пред'явлення.

06.02.2014 р. на адресу Державного
підприємства «Національна атомна
Енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
в особі відокремленого підрозділу
«Запорізька АЕС» надійшла постанова
від 08.01.2014 р. про поновлення виконавчого
провадження з примусового виконання
наказу № 2/1/1332, виданого 11.09.2001 р.

Саме поновлення виконавчого
провадження з примусового виконання
наказу у цій справі і стало підставою
для звернення боржника (відповідача у
справі) із заявою на підставі ч. 2 та ч. 4
ст. 117 Господарського процесуального
кодексу України про визнання наказу у
цій справі таким, що не підлягає
виконанню.

Частиною другою ст. 117 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що господарський суд, який
видав наказ, може за заявою стягувача
або боржника виправити помилку,
допущену при його оформленні або
видачі, чи визнати наказ таким, що не
підлягає виконанню, та стягнути на
користь боржника безпідставно
одержане стягувачем за наказом.

Відповідно до четвертої частини ст. 117
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд ухвалою
вносить виправлення до наказу, а у разі
якщо його було видано помилково або
якщо обов'язок боржника відсутній
повністю чи частково у зв'язку з його
припиненням добровільним виконанням
боржником чи іншою особою або з інших
причин, господарський суд визнає наказ
таким, що не підлягає виконанню
повністю або частково. Якщо стягнення
за таким наказом уже відбулося
повністю або частково, господарський
суд одночасно на вимогу боржника
стягує на його користь безпідставно
одержане стягувачем за наказом.

Законодавець чітко визначив підстави
для визнання судом наказу таким, що не
підлягає виконанню, а саме: помилкова
видача наказу судом, відсутність у
боржника обов'язку повністю або
частково у зв'язку з добровільним
виконанням зобов'язання ним чи іншою
особою або з інших причин.

Відповідно до п. 3.3 постанови пленуму
Вищого господарського суду України
від 17.10.2012р. № 9 «Про деякі питання
практики виконання рішень, ухвал,
постанов господарських судів України»,
частина четверта статті 117 ГПК містить
підстави визнання наказу таким, що не
підлягає виконанню повністю або
частково, за заявами стягувачів або
боржників, поданими в порядку
зазначеної статті:

- якщо його видано помилково;

- якщо обов'язок боржника відсутній
повністю чи частково у зв'язку з його
припиненням добровільним виконанням
боржником чи іншою особою або з інших
причин (наприклад, у разі скасування чи
зміни в апеляційному або в касаційному
порядку чи за результатами перегляду
за нововиявленими обставинами рішення,
на підставі якого наказ було видано,
якщо на момент таких скасування чи
зміни наказ ще не було виконано
повністю або частково).

Наказ (дублікат) у справі № 2/1/1332 видано
судом не помилково. Доказів
відсутності обов'язку у боржника
повністю чи частково у зв'язку з його
припиненням добровільним виконанням
боржником чи іншою особою або з інших
причин заявником також не надано.
Безпідставні посилання заявника в
обґрунтування заяви і на ст. 203 ГК
України та ст.ст. 510, 526, 598, 599 ЦК України.
Наряду з цим, підставою звернення
заявника із цією заявою до суду, згідно
змісту заяви та пояснень представника
заявника в судовому засіданні, стало
саме поновлення виконавчого
провадження з примусового виконання
наказу № 2/1/1332 виданого 11.09.2011 р. Отже,
заявник не погоджується саме із
здійсненням (поновленням) виконавчого
провадження з виконання наказу по
справі, і не позбавлений права
оскарження постанови (дій державного
виконавця) та звернення до суду із
відповідною скаргою.

З огляду на вищевикладене, суд не
вбачає правових підстав для
задоволення заяви Державного
підприємства «Національна атомна
Енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
в особі відокремленого підрозділу
«Запорізька АЕС» та визнання наказу по
справі № 2/1/1332, виданого
11.09.2001 р. таким, що не підлягає
виконанню.

У задоволенні заяви слід відмовити.

Ухвала господарського суду за
результатами розгляду заяви
надсилається стягувачеві і боржнику у
п'ятиденний строк з дня її винесення.
Ухвала може бути оскаржена у порядку,
встановленому цим Кодексом (частина
п'ята ст. 117 Господарського
процесуального кодексу України).

Керуючись ст.ст. 86, 117 Господарського
процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Державному підприємству
«Національна атомна Енергогенеруюча
компанія «Енергоатом» в особі
відокремленого підрозділу «Запорізька
АЕС» у задоволенні заяви про визнання
наказу № 2/1/1332, виданого 11.09.2001 р. на
виконання рішення господарського суду
Запорізької області від 29.08.2001 р. у
справі № 2/1/1332, таким, що не підлягає
виконанню.

Ухвала набирає законної сили 31.03.2014 р.

Копії цієї ухвали направити:

- Відкритому акціонерному
товариству «Суднобудівний завод
«Залів» (98310, АРК, м. Керч, вул. Танкістів,
4),

- Державному підприємству
«Національна атомна Енергогенеруюча
компанія «Енергоатом» в особі
відокремленого підрозділу «Запорізька
АЕС» (71504, Запорізька область, м.
Енергодар, вул. Промислова, 133),

- Відділу примусового виконання
рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області (69006, м. Запоріжжя, пр.
Металургів, 6).

Суддя
О.І. Немченко