ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2014 р.
Справа №917/35/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кернел-Трейд", вул.
Димитрова, 5, м. Київ, 03680

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "АТК-1", вул. Комарова,
2-б, м. Полтава, 36000

про стягнення грошових коштів у сумі 15
431 891,02 грн.

третя особа без самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача -
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Актив Трейд Компані",
м. Дніпропетровськ, проспект Гагаріна,
115, к. 4.

Суддя Мацко О.С.

Представники:

від позивача: Анкуца В.В., довіреність
№2434 від 25.12.2013 р.

від відповідача: відсутні

від третьої особи: відсутні

У судовому засіданні було оголошено
вступну та резолютивну частини рішення
та повідомлено дату складання повного
рішення.

Суть справи: розглядається позовна
заява про стягнення з відповідача
збитків у розмірі 15431891,02 грн. по
договору №07/08-21 складського зберігання
сільськогосподарської продукції від
07.08.2012 р. у розрізі договору поруки від
31.10.2013р.

Представник позивача на позовних
вимогах наполягає з мотивів,
зазначених у позовній заяві, зокрема
посилається на неналежне виконання
третьою особою умов договору №07/08-21
складського зберігання
сільськогосподарської продукції від
07.08.2012р.

Представник відповідача в засідання
суду не з'явився, ухвала суду від 06.02.2014
року, направлена за адресою, зазначеною
у позові (36000, м. Полтава, вул. Комарова,
2-б) повернулася з відміткою поштової
установи - "За закінченням терміну
зберігання", на час проведення
судового засідання у суду відсутні
докази вручення відповідачу ухвали
суду від 11.03.2014 р. У відзиві на позовну
заяву (Т.1, а.с. - 205) , який надійшов на
адресу суду 04.02.2013 року відповідач
позовні вимоги визнає та посилається
на те, що сплатити суму боргу у
підприємства не має можливості,
оскільки на даний час воно не здійснює
господарської діяльності, а його майно
перебуває під арештом та забороною
відчуження згідно з постановою Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України.
Аналогічні пояснення надані
представником відповідача у судовому
засіданні 06.02.2014р.

Третя особа в жодне судове засідання
явку представника не забезпечила,
пояснень стосовно суті спору не надала.
Ухвали суду направлялися третій особі
на адресу, яка зазначена в позовній
заяві. Однак відомості про їх отримання
на час судового розгляду у суду
відсутні. Відомості про державну
реєстрацію третьої особи
підтверджуються даними, що містяться
на веб-сайті Єдиного державного
реєстру юридичних осіб і фізичних осіб
підприємців (діє відповідно до наказу
Міністерства юстиції України №18 46/5 від
14.12.2012 р. "Про затвердження порядку
надання відомостей з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців").

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і
охоронюваних законом інтересів другої
сторони, вживати заходів до
всебічного, повного та об'єктивного
дослідження всіх обставин справи.
Оскільки явка у судове засідання
представників сторін та третьої особи
-це право, а не обов'язок, справа може
розглядатися без їх участі, якщо це не
перешкоджає вирішенню спору. Стаття 77
ГПК України передбачає, що
господарський суд відкладає в межах
строків, встановлених статтею 69 цього
кодексу розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
даному засіданні.

В зв'язку з тим, що необхідних для
вирішення спору доказів наявних в
матеріалах справи достатньо,
господарський суд повідомляв
відповідача та третю особу про дату,
час і місце судового розгляду, а їх
неявка не перешкоджає розгляду справи
по суті, строк розгляду справи,
встановлений ГПК України, закінчується
(з урахуванням продовження строку
вирішення спору ухвалою від 11.03.2014р.), то
справа розглядається без участі
представника відповідача та третьої
особи за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представника позивача,
дослідивши та оцінивши наявні у справі
докази, суд встановив:

07 серпня 2012р. між третьою особою - ТОВ
«Актив ТрейдКомпані» (зерновим
складом) та позивачем ( поклажодавцем)
було укладено договір № 07/08-21
складського зберігання
сільськогосподарської продукції (далі
- Договір складського зберігання, т. 1
а.с. - 16-20), згідно якого позивач
зобов'язався передати на зерновий
склад сільськогосподарську продукцію
(надалі - продукцію) у термін до 30.06.2013 р.
у максимальній кількості, в тому числі
окремими партіями згідно складських
документів насіння соняшнику до 10 000
тон (п.1.1 договору складського
зберігання).

Обов'язки сторін регламентовані розд.3
договору. Зокрема, зерновий склад
зобов'язався забезпечувати кількісне
та якісне зберігання продукції у
відповідності до «Инструкции по
хранению зерна, маслосемян, муки и
крупи» № 9-7-88, затвердженої наказом
Міністерства хлібопродуктів СРСР №185
від 24.06.1988 р., «Технологічного
регламенту зернового складу»,
затвердженого наказом Мінагрополітики
України 15.06.2004 р. №228 та зареєстрованої
в Міністерстві юстиції України 05.11.2004 р.
№835/9434, Інструкції про ведення обліку й
оформлення операцій із зерном і
продуктами його переробки на
хлібоприймальних та зернопереробних
підприємствах, затвердженої наказом
Мінагрополітики України від 13.10.2008 р.
№661 та зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України18.11.2008 р. №1111/15802 та
здійснює її відпуск поклажодавцю (п. 3.1
договору складського зберігання).
Пунктом 3.1.3 договору складського
зберігання передбачено, що зерновий
склад зобов'язаний письмово, не пізніше
ніж за сім днів до закінчення строку
зберігання продукції, попередити
позивача про закінчення його строку і
визначити строк витребування
продукції. Згідно п. 3.1.5 договору
складського зберігання зерновий склад
зобов'язаний зберігати зерно протягом
строку встановленого п.8.1 даного
договору, а саме до 30.06.2013 р. Договір
набирає чинності з моменту його
укладення і діє до виконання сторонами
своїх зобов'язань (п. 9.2 договору
складського зберігання).

Договір підписано сторонами, скріплено
печатками (оригінал оглянуто у
засіданні).

Як вбачається з матеріалів справи, на
зазначений зерновий склад третьої
особи постачальниками позивача на
підставі договорів поставки № Н 425/13
від 24.08.2012, № Н 506/13 від 27.08.2012, № Н 1091/13
від 10.09.2012, №Н 1158/13 від 11.09.2012, № Н 1291/13
від 13.09.2012, № Н 1385/13 від 14.09.2012, № Н 1568/13
від 18.09.2012, № Н 1593/13 від 17.09.2012, № Н 1614/13
від 19.09.2012, № Н 1680/13 від 19.09.2012, № H 1728/13
від 20.09.2012, № Н 2929/13 від 29.10.2012, № Н 3542/13
від 22.11.2012, № Н 4012/13 від 12.12.2012, № Н 4684/13
від 20.02.2013, № Н 4755/13 від 25.02.2013 (Т.2, а.с. -
19-50) було завезено 557 тонн 490 кг. насіння
соняшнику, що підтверджується
реєстрами на відвантаження продукції
(т.1 а.с.21-40) за який позивач сплатив 2 390
492,93 грн., що підтверджується
платіжними дорученнями №464473 від
28.08.2012, №АП036812 від 29.08.2012, № 609843 від
13.09.2012, № 610309 від 14.09.2012; № 610310 від
14.09.2012, № 611310 від 18.09.2012, № 612416 від
20.09.2012, № 613397 від 24.09.2012, № 613494 від 24.09.2012,
№ 613496 від 24.09.2012, № 614123 від 25.09.2012, № 614124
від 25.09.2012, № 614575 від 26.09.2012, № 615247 від
27.09.2012, № 615254 від 27.09.2012, № 615866 від
28.09.2012, № 620773 від 31.10.2012, № 475100 від
26.11.2012, № 626893 від № АП041672 від 25.02.2013, №
637714 від 26.02.2013, № 481775 від №481740 від
27.02.2013 (Т.1, а.с. 177-199).

Пунктом 2.1 даних договорів передбачено
умови поставки - DDU ТОВ «Актив Трейд
Компані», м. Високопілля, згідно з
правилами Інкотермс - 2000.

Окрім цього, як зазначає позивач, в
період з вересня 2012 року по березень 2013
останній на зазначеному зерновому
складі придбав:

- у ТОВ «Актив Трейд Компані» на
підставі договорів поставки № Н1172/13
від 12.09.12 р., № Н1279/13 від 14.09.12 р. (т. 1 а.с. -
41-42) насіння соняшнику у кількості 450,000
тонн, що підтверджується складськими
квитанціями: АФ №267939 №259 від 13.09.12 р., АФ
№ 267969 №289 від 17.09.12р.(Т.1 а.с. 60-61), за який
ТОВ «Кернел-Трейд» сплатило 1 852 500,00
грн., що підтверджується платіжними
дорученнями № 610323 від 14.09.2012, № 611386 від
18.09.2012, № АП037856 від 19.09.2012 (Т. 1 а.с. - 174-176);

- у ТОВ «Актив-Груп» на підставі
договорів поставки № Н1077/13 від 11.09.12 р,
№ Н1350/13 від 14.09.12 р. № Н1772/13 від 21.09.12 p., №
Н2219/13 від 02.10.12 p., № Н4474/13 від 05.02.13 p., №
Н4477/13 від 05.02.13 p., № Н4558/13 від 11.02.13 p., №
Н4625/13 від 15.02.13 р., № Н4720/13 від 22.02.13 р., №
Н4798/13 від 04.03.13 р., № Н4887/13 від 15.03.13 р. (т. 1,
а.с. - 43-53) насіння соняшнику у кількості
4 442,000 тонни, що підтверджується
складськими квитанціями: АФ № 267904 №224
від 11.09.12 р., АФ № 267972 №292 від 17.09.12 р., АФ
№ 592515 №334 від 21.09.12 р., АФ № 592698 №519 від
03.10.12 р., АФ № 695910 №1064 від 05.02.13 р., АФ №
695912 №1066 від 07.02.13 р., АФ № 695913 №1094 від
12.02.13 р., АФ № 695914 №1102 від 13.02.13 р., АФ №
695915 №1023 від 18.02.13 р., АФ № 695916 №1024 від
19.02.13 р., АФ № 695917 №1166 від 25.02.13 р., АФ №
695918 №1167 від 25.02.13 р., АФ № 695919 №1205 від
05.03.13 р., АФ № 695951 №1263 від 15.03.13 р., АФ
№695952 №1264 від 18.03.13 р. (Т. 1, а.с. - 62-76), за
який позивач сплатив 18 809 402,37 грн., що
підтверджується платіжними
дорученнями № 609260 від 12.09.2012, № 611387 від
18.09.2012, № 615856 від 28.09.2012, № 618014 від 05.10.2012,
№ АП040332 від 06.02.2013, № АП041171 від 12.02.2013, №
АП041440 від 13.02.2013 , № АП041464 від 13.02.2013, №
635582 від 14.02.2013, № 636037 від 15.02.2013, № 636375
від 19.02.2013, № 636938 від 21.02.2013, № 637680 від
26.02.2013, № 481692 від 27.02.2013, № АП041768 від
28.02.2013, № 638208 від 01.03.2013, № 638209 від 01.03.2013,
№ 638210 від 01.03.2013, № 638339 від 01.03.2013, №
АП041787 від 04.03.2013, № 639540 від 07.03.2013, № 639840
від 11.03.2013, № АП042805 від 18.03.2013, № АП043082
від 19.03.2013 (т. 1, а.с. -150-173);

- у сторонніх поклажодавців, які
зберігали на зазначеному зерновому
складі своє насіння соняшнику, на
підставі договорів поставки № Н1787/13
від 23.09.12 p., № Н184Пр/13 від 05.11.12 p., № Н3552/13
від 25.11.12 р. (Т. 1, а.с. - 54 -58) насіння
соняшнику у кількості 122 тонни 390 кг, яке
згідно складських квитанцій, АФ № 592512
№332 від 21.09.12, АФ № 592919 №741 від 02.11.12, АФ №
695545 №866 від 23.11.12 p., зберігалось на
зерновому складі ТОВ «Актив Трейд
Компані» (т. 1, а.с. 77-80), за яке позивач
сплатив 524 312,10 грн., що підтверджується
платіжними дорученнями № 614553 від
26.09.2012, № АП039070 від 06.11.2012, № 31ПЛ01146 від
02.08.2012, №475567 від 27.11.2012 (Т. - 1, а.с. - 200-203).

Як зазначає позивач та підтверджується
матеріалами справи, всього на
зазначеному зерновому складі ТОВ
«Актив Трейд Компані» у відповідності
до договорів поставки повинно було
знаходитись 5 571880 кг насіння соняшнику
за яку ТОВ «Кернел-Трейд» сплатило 23 576
707 грн. 40 коп. Середня ціна 1 тонни
насіння соняшнику склала 4 231 грн. 37 коп.
Частина належного позивачу насіння
соняшнику була відвантажена зерновим
складом відповідно до заявок позивача
та реалізована, а

3 647 тонн 020 кг. залишилось на зберіганні
ТОВ «Актив Трейд Компані».

21 жовтня 2013р. між сторонами по справі
було укладено договір поруки (т. 1, а.с. -
133), згідно якого відповідач
зобов'язався перед позивачем солідарно
відповідати за виконання ТОВ «Актив
Трейд Компані» зобов'язань по
відшкодування збитків, неустойки та
інших витрат за Договором №07/08-21
складського зберігання
сільськогосподарської продукції від
07.08.2012 р., укладеного між кредитором та
боржником (п. 1.1. Договору поруки).

Статтею 2 договору поруки визначено
зміст зобов'язання, забезпеченого
порукою, зокрема, порукою ТОВ «АТК-1»
забезпечено відшкодування збитків, що
можуть бути завдані позивачу, як
кредитору, внаслідок невиконання або
неповного виконання ТОВ «Актив Трейд
Компані» умов Договору складського
зберігання, виходячи із закупівельної
вартості зерна, переданого на
зберігання, а саме: 15 431 891,00 грн.; сплата
можливої неустойки (пені, штрафу),
визначеної договором зберігання та
інші витрати щодо задоволення вимог
позивача за договором зберігання.

Відповідно до п. 3.1.1 договору поруки
відповідач зобов'язаний після
отримання листа позивача про
невиконання ТОВ «Актив Трейд Кормпані»
забезпеченого порукою зобов'язання за
Договором зберігання, виконати
відповідне зобов'язання протягом п'яти
календарних днів шляхом перерахування
вказаної у листі позивача суми
грошових коштів на поточний рахунок
позивача в установі банку.

Договір поруки набирає чинності з
моменту його укладення уповноваженими
представниками сторін та діє до
виконання в повному обсязі зобов'язань
за договором зберігання і цим
договором (п. 6.2 Договору поруки).

Як вбачається з позовної заяви, 24
грудня 2012р. позивач у відповідності до
вимог Договору складського зберігання
направив на адресу ТОВ «Актив Трейд
Компані» заяву №2313-12/Н (Т. а.с. -134) про
витребування (відвантаження) зерна зі
зберігання в кількості 3 647 020,00 кг.
Проте, вказана у складських квитанціях
кількість насіння соняшника позивачу
повернута зі складського зберігання не
була, заява №2313-12/Н від 24.12.2013 р. про
витребування (відвантаження) зерна зі
зберігання залишилася без реагування.

Як зазначає позивач, 08 січня 2013р. його
представники з'явилися на зерновий
склад за адресою: Херсонська область,
Високопільський район, смт.
Високопілля, вул. Вокзальна, 43 для
з'ясування можливості подачі
транспорту для навантаження насіння
соняшнику. В результаті встановлено, що
Зерновий склад фактично не працює,
керівництво та робітничий персонал
відсутні, електроенергія відключена,
охороняється сторонньою охоронною
структурою, зерно для відвантаження
відсутнє, про що складено акт (т. 1, а.с. -
137).

Таким чином, за даними позивача, із
зернового складу невідвантаженим
залишилося насіння соняшника в
кількості 3 647 020,00 кг на суму 15 431 891,02 грн.
Як вбачається з матеріалів справи,
позивач на підставі умов договору
поруки від 21.03.2013 р., яким забезпечено
відшкодування збитків ТОВ "Кернел -
Трейд" внаслідок можливості
невиконання ТОВ "Актив Трейд Компані"
умов договору складського зберігання
№07/08 від 07.08.2012 р. направив на адресу
відповідача повідомлення №08-01/01 від
08.01.2014 р. (Т. 2, а.с. - 51), яким просив
відповідача перерахувати на поточний
рахунок позивача грошові кошти в сумі
15431891,00 грн., що є збитками внаслідок
невиконання ТОВ "Актив Трейд Компані"
умов договору складського зберігання.

У відповіді від 09.01.2014 р. на дане
повідомлення (Т. 2, а.с. - 52) відповідач
зазначив, що не має можливості виконати
вимог щодо перерахування коштів за
договором поруки від 21.10.2013 р. у зв'язку
з тим, що усе його майно, у тому числі
грошові кошти на рахунках перебувають
під арештом.

За даних обставин, вважаючи свої права
порушеними, позивач звернувся до суду
з вимогами до відповідача, як
поручителя, про стягнення за договором
поруки 15431891,02 грн. збитків.

При прийнятті рішення судом враховано
наступне:

Відповідно до ст. 11 ЦК України та ст. 174
ГК України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші угоди (правочини),
передбачені законом.

Згідно ст. ст. 509, 510 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК
України та ст. 193 ГК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином, в установлений строк,
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, одностороння відмова
від виконання зобов'язання не
допускається, крім передбачених
законом випадків.

Згідно ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 936, 956, 957 ЦК України за
договором зберігання одна сторона
(зберігач) зобов'язується зберігати
річ, яка передана їй другою стороною
(поклажодавцем), і повернути її у
схоронності поклажодавцеві. За
договором складського зберігання
товарний склад (організація, яка
зберігає товар та надає послуги,
пов'язані зі зберіганням, на засадах
підприємницької діяльності)
зобов'язується за плату зберігати
товар, переданий йому поклажодавцем, і
повернути цей товар у схоронності.
Договір складського зберігання
укладається у письмовій формі. При
цьому письмова форма договору
складського зберігання вважається
дотриманою, якщо прийняття товару на
товарний склад посвідчене складським
документом.

Згідно з ч.1 ст. 942 ЦК України зберігач
зобов'язаний вживати усіх заходів,
встановлених договором, законом,
іншими актами цивільного
законодавства, для забезпечення
схоронності речі.

Крім того, на правовідносини , що
виникають з договору складського
зберігання №07/08 від 07.08.2012 р.
поширюється норма ст.32 Закону України
"Про зерно та ринок зерна в Україні" від
04.07.2002 p., згідно з якою зерновий склад
зобов'язаний повернути поклажодавцеві
або особі, зазначеній ним як одержувач,
зерно у стані, передбаченому договором
складського зберігання та
законодавством.

За приписами ч. 4 ст. 24 Закону України
«Про зерно та ринок зерна в Україні»
зерновий склад зобов'язаний вживати
усіх заходів, передбачених цим Законом,
нормативно-правовими актами, договором
складського зберігання зерна, для
забезпечення схоронності зерна,
переданого йому на зберігання.

Згідно з ст. 949 ЦК України зберігач
зобов'язаний повернути поклажодавцеві
річ, яка була передана на зберігання,
або відповідну кількість речей такого
самого роду та такої самої якості. Річ
має бути повернена поклажодавцю в
такому стані, в якому вона була
прийнята на зберігання, з урахуванням
зміни її природних властивостей.

Згідно зі ст. 953 ЦК України зберігач
зобов'язаний на першу вимогу
поклажодавця повернути річ, навіть
якщо строк її зберігання не закінчився.

Як вбачається з п.8.1 договору
складського зберігання 07/08-21 від 07.08.2012
р., строк зберігання продукції - до
30.06.2013 р. За даними позивача, станом на
30.06.2013 р., він зерно із зберігання не
забрав, попередження зернового складу
про закінчення строку зберігання зерна
та запропонованих термінів зберігання
зерна, як це передбачено п. 3.1.3 договору
складського зберігання, не отримував.
Відповідно до умов п. 9.2 договору
складського зберігання, договір діє до
повного виконання сторонами своїх
зобов'язань. Таким чином, зобов'язання
зернового складу щодо зберігання
зерна, прийнятого від позивача, із
настанням зазначеної в договорі
складського зберігання дати, тобто
30.06.2013 р., не припинилося.

Відповідно до ст. 34 Закону України "Про
зерно та ринок зерна в Україні" збитки,
завдані поклажодавцеві втратою,
нестачею чи пошкодженням зерна,
відшкодовуються зерновим складом за
втрату та нестачу зерна - у розмірі
вартості втраченого або такого, що його
не вистачає, зерна.

Статтею 950 ЦК України передбачено, що
за втрату (нестачу) або пошкодження
речі, прийнятої на зберігання, зберігач
відповідає на загальних підставах.
Професійний зберігач відповідає за
втрату (нестачу) або пошкодження речі,
якщо не доведе, що це сталося внаслідок
непереборної сили, або через такі
властивості речі, про які зберігач,
приймаючи її на зберігання, не знав і не
міг знати, або внаслідок умислу чи
грубої необережності поклажодавця.

Згідно з ч.1 ст. 951 ЦК України збитки,
завдані поклажодавцеві втратою
(нестачею) або пошкодженням речі,
відшкодовуються зберігачем у разі
втрати (нестачі) речі - у розмірі її
вартості. При визначенні розміру
збитків, якщо інше не передбачено
законодавством або договором,
враховуються ціни, що існували за
місцем виконання зобов'язання на день
задоволення боржником у добровільному
порядку вимоги сторони, яка зазнала
збитків, а у разі якщо вимогу не
задоволено у добровільному порядку, -
на день подання до суду відповідного
позову про стягнення збитків (ст.225 ГК
України).

За приписами статті 224 Господарського
кодексу України, учасник господарських
відносин, який порушив господарське
зобов'язання або установлені вимоги
щодо здійснення господарської
діяльності, повинен відшкодувати
завдані цим збитки суб'єкту права або
законні інтереси якого порушено. Під
збитками розуміються витрати, зроблен
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Відповідно до статті 22 Цивільного
кодексу України, особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх
відшкодування. Збитками зокрема, є
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки).

За загальним правилом, збитки - це
об'єктивне зменшення будь-яких
майнових благ кредитора, яке пов'язане
з утиском його інтересів, як учасника
певних суспільних відносин і яке
виражається у зроблених ним витратах, у
втраті або пошкодженні його майна, у
втраті доходів, які він повинен був
отримати. Вони є фактом об'єктивно
дійсності, що існує незалежно від
правової оцінки і від того, підлягають
збитки, що виникли, відшкодуванню
згідно закону або не підлягають. Для
притягнення боржника до
цивільно-правової відповідальності у
формі відшкодування збитків необхідно,
щоб порушення зобов'язання дійсно
спричинило отримання кредитором
збитку та можливе лише у разі наявності
складу цивільного правопорушення:
протиправної поведінки; наявності
збитків; причинного зв'язку між
протиправною поведінкою та
спричиненням збитків; вини.

При цьому позивач повинен довести
збитки, які були заподіяні
відповідачем. безпосередній причинний
зв'язок між діями відповідача і
заподіянням збитків та їх розмір.

Суд, дослідивши та оцінивши матеріали
справи у сукупності, дійшов до
висновку, що позивачем доведено факт
заподіяння йому збитків
неправомірними діями третьої особи на
загальну суму 15431891,02 грн., в зв'язку з
чим у нього виникло право на підставі
договору поруки звернутися до
відповідача з вимогою відшкодування
даних збитків.

Згідно зі ст. 553 ЦК України за договором
поруки поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником. Поручителем
може бути одна особа або кілька осіб.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків. Особи, які
спільно дали поруку, відповідають
перед кредитором солідарно.

Таким чином, судом встановлено, що
вимоги позивача до відповідача
повністю узгоджуються з приписами
діючого законодавства та умовами
договору складського зберігання №07/08-21
сільськогосподарської продукції від
07.08.2012 р. та Договору поруки від 21.10.2013 р.,
до того ж вимоги підтверджені
належними доказами, що містяться в
матеріалах справи. Відповідач проти
позовних вимог не заперечує та визнає
в повному обсязі. Третьою особою
позовні вимоги не спростовані. За даних
обставин, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги про стягнення з
відповідача за договором поруки 15431891,02
грн. є обґрунтованим та підлягають
задоволенню.

Відповідно до статті 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень. В
силу вказаної норми предметом
доказування є обставини, які свідчать
про дійсні права та обов'язки сторін у
справі та складаються з фактів, якими
позивач обґрунтовує підстави позову,
та фактів, якими відповідач
обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено,
що господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом, а згідно
ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають
для суду заздалегідь встановленої
сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.

За викладеного, застосовуючи основні
конституційні засади судочинства,
принцип верховенства права, виходячи з
фактичних обставин справи, з'ясування
природи дійсних правовідносин між
сторонами у даному спорі та чинного
законодавства України, яке повинно
застосовуватися до них при вирішенні
спору, господарський суд дійшов до
висновку про задоволення позовних
вимог. Судовий збір, сплачений
позивачем, підлягає відшкодуванню йому
за рахунок відповідача з урахуванням
приписів ст.49 ГПК України.

На підставі матеріалів справи та
керуючись статтями 32, 33,43,49, 82-85 ГПК
України, суд,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «АТК-1» (36000, м.
Полтава, вул. Комарова, 2-6, , інші реквізити невідомі) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кернел-Трейд» (03680,
м.Київ, вул. Димитрова, 5, , інші реквізити невідомі) збитки у
розмірі

15 431 891,02 грн., 73080,00 грн. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 24.03.2014р.

Суддя
О.С. Мацко