м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/2021/14 01.04.14Суддя Мудрий С.М.
розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Лізингова компанія
"Універсальна"

до 1) товариства з обмеженою
відповідальністю"МІГ-95"

2) товариства з обмеженою
відповідальністю "Північно східна
будівельна компанія"

про стягнення збитків в розмірі 311
232,41 грн.

Представники сторін:

від позивача: Ляшенко А.В. -
представник за довіреністю № 817 від
12.11.2013 року;

від відповідача-1: не з'явився;

від відповідача-2: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва
передані позовні вимоги товариства з
обмеженою відповідальністю "Лізингова
компанія "Універсальна" до 1) товариства
з обмеженою відповідальністю"МІГ-95", 2)
товариства з обмеженою
відповідальністю "Північно східна
будівельна компанія" про стягнення 311
232,41 грн.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 22.07.2013 року
Господарським судом м. Києва винесено
ухвалу у справі №48/254, якою затверджену
мирову угоду у справі №48/254, яка була
укладено 10.07.2013 року між товариством з
обмеженою відповідальністю "Лізингова
компанія "Універсальна" та товариством
з обмеженою відповідальністю"МІГ-95".

10.07.2013 року між товариством з обмеженою
відповідальністю "Лізингова компанія
"Універсальна" та товариством з
обмеженою відповідальністю "Північно
східна будівельна компанія" укладено
договір поруки №10/07/13.

У зв'язку з порушенням умов виконання
мирової угоди позивач звернувся в суд
про стягнення з відповідачів солідарно
суми боргу в розмірі 311 232,41 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 10.02.2014 року порушено провадження у
справі, розгляд справи призначено на
03.03.2014 року.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 03.03.2014 року розгляд справи
відкладено на 17.03.2014 року, у зв'язку із
неявкою представників відповідачів 1, 2
у судове засідання.

В судове засідання 17.03.2014 року
представник відповідача 1 не з'явився,
вимоги ухвали від 10.02.2014 року не
виконав, про поважні причини неявки суд
не повідомив, хоча про час та дату
судового засідання повідомлений
належним чином, але 17.03.2014 року до
загального відділу діловодства
господарського суду міста Києва
відповідач 1 подав клопотання про
відкладення розгляду справи.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 17.03.2014 року розгляд справи
відкладено на 01.04.2014 року.

В судовому засіданні 01.04.2014 року
представники відповідачів 1, 2 не
з'явилися, про поважні причини неявки
суд не повідомили, хоча про час та дату
судового засідання повідомлені
належним чином, але 01.04.2014 року до
загального відділу діловодства
господарського суду міста Києва
відповідач 1 подав відзив на позовну
заяву та документи по справі.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав, просив суд задовольнити
позов.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні дані, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд вважає, що позовні вимоги
позивача не підлягають задоволенню.

Рішенням Господарського суду м. Києва
від 12.10.2011 року у справі №48/254 позовні
вимоги товариства з обмеженою
відповідальністю "Лізингова компанія
"Універсальна" задоволено повністю.
Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "МІГ-95" на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю "Лізингова компанія
"Універсальна" основний борг у розмірі
2 109 148,95 грн., інфляційні нарахування у
розмірі 311 232,41 грн., 3% річних у розмірі
97 481,79 грн., державне мито у розмірі 25
178,63 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу у розмірі 236,00 грн.

27.03.2012 року, на виконання рішення
господарського суду міста Києва від
12.10.2011 року у справі № 48/254, яке
залишено без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 24.01.2012 року,
видано наказ.

Постановою від 31.10.2012 року ВП № 34933579
Відділом державної виконавчої служби
Печерського районного управління
юстиції у м. Києві відкрито виконавче
провадження з виконання рішення
господарського суду міста Києва від
12.10.2011 р. у справі № 48/254.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 22.07.2013 року затверджено мирову
угоду у справі №48/254, укладену 10.07.2013
року між товариством з обмеженою
відповідальністю "Лізингова компанія
"Універсальна" та товариством з
обмеженою відповідальністю "МІГ-95" у
процесі виконання судового рішення.

Відповідно до п.1.4 мирової угоди,
сторони заявляють, що станом на дату
укладення даної Мирової угоди,
заборгованість Боржника перед
Стягувачем становить 1 607 002,45 грн. (один
мільйон шістсот сім тисяч дві гривні 45
коп.)., в т.ч. 1 172 873,62 - основний борг, 311
232,41 грн. - інфляційні нарахування; 97 481,79
грн. - 3% річних, 25 178,63 грн. - державне
мито, 236,00 грн. - витрати на ІТЗ судового
процесу.

Згідно з п.1.5 мирової угоди, Боржник
гарантує, що після затвердження цієї
Мирової угоди господарським судом
міста Києва заборгованість у розмірі 1
295 770,04 гривень (один мільйон двісті
дев'яносто п'ять тисяч сімсот сімдесят
гривень 04 копійки), в тому числі
основний борг в розмірі 1 172 873,62 -
основний борг, 97 481,79 грн. - 3% річних, 25
178,63 грн. - державне мито, 236,00 грн. -
витрати на ІТЗ судового процесу буде
ним погашена шляхом перерахування
грошових коштів на поточний рахунок
Стягувача у строк не пізніше 20
листопада 2013 року наступним чином:

Термін оплатиСумаДо 20.08.2013 р.325 000,00
грн.До 20.09.2013 р.325 000,00 грн.До 20.10.2013 р.325
000,00 грн.До 20.11.2013 р.320 770,04
грн.Боржник вправі достроково погасити
заборгованість, передбачену п.1.5. цієї
Угоди (п.1.6 мирової угоди).

Стягувач заявляє, що у разі сплати
Боржником у строк не пізніше 20
листопада 2013 року суми в розмірі 1 295
770,04 гривень (один мільйон двісті
дев'яносто п'ять тисяч сімсот сімдесят
гривень 04 копійки) згідно графіку
передбаченого п.1.5. цієї Угоди, Стягувач
відмовляється від стягнення з Боржника
інфляційних нарахувань у розмірі 311 232,41
грн. (триста одинадцять тисяч двісті
тридцять дві гривні 41 коп.) (п.1.7 мирової
угоди).

У разі одноразового порушення
Боржником графіку повернення
заборгованості, передбаченого п.1.5.
цієї Угоди (недотримання строків та/або
розмірів погашення заборгованості)
Боржник зобов'язується у строк до 20
листопада 2013 року сплатити Стягувачу
інфляційні нарахування у розмірі 311 232,41
гривень (триста одинадцять тисяч
двісті тридцять дві гривні 41 копійка)
(п.1.8 мирової угоди).

10.07.2013 року між товариством з обмеженою
відповідальністю "Лізингова компанія
"Універсальна" (кредитор) та
товариством з обмеженою
відповідальністю "Північно східна
будівельна компанія" (поручитель)
укладено договір поруки №10/07/13,
відповідно до умов якого поручитель
поручається перед кредитором за
виконання товариством з обмеженою
відповідальністю "МІГ-95" (боржником),
його зобов'язань згідно рішення
господарського суду м. Києва по справі
№48/254 від 12.10.2011р. та мирової угоди від
10.07.2013 року укладеної між кредитором та
боржником.

Як зазначено позивачем, товариством з
обмеженою відповідальністю"МІГ-95"
порушено умови п.1.5. Мирової угоди щодо
строків погашення заборгованості так і
щодо їх розмірів.

У зв'язку з таким порушенням умов п.1.5
мирової угоди, згідно п.1.8. цієї угоди.
відповідач- 1 зобов'язувався у строк до
20 листопада 2013 року оплатити на користь
позивача суму інфляційних нарахувань у
розмірі 311 232,41 грн. (триста одинадцять
тисяч двісті тридцять дві гривні 41
коп.).

Проте, зважаючи на те, що строк
виконання зобов'язання по сплаті 311 232,41
грн. був встановлений до 20.11.2013 року,
станом на 05.02.2014 р. борг не оплачено, у
зв'язку з чим порушено законні права
позивача.

Пунктом 2 ухвали господарського суду м.
Києва від 22.07.2013 року визначено, що дана
ухвала є виконавчим документом,
набирає законної сили з моменту її
прийняття та згідно ст. 22 Закону
України "Про виконавче провадження"
може бути пред'явлена до виконання
протягом року з наступного дня після
настання визначених в пункті 1.5.
вказаної мирової угоди строків сплати
платежів.

Відповідно до абзацу 9 підпункту 3.19
пункту 3 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №18 від
26.12.2011 року «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» наказ
господарського суду про примусове
виконання мирової угоди не може бути
видано, оскільки провадження зі справи
припинено. У разі ж ухилення однієї зі
сторін від виконання мирової угоди
після закінчення строку (настання
терміну) виконання нею своїх обов'язків
за цією угодою:

- якщо ухвала господарського суду про
затвердження мирової угоди відповідає
вимогам статті 18 Закону України "Про
виконавче провадження", то вона є
виконавчим документом у розумінні
пункту 2 частини другої статті 17
названого Закону і підлягає виконанню
державною виконавчою службою; тому за
наявності зазначеної умови позовна
заява про спонукання до виконання
мирової угоди не підлягає розгляду в
господарських судах;

- якщо ж ухвала суду про затвердження
мирової угоди не містить усіх даних,
зазначених у статті 18 названого Закону,
то така ухвала не має статусу
виконавчого документа, і інша сторона у
справі не позбавлена права звернутися
з позовом про спонукання до виконання
мирової угоди, у випадку задоволення
якого господарський суд видає наказ.
Відповідний позов може мати як
майновий, так і немайновий характер у
залежності від змісту умов мирової
угоди.

Відповідно до абз. 5,6 підпункту 7.9
пункту 7 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №9 від
17.10.2012 року «Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України» ухвала
про затвердження мирової угоди є
виконавчим документом згідно з пунктом
2 частини другої статті 17 Закону
України "Про виконавче провадження" і
як виконавчий документ повинна містити
у своїй резолютивній частині не лише
вказівку про затвердження мирової
угоди, а й інші передбачені
законодавством (статтею 86 ГПК та
статтею 18 названого Закону) ознаки та
відомості, зокрема, щодо умов, розміру і
строків виконання зобов'язань сторін
тощо. За недодержання відповідних
вимог ухвала про затвердження мирової
угоди не може вважатися виконавчим
документом, що підлягає виконанню
державною виконавчою службою.

У випадках невиконання зобов'язаною
стороною умов мирової угоди, укладеної
в процесі виконання судового рішення і
затвердженої господарським судом,
заінтересована сторона може
звернутися до державного виконавця на
підставі статті 19 Закону України "Про
виконавче провадження" із заявою про
примусове виконання ухвали, якою
затверджено цю угоду.

Відповідно до абз. 8 підпункту 7.9 пункту
7 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №9 від
17.10.2012 року «Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України» якщо
ухвала про затвердження мирової угоди
не відповідає вимогам, встановленим
для виконавчих документів (стаття 18
Закону України "Про виконавче
провадження"), і державним виконавцем з
цих підстав буде відмовлено у
відкритті виконавчого провадження,
заінтересована сторона вправі
звернутися до господарського суду з
позовом про спонукання до виконання
мирової угоди, в разі задоволення якого
господарським судом видається
відповідний наказ.

Тобто, для звернення в суд з позовом
щодо спонукання до виконання умов
мирової угоди необхідні дві умови, а
саме:

- ухвала про затвердження мирової
угоди не має статусу виконавчого
документа;

- державним виконавцем з цих підстав
буде відмовлено у відкритті
виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи,
12.02.2014 року державним виконавцем
Відділу державної виконавчої служби
Печерського районного управління
юстиції у м. Києві винесено постанову
про відкриття провадження ВП №41965628,
відповідно до якої відкрито виконавче
провадження з виконання ухвали
господарського суду м. Києва №48/254 від
22.07.2013 року щодо стягнення з ТОВ «МІГ-95»
на користь ТОВ "Лізингова компанія
"Універсальна" 311 232,41 грн.

Тобто, ухвала господарського суду м.
Києва від 22.07.2013 року є виконавчим
документом та на її підставі відкрите
виконавче провадження.

Таким чином, суд вважає, що право
позивача не порушено, у зв'язку з чим
вимоги позивача є необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України,
судові витрати складаються з судового
збору, сум, що підлягають сплаті за
проведення судової експертизи,
призначеної господарським судом,
витрат, пов'язаних з оглядом та
дослідженням речових доказів у місці
їх знаходження, оплати послуг
перекладача, адвоката та інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи. Розмір
судового збору, порядок його сплати,
повернення і звільнення від сплати
встановлюються законом.

Судовий збір, відповідно до статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись
ч.1 ст. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, 49, ст.ст. 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК
України, рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання рішення: 03.04.2014 року.

Суддя
С.М. Мудрий