м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/4129/14 03.04.14
За позовом Державного підприємства
«Фінансування інфраструктурних
До Державного підприємства
«Національний спортивний комплекс
Про стягнення 134 950,60 грн.
Суддя Сівакова В.В.
Представники сторін:
від позивача Циганин Я.М. - по дов.
№ 1216/12-13 від 31.12.2013
від відповідача Шадевська Ж.Е. - по
дов. № 30 від 13.12.2013
На розгляд Господарського суду міста
Києва передані вимоги Державного
підприємства «Фінансування
інфраструктурних проектів» про
стягнення з Державного підприємства
«Національний спортивний комплекс
«Олімпійський» 128 865,69 грн. боргу, 1 436,90
грн. збитків від зміни індексу інфляції
та 4 548,01 грн. - 3% річних за неналежне
виконання взятих на себе останнім
зобов'язань згідно договору
безпроцентної позики № 2 від 11.11.2010.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 17.03.2014 порушено провадження у
справі № 910/4129/14 та призначено її до
розгляду на 27.03.2014.
Позивач в судовому засіданні 27.03.2014
позовні вимоги підтримав повністю.
Відповідач в судовому засіданні 27.03.2014
проти задоволення позовних вимог
заперечував, з підстав викладених у
поданому в судовому засіданні 27.03.2014
відзиві посилаючись на те, що договір
укладено між сторонами на виконання
державної цільової програми
підготовки та проведення в Україні
фінальної частини чемпіонату Європи 2012
року з футболу. Головним розпорядником
бюджетних коштів та коштів за
запозиченнями вищевказаного заходу
виступало Національне агентство з
питань підготовки га проведення в
Україні фінальної частини чемпіонат)
Європи 2012 року з футболу га реалізації
інфраструктурних проектів. Плата за
отримання і користування позикою щодо
договорів по запозиченню коштів з
метою фінансування заходів згідно
Державної цільової програми
підготовки та проведення в Україні
фінальної частини чемпіонату Європи 2012
року з футболу сплачувалася за рахунок
коштів по утриманню служби замовника
капітального будівництва НСК
«Олімпійський», що фінансувалася з
коштів державного бюджету. Термін
виконання Державної цільової програми
підготовки та проведення в Україні
фінальної частини чемпіонату Європи 2012
року з футболу закінчився 31.12.2012. На 2013
рік не було визначено джерело
фінансування Завдань та заходів з
виконання Державної цільової програми
підготовки та проведення в Україні
фінальної частини чемпіонату Європи 2012
року з футболу з реконструкції НСК
«Олімпійської». Фінансування
будівництва об'єктів протягом 2012 року
здійснювалось не в повному обсязі,
внаслідок чого станом па поточну дату
НСК «Олімпійський» має непогашену
заборгованість у зв'язку з реалізацією
Державної цільової програми
підготовки та проведення в Україні
фінальної частини чемпіонату Європи 2012
року з футболу. НСК «Олімпійським»
вживаються всі можливі заходи щодо
врегулювання ситуації, що виникла,
шляхом направлення відповідних
звернень до розпорядника бюджетних
коштів щодо доведення до підприємства
Програми, відповідно до якої буде
продовжено фінансування, а також
погашена кредиторська заборгованість
по незакінчених об'єктах з
реконструкції (будівництва). виконання
зобов'язань з плати за користування
позикою за договором стане можливим
після визнання джерел та відновлення
фінансування Завдань та заходів з
виконання Державної цільової програми
підготовки та проведення в Україні
фінальної частини чемпіонату Європи 2012
року з футболу з реконструкції НСК
В судовому засіданні 27.03.2014 на підставі
ст. 77 Господарського процесуального
кодексу України було оголошено перерву
Відповідач у поданих 02.04.2014 до відділу
діловодства суду поясненнях просить
застосувати наслідки пропуску строку
позовної давності до вимог про
стягнення 3% річних нарахованих за
прострочення оплати за користування
позикою за січень 2011 року та лютий 2011
В судовому засіданні 03.04.2014, відповідно
до ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України, було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

11.11.2010 між Державним підприємством
«Фінансування інфраструктурних
проектів» (позикодавець) та Державним
підприємством «Національний
спортивний комплекс «Олімпійський»
(позичальник) було укладено договір
безпроцентної позики № 2 (далі -
договір).

Відповідно до п. 1.1. договору
позикодавець в порядку та на умовах,
визначених цим договором,
зобов'язується надати позичальнику
безпроцентну цільову позику, а
останній зобов'язується прийняти
позику, використати її за цільовим
призначенням, відповідно до мети
позики та повернути вказану позику
позикодавцеві у визначений цим
договором строк.

Згідно з п. 1.3. договору метою та
цільовим призначення позики є
виконання позичальником завдання № 13
додатку 2 до Державної цільової
програми підготовки та проведення в
Україні фінальної частини чемпіонату
Європи 2012 року з футболу.

Спір виник в зв'язку з тим, що позивач
вважає, що відповідачем в порушення
взятих на себе зобов'язань не було у
повному обсязі повернуто надані
позивачу грошові кошти, в зв'язку з чим
у відповідача виникла заборгованість
перед позивачем в розмірі 128 965,69 грн. та
за несвоєчасне виконання зобов'язань
нараховані збитки від зміни індексу
інфляції в розмірі 1 436,90 грн. та 3% річних
в сумі 4 548,01 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
двостороннім, якщо правами та
обов'язками наділені обидві сторони
договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу
України встановлено, що відповідно до
ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Статтею 1046 Цивільного кодексу України
встановлено, що за договором позики
одна сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погодженні ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства (п. 1 ст. 628
Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 2.1. договору розмір
позики за цим договором становить 150 000
000,00 грн. Розмір позики може бути
змінений за взаємною згодою сторін
шляхом укладення додаткових угод.

07.02.2011 сторонами укладено додаткову
угоду № 1 до договору відповідно до
якої сторони дійшли згоди збільшити
суму договору на 43 500 000,00 грн. та розмір
позики за договором становить 193 500 000,00
грн.

31.05.2011 сторонами укладено додаткову
угоду № 3 до договору відповідно до
якої сторони дійшли згоди зменшити
суму позики на 43 500 000,00 грн. та розмір
позики за договором становить 150 000 000,00
грн.

Згідно з п. 3.1. договору позика
надається позичальнику строком на 363
дні з моменту укладення цього договору.

Відповідно до п. 3.2. договору за
взаємною згодою сторін строк надання
позики може бути пролонгований.

Згідно з п. 4.1. договору позика
надається позикодавцем у
безготівковому порядку шляхом
переказу коштів на рахунок
позичальника, відкритий в органах
Державного казначейства України
відповідно до Порядку за графіком
плану фінансування завдань і заходів
Програми відповідно до п. 6 Порядку.

Як вбачається з виписки Державного
казначейства України з рахунку
позивача та платіжного доручення № 29
від 28.01.2011 на рахунок відповідача 28.01.2011
було перераховано згідно договору
позику в розмірі 150 000 000,00 грн.

Відповідно до п. 4.3. договору позика
повертається у безготівковому порядку
шляхом переказу необхідних коштів на
рахунок позикодавця, відкритий в
органах Державного казначейства
України відповідно до Порядку.

Відповідно до п. 1 ст. 1049 Цивільного
кодексу України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно з п. 5.2.2. договору позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцю
позику в строки та на умовах,
передбачених цим договором.

07.11.2011 сторонами укладено додаткову
угоду № 4 до договору відповідно до
якої сторони дійшли згоди продовжити
строк повернення позики за цим
договором до 05.11.2012.

06.11.2012 сторонами укладено додаткову
угоду № 5 до договору відповідно до
якої сторони дійшли згоди продовжити
строк повернення позики за цим
договором до 01.11.2013.

01.11.2013 сторонами укладено додаткову
угоду № 6 до договору відповідно до
якої сторони дійшли згоди продовжити
строк повернення позики за цим
договором до 30.10.2014.

Відповідно до п. 5.2.2. договору
позичальник зобов'язаний сплачувати
позикодавцю плату за отримання і
користування позикою за договором
відповідно до п. 2.3. договору.

Пунктом 2.3. договору визначено, що плата
за отримання і користування позикою
становить 71 500,00 грн. на рік та
сплачується рівними частинами
щомісяця до 5 числа кожного наступного
місяця. Розмір плати за отримання та
користування позикою може бути
змінений за взаємною згодою сторін
шляхом укладення додаткових угоди до
договору.

Додатковою угодою № 1 від 07.02.2011
сторонами визначено плату за отримання
і користування позикою в розмірі 76 739,60
грн. на рік.

Додатковою угодою № 2 від 06.04.2011
сторонами визначено плату за отримання
і користування позикою в розмірі 72 265,60
грн. на рік.

Додатковою угодою № 3 від 31.05.2011
сторонами визначено плату за отримання
і користування позикою в розмірі 55 112,77
грн. на рік.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Проте, матеріали справи свідчать, що
відповідач взяті на себе зобов'язання
по сплаті коштів за користування
позикою в передбачений договором строк
не виконав, у зв'язку з чим у
відповідача виникла заборгованість
перед позивачем, яка згідно
підписаного та скріпленого печатками
обох сторін акту звірки
взаєморозрахунків, становить 128 965,69
грн.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим до
виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
передбачено, що зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України визначено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Таким чином, вимоги позивача про
стягнення з відповідача суми основного
боргу в розмірі 128 965,69 грн. обґрунтовані
та підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України, боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Як свідчать матеріали справи
відповідач у визначений строк за
отримання та користування позикою не
сплатив, а отже є таким, що прострочив
виконання зобов'язання.

В зв'язку з тим, що відповідач
припустився прострочення зі сплати за
користування позикою, позивач на
підставі ст. 625 Цивільного кодексу
України просить суд стягнути з
відповідача 1 436,90 грн. збитків від
зміни індексу інфляції та 4 548,01 грн. - 3%
річних.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми,
наслідки прострочення боржником
грошового зобов'язання у вигляді
інфляційного нарахування на суму боргу
та 3 % річних, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом, не є санкціями, а
виступають способом захисту майнового
права та інтересу, який полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові, а тому ці кошти
нараховуються незалежно від вини
боржника.

Суд приходить до висновку про
задоволення вимог позивача щодо
стягнення з відповідача 1 436,90 грн.
збитків від зміни індексу інфляції та 4
548,01 грн. - 3% річних (за обґрунтованими
розрахунками позивача).

Згідно з ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування
обставин, повідомлених позивачем, не
надав.

Стосовно заявленого відповідачем
клопотання про застосування до
позовних вимог про стягнення 3% річних
строку позовної давності нарахованих
за прострочення оплати за користування
позикою за січень 2011 року та лютий 2011
року слід відзначити наступне

Відповідно до ч. 5 ст. 261 Цивільного
кодексу України за зобов'язаннями з
визначенням строку виконання перебіг
позовної давності починається зі
спливом строку виконання.

Частиною 1 ст. 264 Цивільного кодексу
України встановлено, що перебіг
позовної давності переривається
вчиненням особою дії, що свідчить про
визнання нею свого боргу або іншого
обов'язку.

При цьому діями по визнанню боргу є дії
боржника безпосередньо по відношенню
до кредитора, які свідчать про
наявність боргу, зокрема підписання
боржником акту звірки розрахунків, в
якому визначена його заборгованість.

У матеріалах справи міститься
складений сторонами акт звірки
взаєморозрахунків, який підписано
відповідачем та відповідно до якого
відповідачем визнано суму основного
боргу в розмірі 128 965,69 грн., яка згідно
розрахунку виникла за період з січня 2011
року по лютий 2014 року.

Підписання акту звірки є дією, яка
свідчить про визнання відповідачем
боргу та є підставою для переривання
перебігу позовної давності.

Зважаючи на вищевказане, позовні
вимоги Державного підприємства
«Фінансування інфраструктурних
проектів» є обґрунтованими та такими,
що підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства
«Національний спортивний комплекс
«Олімпійський» (м. Київ, вул.
Червоноармійська, 55, ) на
користь Державного підприємства
«Фінансування інфраструктурних
проектів» (м. Київ, вул. Хотівська, 4,
літера А, ) 128 965 (сто
двадцять вісім тисяч дев'ятсот
шістдесят п'ять) грн. 69 коп. основного
боргу, 1 436 (одну тисячу чотириста
тридцять шість) грн. 90 коп. збитків від
зміни індексу інфляції, 4 548 (чотири
тисячі п'ятсот сорок вісім) грн. 01 коп. -
3% річних, 4 000 (чотири тисячі) грн. 00 коп.
збитків, 2 699 (дві тисячі шістсот
дев'яносто дев'ять) грн. 01 коп. витрат по
сплаті судового збору.

Повне рішення складено 07.04.2014.

СуддяВ.В.Сівакова