донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

26.03.2014 справа №16/3/11

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівБогатиря К.В. Дучал
Н.М., Ушенко Л.В. При секретарі: Склярук
С.І. за участю представників сторін:

від боржника:не з'явивсявід скаржника:
від кредитора: від ініціюючих
кредиторів:не з'явився не з'явився не
з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
приватного підприємства «Асоціація
правового захисту»
м.Дніпропетровськна ухвалу
господарського судуЗапорізької
областівід26.12.2013р.у справі№ 16/3/11 (суддя
Ніколаєнко Р.А)за заявою кредиторів
до боржника1.приватного підприємства
«Асоціація правового захисту»
м.Дніпропетровськ 2.приватного
підприємства «Агроінтер-РН»
м.Дніпропетровськ фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4
с.Староукраїнка Гуляйпільського
району Запорізької
областіпробанкрутство

В С Т А Н О В И В:

До Донецького апеляційного
господарського суду надійшла
апеляційна скарга від ПП "Асоціація
правового захисту" м.Дніпропетровськ
на ухвалу господарського суду
Запорізької області від 26.12.2013р. у
справі № 16/3/11. В апеляційній скарзі
скаржник просить оскаржувану ухвалу
скасувати.

Доводи апелянта обґрунтовані тим, що
суд безпідставно ухвалою від 26.12.2013р.
усунув від виконання обов'язків
ліквідатора у справі № 16/3/11
арбітражного керуючого Чабана Я.І. та
призначив нового ліквідатора
арбітражного керуючого Комарову А.В.
Апелянт вважає, що суд першої інстанції
порушив вимоги ч. 3 ст. 114 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
оскільки на думку скаржника, суд
повинен був прийняти ухвалу про
відсторонення від виконання
повноважень під час провадження у
справі про банкрутство протягом п'яти
днів, коли йому стало відомо про
наявність підстав для усунення
арбітражного керуючого.

Ухвалою від 12.03.2014р. апеляційна скарга
була прийнята до апеляційного
провадження.

Від ліквідатора надійшов відзив на
апеляційну скаргу, в якій просить
залишити без змін ухвалу
господарського суду Запорізької
області від 26.12.2013р., а апеляційну
скаргу залишити без задоволення.

Також у відзиві ліквідатор просить
апеляційний господарський суд
розглянути апеляційну скаргу без
участі ліквідатора. Розглянувши
вказане клопотання ліквідатора,
колегія суддів задовольняє його,
оскільки явка представників сторін не
визнавалась судом обов'язковою.

Статтею 101 ГПК України передбачено, що у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник
обґрунтував неможливість їх подання
суду першої інстанції з причин, що не
залежали від нього. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку про задоволення
апеляційної скарги ПП "Асоціація
правового захисту" з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону правила,
передбачені цією статтею,
застосовуються до відносин, пов'язаних
з визнанням громадянина - суб'єкта
підприємницької діяльності банкрутом.

За приписами ч. 2 цієї ж статті заява про
порушення справи про банкрутство
громадянина-підприємця може бути
подана в господарський суд
громадянином-підприємцем, який є
боржником, або його кредиторами.

Однак колегія суддів апеляційного суду
звертає увагу на те, що при поданні
заяви про порушення справи про
банкрутство в порядку ст. 47 Закону
кредитор та боржник повинні керуватись
приписами ст.ст. 6, 7 Закону.

Частиною 3 статті 6 Закону передбачено,
що справа про банкрутство порушується
господарським судом, якщо безспірні
вимоги кредитора (кредиторів) до
боржника сукупно складають не менше
трьохсот мінімальних розмірів
заробітної плати, які не були
задоволені боржником протягом трьох
місяців після встановленого для їх
погашення строку, якщо інше не
передбачено цим Законом.

Ухвалою від 20.12.2010р. суд порушив за
заявою кредиторів ПП "Асоціація
правового захисту" м.Дніпропетровськ
та ПП "Агроінтер-РН" м. Дніпропетровськ
провадження у справі про банкрутство
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
с.Староукраїнка Гуляйпільського
району Запорізької області з
урахуванням вимог ст.47, 48 Закону.

Так, в заяві про порушення справи
кредитори вказали, що вимоги ПП
"Асоціація правового захисту"
ґрунтуються тим, що між ОСОБА_7 та ПП
"Асоціація правового захисту" 20.07.2009р.
було укладено договір уступки вимоги №
20-07-09, яким ОСОБА_7 уступив останньому
всі вимоги за договором безвідсоткової
позики від 03.06.2009р., за яким боржник
отримав кошти у сумі 250 000грн. зі строком
повернення до 03.07.2009р. У зв'язку з
невиконанням ФОП ОСОБА_4 умов цього
договору за рішенням господарського
суду Дніпропетровської області від
22.12.2009р. у справі № 16/359-09 задоволено
позов на загальну суму 252 736грн. З метою
примусового виконання рішення суду
Кіровським ВДВС Дніпропетровської МУЮ
08.04.2010р. винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, на думку ініціюючого
кредитора його вимоги до боржника є
безспірними, невиконання зобов'язань
боржником перевищує три місяці від
дати відкриття виконавчого
провадження. І хоча сума вимоги
кредитора-1 є меншою, ніж триста
мінімальних заробітних плат, але Закон
допускає об'єднання вимог ініціюючих
кредиторів в одній заяві про порушення
справи про банкрутство. Тобто
дослідженню підлягають вимоги ПП
"Агроінтер-РН" до боржника.

Кредиторські вимоги ПП "Агроінтер-РН"
(кредитор-2,) обґрунтовані тим, що між
ним та боржником укладено договір
комісії на продаж продукції від
04.05.2009р., за яким боржник здійснює в
інтересах кредитора-2 від свого імені
угоди з продажу продукції. Якщо
протягом дії договору угоди з третіми
особами укладені не будуть, то ФОП
ОСОБА_4 зобов'язується сплатити
кредитору вартість продукції, вказану
в акті приймання-передачі. Крім того,
можливість повернення продукції
кредитору договором не передбачена.
Згідно акту приймання-передачі від
04.05.2009р. вартість отриманого товару
складає 200 000грн., яка по закінченню дії
договору не була сплачена боржником.
Також в підтвердження кредиторських
вимог кредитором-2 було надано
претензію від 14.07.2009р. та відповідь на
претензію від 20.07.2009р. До боржника
26.07.2010р. акцептована платіжна
вимога-доручення № 1, яка повернута
банком без виконання з причини
відсутності грошових коштів на
банківському рахунку. Загальний розмір
кредиторських вимог обох кредиторів
складає 452 736грн., що перевищує 300
мінімальних заробітних плат.

Постановою від 10.02.2011р. господарський
суд визнав боржника банкрутом та
відкрив ліквідаційну процедуру.

Але з такими висновками суду першої
інстанції не згоден апеляційний
господарський суд.

В підтвердження невиконання
зобов'язань кредитор ПП "Агроінтер-РН"
надало акцептовану до банку платіжну
вимогу-доручення № 1 від 26.07.2010р., яка
була в той же день повернута банком без
виконання через відсутність коштів на
рахунку, про що є відмітка банку на
зворотному боці платіжної
вимоги-доручення.

Пред'явлення для оплати до банку та
повернення без оплати протягом одного
дня акцептованої платіжної
вимоги-доручення не є належним доказом
про неплатоспроможність протягом
трьох місяців, оскільки в інші дні
трьохмісячного строку відомості про
відсутність коштів на рахунку боржника
відсутні.

Докази відкриття виконавчого
провадження за заявою ПП "Агроінтер-РН"
про стягнення з боржника 200 000грн.
кредитором-2 не надавалися.

Враховуючи те, що списання коштів з
рахунків боржника в безспірному
порядку здійснюється державною
виконавчою службою, то порушення
справи про банкрутство можливе лише
після відкриття останньою виконавчого
провадження та саме з цього моменту
починає свій перебіг визначений в ст. 1
та ч. 3 ст. 6 Закону про банкрутство
трьохмісячний термін.

Саме з цього моменту грошові вимоги
переходять в категорію безспірних.

Норми ст. 1071 ЦК України визначають
підстави списання банком грошових
коштів з рахунка клієнта.

За приписами ч. 1 цієї статті банк може
списати грошові кошти з рахунка
клієнта на підставі його
розпорядження.

Без такого розпорядження грошові кошти
можуть бути списані з рахунка клієнта
на підставі рішення суду, а також у
випадках, встановлених договором між
банком і клієнтом (ч. 2 вказаної статті).

Таким чином, без порушеного щодо
боржника виконавчого провадження та
без доказів невиконання боржником
своїх зобов'язань щодо безспірних
вимог саме протягом трьох місяців з
моменту порушення такого провадження
відсутні ознаки його
неплатоспроможності.

Такої ж правової позиції дотримується
й Вищий господарський суд України у
постанові від 30.11.2011р. у справі № 27/60б;
від 02.10.2013р. у справі № 16/314/10; від 18.02.2014р.
у справі № 12/5009/210/11.

На підставі цього колегія суддів
дійшла висновку про ненадання ПП
"Агроінтер-РН" суду доказів про
неможливість виконання боржником її
вимоги протягом трьох місяців, як того
вимагає ч. 3 ст. 6 Закону.

Отже, кредитором-2 не доведено
неплатоспроможність боржника, а
відповідь на претензію від 20.07.2009р. не
може прийматись належним та допустимим
доказом неплатоспроможності ФОП
ОСОБА_4 за договором комісії на продаж
продукції від 04.05.2009р.

Крім того, як свідчать матеріали
справи, кредиторські вимоги ПП
"Асоціація правового захисту"
складають 252 736грн., а ПП "Агроінтер-РН" -
200 000грн.

Відповідно до ст. 53 Закону України "Про
державний бюджет України на 2010 рік"
мінімальний розмір заробітної плати з 1
грудня складає 922 гривні.

Отже, на момент порушення справи про
банкрутство 20.12.2010р. триста мінімальних
розмірів заробітних плат складало 276
600грн. Тобто окремо розмір вимог
кредитора-1 та окремо кредитора-2 на
день подачі заяви про порушення справи
про банкрутство ФОП ОСОБА_4 є меншим ніж
300 мінімальних розмірів заробітних
плат.

Таким чином, ані вимоги кредитора-1, ані
вимоги кредитора-2 до боржника,
викладені в заяві про порушення справи
про банкрутство, якщо їх розгляд окремо
не містять законних підстав для
порушення справи про банкрутство.

Матеріали справи свідчать, що
господарський суд Запорізької області,
порушивши та здійснивши провадження у
цій справі (у тому числі, приймаючи
постанову про визнання банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури),
надавши невірну правову оцінку наявним
у справі доказам, порушив вимоги Закону
про банкрутство щодо загального
порядку та підстав порушення
провадження у справі про банкрутство
за заявою кредиторів.

Отже, суд першої інстанції невірно
застосував норми ч. 3 ст. 6 та ст. 7 Закону
про банкрутство - щодо безспірності та
розміру кредиторської заборгованості,
яка не була задоволена боржником
протягом трьох місяців після
встановленого для її погашення строку,
та дійшов передчасного висновку про
наявність достатніх підстав для
порушення справи про банкрутство та
введення подальших процедур
банкрутства.

Вищевикладене свідчить про те, що
провадження у даній справі було
здійснено з порушенням та невірним
застосуванням норм законодавства, а
справа про банкрутство боржника
порушена безпідставно.

Згідно ст. 104 ГПК України підставами для
скасування або зміни рішення місцевого
господарського суду є: 1)неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи; 2)недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими; 3)невідповідність
висновків, викладених у рішенні
місцевого господарського суду,
обставинам справи; 4)порушення або
неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.

Пунктом 36 постанови Пленуму Верховного
Суду України №15 від 18.12.2009р.
передбачено, що законом не
врегульовано подальшого перебігу
провадження у справі у випадках, коли у
встановленому законодавством порядку
виявлено безпідставність вимог
кредитора (кредиторів), за заявою якого
(яких) було порушено справу про
банкрутство боржника, або коли
порушено провадження у справі про
банкрутство підприємств, стосовно яких
діє законодавча заборона порушувати
справи про банкрутство. У таких
випадках судам слід припиняти
провадження у справі на підставі
пункту 7 частини першої статті 40 Закону
(за відсутності інших підстав для
такого припинення) та пункту 1-1 частини
першої статті 80 ГПК України (за
відсутністю предмету спору).

Ухвала від 26.12.2013р. є наслідком
незаконного порушення провадження у
справі №16/3/11 про банкрутство та
незаконного визнання боржника
банкрутом.

За таких обставин, ухвала
господарського суду Запорізької
області від 26.12.2013р. у справі № 16/3/11
підлягає скасуванню, провадження у
справі № 16/3/11 підлягає припиненню на
підставі п.1-1 ч.1 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 80, 99, 101, 102, 103, 104, 105 ГПК
України, Донецький апеляційний
господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного
підприємства «Асоціація правового
захисту» м.Дніпропетровськ на ухвалу
господарського суду Запорізької
області від 26.12.2013р. у справі № 16/3/11
задовольнити.

Ухвалу господарського суду
Запорізької області від 26.12.2013р. у
справі № 16/3/11 скасувати.

Провадження у справі № 16/3/11 про
банкрутство фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 с.Староукраїнка
Гуляйпільського району Запорізької
області припинити.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття. Постанову апеляційної
інстанції може бути оскаржено до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів.

Копію постанови направити державному
реєстратору за місцем знаходження
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
с.Староукраїнка Гуляйпільського
району Запорізької області для
внесення до Єдиного державного реєстру
відповідного запису щодо судового
рішення про припинення провадження у
справі про банкрутство.

Головуючий
К.В. Богатир

Судді:
Н.М. Дучал

Л.В. Ушенко

Надруковано: 9 прим.

1.боржнику

1.скаржнику

1.ліквідатору, 2.кредиторам

1.у справу, 1.ДАГС, 1.ГСЗО

1.держ.реєстратору