ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2014 р.
Справа № 5015/4377/12

Господарський суд Львівської області у
складі судді Чорній Л.З., розглянувши
матеріали

за позовом: ТзОВ «Тисмениця», м. Львів

до відповідача: Новороздільського
державного гірничо-хімічного
підприємства «Сірка», м. Новий Розділ
Миколаївського р-ну Л/о

про стягнення 90 000 грн.

за зустрічним позовом:
Новороздільського державного
гірничо-хімічного підприємства
«Сірка», м.Новий Розділ Миколаївського
р-ну Л/о

до відповідача: ТзОВ «Тисмениця», м.
Львів

про повернення безпідставно набутого
майна

Представники сторін:

від позивача: Медвідь Л.М.-
представник

від відповідача: Кузик А.О.
-юрисконсульт

Суть спору: Рішенням господарського
суду Львівської області від 17.12.12 р. в
задоволенні позову ТзОВ «Тисмениця», м.
Львів до Новороздільського державного
гірничо-хімічного підприємства
«Сірка», м.Новий Розділ Миколаївського
р-ну Л/о про стягнення 90 000 грн.
відмовлено повністю.

Постановою Львівського
апеляційного господарського суду від
04.06.13 р. рішення господарського суду
Львівської області від 17.12.12 р. у справі
№5015/4377/12 скасовано. Прийнято нове
рішення. Позовні вимоги задоволено
повністю, стягнуто з Новороздільського
державного гірничо-хімічного
підприємства «Сірка», м.Новий Розділ
Миколаївського р-ну Л/о на користь ТзОВ
«Тисмениця» 90 000грн. безпідставно
отриманих коштів.

Постановою Вищого господарського
суду України від 14.08.13р. Постанову
Львівського апеляційного
господарського суду від 04.06.13 р. та
рішення господарського суду
Львівської області від 17.12.12 р. у справі
№5015/4377/12 скасовано, справу направлено
на новий розгляд до господарського
суду Л/о.

Ухвалою суду від 20.09.2013р. прийнято
справу до розгляду та призначено
розгляд справи на 09.10.2013р. Ухвалою суду
прийнято зустрічну позовну заяву до
спільного розгляду з первісним
позовом.

22.10.13 р. позивачем за первісним
позовом ТзОВ «Тисмениця» подано заяву
про уточнення позовних вимог
відповідно до якої просив суд стягнути
з відповідача 90 000,00 грн. попередньої
оплати за товар.

Суд розглянув вказану заяву та
дійшов висновку відмовити у її
прийнятті з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 22 ГПК України до
початку розгляду господарським судом
справи по суті позивач має право
змінити предмет або підставу позову
шляхом подання письмової заяви.

Відповідно до п.3.12 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду україни від
26.12.11 р. №18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» вказані права можуть
бути використані позивачем також під
час нового розгляду справи в першій
інстанції після скасування рішення і
передачі у встановленому порядку
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Як вбачається з матеріалів
справи, в судове засідання, призначене
на 09.10.13 р. представник позивача за
первісним позовом не з'явився через
канцелярію суду подав клопотання про
відкладення розгляду справи. Однак,
представник відповідача за первісним
позовом в судове засідання з'явився,
проти позову заперечив, зустрічні
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі. За результатами судового
засідання від 09.10.13 р. розгляд справи
відкладено на 22.10.13 р. З огляду на
викладене, 09.10.13 р. судом розпочато
розгляд справи по суті.

Заяву про уточнення позовних вимог
позивачем за первісним позовом суду
надано 22.10.13 р., тобто після початку
повторного розгляду справи по суті,
відтак вона не приймається судом до
уваги, а розгляд справи відбувається
відповідно до позовних вимог,
заявлених позивачем при первісному
подання позовної заяви до суду.

Ухвалою суду від 08.11.13 р. провадження
у справі зупинено, призначено судову
почеркознавчу експертизу проведення
якої доручено Львівському НДІСЕ.
Матеріали, необхідні для проведення
експертизи, надіслані експерту.

23.01.14 р. на адресу господарського суду
від Львівського НДІСЕ надійшло
клопотання експерта (І.Б.Біб)
відповідно до якого експерт просить
суд: уточнити, які підписи підлягають
дослідженню на накладних; забезпечити
надання вільних зразків підпису
почерку ОСОБА_5, вільних зразків
відтисків печатки ТзОВ «Тисмениця»,
які б містилися на будь-яких офіційних
документах, які б були максимально
наближені до дати виконання спірних
документів; експериментальних зразків
відтисків печатки ТзОВ «Тисмениця».

Ухвалою суду від 25.02.2014р. поновлено
провадження у справі та призначено
розгляд справи на 12.03.2014р. Ухвалою суду
від 12.03.14 р. розгляд справи відкладено
на 19.03.14 р. з метою надання позивачу
можливості виконати вимоги експерта,
необхідні для проведення експертизи у
даній справі. В судовому засіданні
представник позивача пояснив суду
неможливість забезпечення явки в
судове засідання громадянина ОСОБА_5
для відібрання підписів, відтак
відмовився від проведення експертизи у
даній справі. Ухвалою суду від 19.03.14 р.
розгляд справи відкладено на 02.04.14 р.

01.04.14 р. від Львівського НДІСЕ
надіслані судом документи, повернулись
без виконання.

Представник позивача за первісним
позовом в судове засідання з'явився,
позовні вимоги за первісним позовом
підтримав в повному обсязі, подав
відзив на зустрічну позовну заяву,
відповідно до якого проти зустрічних
позовних вимог заперечив в повному
обсязі.

Представник відповідача за первісним
позовом в судове засідання з'явився,
проти позовних вимог заперечує в
повному обсязі. Через канцелярію
господарського суду подав заяву про
уточнення зустрічних позовних вимог
відповідно до якої просить суд
стягнути з ТзОВ "Тисмениця» 89 021,56 грн.
заборгованості за труби, а в разі
відсутності коштів зобов'язати
відповідача повернути отримані труби.

Судом відмовлено відповідачу у
прийнятті вказаної заяви до розгляду,
оскільки така, відповідно до положень
ст. 22 ГПК України могла бути поданою до
початку розгляду справи по суті.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, оцінивши докази, які мають
значення для справи, суд встановив
наступне.

Позивач за первісним позовом свої
позовні вимоги обгрунтовує тим, що 29.01.10
р. та 23.02.10 р. ДП НДГХП «Сірка»
безпідставно одержано від ТзОВ
«Тисмениця» кошти в сумі 90 000,00 грн., що
підтверджується платіжними
дорученнями №46 від 29.01.10 р. на суму 70 000,00
грн. та №142 від 23.02.10 р. на суму 20 000,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 1212 Цивільного
кодексу України, особа, яка набула
майно або зберегла його у себе за
рахунок іншої особи (потерпілого) без
достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно.

Враховуючи наведене, просить суд
стягнути з відповідача 90 000,00 грн.
безпідставно набутих коштів.

Рішенням господарського суду Л/о від
17.12.12 р. у даній справі встановлено факт
перерахування позивачем коштів в сумі
90 000,00 грн. відповідачу. Однак
матеріалами справи підтверджено, що за
період з 04.03.10 р. по 09.03.10 р. ТзОВ
«Тисмениця» через представника ОСОБА_6
отримано труби на вказану суму (вказане
підтверджується податковими та
транспортними накладними). Враховуючи
вказане, суд першої інстанції дійшов
висновку, що оплачені кошти отоварено,
а тому в задоволенні позову відмовив.

Суд апеляційної інстанції у своїй
постанові від 04.06.13 р. скасовуючи
рішення суду першої інстанції, дійшов
висновку, що договір купівлі-продажу
між сторонами не укладався, а
правовідносини щодо купівлі-продажу
між сторонами не виникали, а отримані
відповідачем кошти як попередня оплата
підлягають поверненню, як безпідставно
набуті кошти.

Вищий господарський суд України
скасовуючи постанову Львівського
апеляційного господарського суду від
04.06.13 р., рішення господарського суду Л/о
від 17.12.12 р. у справі №5015/4377/12 та
передаючи справу на новий розгляд до
суду першої інстанції, у своїй
постанові від 14.08.13 р. зазначив, що суди
попередніх інстанцій не дали належної
правової оцінки правовідносинам, що
склались між позивачем та
відповідачем, зокрема не визначили
правових підстав виникнення
правовідносин внаслідок оплати
позивачем рахунку, виставленого
відповідачем. Окрім того, йдеться в
постанові, суди попередніх інстанцій,
не дали оцінки доказам відповідача
щодо передачі позивачу товару,
зазначеного в рахунку відповідача №004
від 26.01.10 р.

Відповідно до ч.1 ст. 111-12 ГПК України
вказівки, що містяться у постанові
касаційної інстанції, є обов'язковими
для суду першої інстанції під час
нового розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін по первісному позову, суд дійшов
висновку у задоволенні первісних
позовних вимог відмовити з огляду на
наступне.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. Підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Згідно ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626
ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України
договір укладається шляхом пропозиції
однієї сторони укласти договір (оферти)
і прийняття пропозиції (акцепту) другою
стороною.

Договір може бути укладений у
будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми
договору не встановлені законом (ч. 1 ст.
639 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа,
яка одержала пропозицію укласти
договір, у межах строку для відповіді
вчинила дію відповідно до вказаних у
пропозиції умов договору (відвантажила
товари, надала послуги, виконала
роботи, сплатила відповідну суму
грошей тощо), яка засвідчує її бажання
укласти договір, ця дія є прийняттям
пропозиції, якщо інше не вказане в
пропозиції укласти договір або не
встановлено законом.

Також, ч.1 ст. 181 ГК України встановлено,
що господарський договір за загальним
правилом викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками. Допускається
укладення господарських договорів у
спрощений спосіб, тобто шляхом обміну
листами, факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження прийняття до виконання
замовлень, якщо законом не встановлено
спеціальної вимоги до форми та порядку
укладення даного виду договорів.

Отже, однією з підстав виникнення
цивільних прав і обов'язків є договір,
який може бути укладений як формі
єдиного документа, підписаного
сторонами та скріпленого печатками,
так і у спрощений спосіб.

Проаналізувавши правовідносини, які
склалися між сторонами, суд дійшов
висновку, що вони були договірними,
виникли на підставі усного договору
відповідно якого сторонами вчинено
відповідні дії: позивачем платіжними
дорученнями №46 від 29.01.10 р. на суму 70 000,00
грн. та №142 від 23.02.10 р. на суму 20 000,00 грн.
перераховано відповідачу кошти в сумі
90 000,00 грн., відповідачем - за період з
04.03.10 р. по 09.03.10 р. поставлено труби.
Сторонами договору вказані
правовідносини не заперечуються.

Однак, із змісту ст. 1212 ЦК України
випливає, що зобов'язання із набуття
або збереження майна без достатньої
правової підстави має місце за
наявності таких умов: є набуття або
збереження майна; мало місце набуття
або збереження майна за рахунок іншої
особи; обов'язково має бути відсутність
правової підстави для набуття або
збереження майна за рахунок іншої
особи, тобто мала місце помилка, обман,
випадковість або інші підстави набуття
або збереження майна, які не можна
віднести до підстав виникнення
цивільних прав та обов'язків (ст. 11 ЦК
України). Враховуючи те, що судом
встановлено, що між сторонами існували
договірні відносини, перераховані
позивачем кошти не можуть вважатися
майном, набутим відповідачем без
достатньої правової підстави, що
виключає застосування до спірних
правовідносин норм ст. 1212 ЦК України.

Враховуючи вищенаведене, підстав для
задоволення позову, з врахуванням
способу захисту, обраного позивачем,
суд не вбачає.

Відповідно до п.4.3 Постанови пленуму
ВГСУ від 26.12.11 р. №18 „Про деякі питання
практики застосування господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції, господарський суд,
дійшовши висновку про те, що предмет
позову не відповідає встановленим
законом способам захисту прав, повинен
відмовити в позові.

Що стосується зустрічного позову
Новороздільського державного
гірничо-хімічного підприємства
«Сірка», м.Новий Розділ Миколаївського
р-ну Л/о до відповідача ТзОВ
«Тисмениця», м. Львів про повернення
безпідставно набутого майна, суть
якого зводиться до того, що
відповідачем за зустрічним позовом
безпідставно за період з 03.02.10 р. по 09.02.10
р. отримано від НДГХП «Сірка» труби
загальною вартістю 98 155,80 грн., та з 04.03.10
р. по 09.03.10 р. труби на загальну суму 51
365,76 грн., суд дійшов висновку відмовити
у його задоволенні, оскільки, як вже
встановлено судом, на момент
виникнення спірних правовідносин, між
сторонами спору існували усні
договірні відносини, відтак посилання
на ст. 1212 ЦК України є безпідставним.

Відповідно ст.32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

У відповідності до ст.33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на викладене, суд
дійшов висновку, в задоволенні
первісного позову- відмовити, в
задоволенні зустрічного позову
відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати по справі покласти сторони.

Керуючись ст. 193 Господарського
кодексу України, ст.ст.11,509, 638, 639,642, 1212 ЦК
України, ст. ст. 22, 32, 33, 43, 38, 49, 82, 84, 85 ГПК
України, суд,

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні первісного позову
відмовити повністю.

2. В задоволенні зустрічного
позову відмовити повністю.

3. Судові витрати по справі залишити за
ТзОВ «Тисмениця», м. Львів по
первісному позову, за НДГХП «Сірка», м.
Новий Розділ Миколаївського

р-ну Л/о - по зустрічному позову.

Повний текст рішення виготовлено та
підписано 04.04.2014р.

Суддя
Чорній Л.З.