ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2014 р.
Справа № 926/1129/13

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії

головуючого-судді
Бонк Т. Б.

суддів
Бойко С.М.

Марко Р.І.

при секретарі судового засідання
І.Борщ

за участю представників сторін:

від позивача (скаржник) - не з'явився

від відповідача - не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу
дочірньої компанії "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" від 09.01.2014 року №
31/10-30

на рішення господарського суду
Чернівецької області від 26.12.2013 року,
суддя - О.В. Гончарук,

у справі за № 926/1129/13

за позовом: дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України", м.
Чернівці,

до відповідача: госпрозрахункового
промислово-торгівельного приватного
малого підприємства "Кодумаа", м.
Чернівці,

про стягнення заборгованості в розмірі
3050,0 грн.

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського суду
Чернівецької області від 26.12.2013 року у
справі № 926/1129/13 у задоволенні позову
дочірньої компанії "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України", м. Чернівці, до
госпрозрахункового
промислово-торгівельного приватного
малого підприємства "Кодумаа", м.
Чернівці, про стягнення заборгованості
в розмірі 3 050,0 грн. - відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що між
сторонами не було укладено договору
поставки природного газу та не
підписувалися будь які акти прийому -
передачі. Позивачем не доведено факту
отримання від позивача у лютому -
березні 2010 року природного газу, що
свідчить про безпідставність позову.

В апеляційній скарзі позивач просить
скасувати рішення господарського суду
першої інстанції та прийняти нове, яким
задоволити позовні вимоги, мотивуючи
це тим, що оскаржуване рішення прийняте
без врахування всіх обставини справи, а
судом першої інстанції деякі докази
було відхилено безпідставно.

В апеляційній скарзі скаржник також
просив залучити до участі у справі
третю особу, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача - Публічне акціонерне
товариство «Чернівцігаз» мотивуючи це
тим, що така третя особа зможе надати
суду належні та допустимі докази про
фактичну поставку відповідачу
природного газу.

Відповідно до ч.1 ст.101 ГПК України
апеляційний суд переглядає справу за
наявними у ній і додатково поданими
доказами. Додаткові докази приймаються
апеляційним судом, якщо заявник
обґрунтував неможливість їх подання
суду першої інстанції з причин, що не
залежали від нього.

Відповідно до Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.11 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" якщо стороною (або
іншим учасником судового процесу) у
вирішенні спору не подано суду в
обґрунтування її вимог або заперечень
належні і допустимі докази, або якщо в
разі неможливості самостійно надати
докази нею не подавалося клопотання
про витребування їх судом (частина
перша статті 38 ГПК), то розгляд справи
господарським судом може
здійснюватися виключно за наявними у
справі доказами.

Надання чи ненадання доказів - це право
сторони при обґрунтуванні своїх вимог
чи заперечень. Але вибираючи спосіб
захисту, який базований на ненаданні
доказів, сторона несе ризик, що вона не
зможе в подальшому посилатися на ті
докази, яких вона не надала. Суд першої
інстанції, в свою чергу, приймає
рішення на підставі наданих доказів
(постанова Вищого господарського суду
України від 30.01.2014 року у справі №
924/886/13).

З матеріалів справи не вбачається
наявності клопотання позивача про
залучення третьої особи до участі у
справі в суді першої інстанції чи
клопотання про витребування в такої
особи доказів, які мають значення до
справи.

Зважаючи на те, що позивачем не
доведено неможливості подання
належних доказів у суді першої
інстанції, та не зазначено перешкод для
подання клопотання про залучення
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору в
суді першої інстанції, не обґрунтовано,
як винесене рішення може вплинути на
права та обов'язки такої третьої особи,
апеляційний господарський суд
відмовляє у задоволенні клопотання про
залучення третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору.

Розглянувши наявні у справі матеріали,
давши належну оцінку доводам та
запереченням, які містяться в
апеляційній скарзі та у відзиві,
колегія суддів апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що рішення господарського суду першої
інстанції слід залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення з
наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач
звернувся до господарського суду з
позовом про стягнення з
госпрозрахункового
промислово-торгівельного приватного
малого підприємства "Кодумаа", м.
Чернівці, заборгованості у розмірі 3050, 0
грн. за отриманий природний газ за
період лютого - квітня 2010 року,
нормативно обґрунтувавши позов ст.ст.
530,1212, 1213 ЦК України та зазначивши, що
між сторонами не було укладено
договору поставки природного газу
(зокрема, Договору № 244413 від 20.12.2010 року)
та не підписувалися акти прийому
передачі природного газу, проте
відповідачем був спожитий природний
газ, поставлений позивачем у лютому -
квітні 2010 року.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач вже звертався з позовом до
відповідача про стягнення
заборгованості, яка включала 3 050,0 грн.
основного боргу, що є предметом спору у
даній справі. Підставою позову
позивачем було вказано Договір
поставки природного газу № 244413 від
20.12.2010 року.

За вищезазначеним позовом у справі №
926/11/2013 було винесено рішення
господарського суду Чернівецької
області від 31 січня 2013 року, яким у
задоволенні позову було відмовлено у
зв'язку з тим, що позивачем не доведено
факту наявності договірних відносин
між сторонами та факту поставки
природного газу на суму 3050,0 грн. та не
подано доказів, які б підтверджували
факт прийняття відповідачем
природного газу, поставленого
позивачем.

З вищенаведеного вбачається, що
позов у даній справі та позов у справі
№ 926/11/2013 заявлено позивачем частково з
різних підстав.

Хоча одночасно, дані позови
позивачем обґрунтовано деякими
однаковими доказами, зокрема, листом
відповідача № 2 від 13.03.2012 року про
надання реструктуризації боргу за
договором № 244413 від 20.01.2010 року та
квитанцією про сплату 1881, 0 грн. з
покликанням на цей Договір.

Згідно ст.35 ГПК України факти,
встановлені рішенням господарського
суду (іншого органу, який вирішує
господарські спори), за винятком
встановлених рішенням третейського
суду, під час розгляду однієї справи, не
доводяться знову при вирішенні інших
спорів, в яких беруть участь ті самі
сторони.

Слід зазначити, що як
господарським судом першої інстанції у
справі № 926/11/2013, так і судом першої
інстанції у даній справі такі докази не
були взяті до уваги як належні та
допустимі докази на підтвердження
факту укладення договору чи на
підтвердження факту поставки
природного газу.

Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК
України особа, яка набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи (потерпілого) без достатньої
правової підстави (безпідставно набуте
майно), зобов'язана повернути
потерпілому це майно. Особа зобов'язана
повернути майно і тоді, коли підстава,
на якій воно було набуте, згодом
відпала.

За змістом положень ст. 1212 ЦК
України про зобов'язання у зв'язку з
набуттям, збереженням майна без
достатньої правової підстави цей вид
зобов'язань породжується наявністю
таких юридичних фактів: 1) особа набула
або зберегла у себе майно за рахунок
іншої особи; 2) правові підстави для
такого набуття (збереження) відсутні
або згодом відпали (Постанова
Верховного суду України від 22 січня 2013
року у справі № 3-69гс12).

Таким чином, до предмету доказування
у даній справі входить встановлення
наступних обставин: чи набув
відповідач відповідне майно за рахунок
позивача; чи є для такого набуття
підстави.

У відповідності до вимог частини
першої статті 12 Закону України "Про
засади функціонування ринку
природного газу" №2467-VI від 08.07.2010,
постачання природного газу
здійснюється відповідно до договору,
за яким постачальник зобов'язується
поставити споживачеві природний газ,
якісні характеристики якого визначено
стандартами, в обсязі та порядку,
передбачених договором, а споживач
зобов'язується сплачувати вартість
прийнятого природного газу в розмірі,
строки та порядку, передбачених
договором.

Згідно п. 12 Порядку забезпечення
споживачів природним газом,
затвердженого постановою Кабінету
міністрів України від 27.12.2001 року № 1729
суб'єкти господарської діяльності, що
мають ліцензію на розподіл природного
і нафтового газу складають разом із
споживачами акти про обсяги газу,
використаного за місяць, і на підставі
цих актів складають до 10 числа місяця,
що настає за звітним, реєстри обсягів
реалізації газу.

У спірному періоді - лютому-квітні 2010
року між сторонами договір поставки
природного газу не укладався та
будь-які акти прийому передачі
природного газу від позивача
відповідачу, не підписувались, що
вбачається з матеріалів даної справи,
та встановлено у вищезгаданому рішенні
господарського суду Чернівецької
області від 31 січня 2013 року у справі №
926/11/2013.

Іншою обов'язковою складовою
юридичного факту про стягнення
безпідставно набутих коштів є факт
набуття або збереження майна
відповідачем за рахунок іншої особи,
який підлягає доказуванню.

Згідно з частиною першою статті 32 ГПК
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

У процесі розгляду справи позивачем не
доведено факту набуття відповідачем за
рахунок позивача природного газу
об'ємом 2,727 тис. куб.м. у лютому-квітні
2010 року належними та допустимими
доказами.

Відтак, враховуючи вищенаведене,
апеляційний господарський суд
погоджується з висновком суду першої
інстанції про безпідставність позову
та відмову у його задоволенні.

Враховуючи наведене, апеляційний
господарський суд вважає, що рішення
господарського суду першої інстанції
прийняте з урахуванням усіх обставин
справи та з дотриманням норм чинного
законодавства, а тому не вбачає підстав
для його зміни чи скасування.

Зважаючи на те, що апеляційну скаргу
залишено без задоволення, витрати по
сплаті судового збору залишаються на
скаржнику відповідно до ст. 49 ГПК
України.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України,
Львівський апеляційний господарський
суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду
Чернівецької області від 26.12.2013 року у
справі № 926/1129/13 - залишити без змін,
апеляційну скаргу дочірньої компанії
"Газ України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" від 09.01.2014
року № 31/10-30 - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття та може бути
оскаржена в касаційному порядку.

3. Матеріали справи скерувати на
адресу місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлений
21.03.2014 р.

Головуючий суддя
Бонк Т. Б.

Суддя
Бойко С.М.

Суддя
Марко Р.І.