донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

19.03.2014
справа
№19/222/04-21/98/08-12/322/08-21/104/09-908/890/13-г

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівБогатиря К.В. Дучал
Н.М., Склярук О.І.

При секретарі: Федоріщевій І.О.за
участю представників сторін:
від
позивача: від відповідача: від третьої
особи 1: від третьої особи 2:Биковських
С.В. - довір. б/н від 01.02.2013р. не з'явились
не з'явились Лобіков Д.В. - довір. № 109
від 10.03.2014р. розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційні скарги
товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробниче
об'єднання "АПЕКС" м. Донецькна ухвалу
господарського суду від та рішення
господарського суду Запорізької
області 22.01.2014р. Запорізької
областівід у справі22.01.2014р. №
19/222/04-21/98/08-12/322/08-21/104/09-908/890/13-г /суддя
Черкаський В.І./за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
"Науково-виробниче об'єднання "АПЕКС" м.
Донецькдо відповідачів: треті
особи без самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача 1:
1.відкритого акціонерного товариства
"Гуляйпільський завод "Сільмаш" м.
Гуляйполе Запорізької області 2.
ліквідатора відкритого акціонерного
товариства "Гуляйпільський завод
"Сільмаш" Зінченко Юрія Олексійовича м.
Гуляйполе Запорізької області
1.ОСОБА_9 м. Запоріжжя 2.товариство з
обмеженою відповідальністю
«Преображенське» с.Червона Криниця
Оріхівського району Запорізької
областіпрозобов'язання повернути
майно

В С Т А Н О В И В:

В провадженні господарського суду
Запорізької області перебуває справа
№19/222/04-21/98/08-12/322/08-21/104/09 про банкрутство
відкритого акціонерного товариства
"Гуляйпільський завод "Сільмаш".

З наявних в апеляційного суду
матеріалів (томи 20, 21 ,22) цієї справи
вбачається наступне.

Ухвалою від 11.03.2013р. господарський суд
Запорізької області (суддя Черкаський
В.І.) прийняв до розгляду позовну заяву
ТОВ "Науково-виробниче об'єднання
"АПЕКС" до банкрута - ВАТ
"Гуляйпільський завод "Сільмаш" та ФОП
Зінченка Ю.О. про зобов'язання
повернути майно, цій справі присвоєно
№ 908/890/13-г (а.с.47 т. 20).

Ухвалою від 11.03.2013р. суд об'єднав справу
про банкрутство № 19/222/04-21/98/08-12/322/08-21/104/09
та справу № 908/890/13-г в одне провадження
та присвоїв їй номер
19/222/04-21/98/08-12/322/08-21/104/09-908/890/13-г (а.с.48-49
т.20).

Ухвалою від 28.05.2013р. господарський суд
припинив провадження у справі
№19/222/04-21/98/08-12/322/08-21/104/09-908/890/13-г в
частині розгляду позовної заяви - ТОВ
"Науково-виробниче об'єднання "АПЕКС" до
банкрута - ВАТ "Гуляйпільський завод
"Сільмаш" та ФОП Зінченка Ю.О. про
зобов'язання повернути майно. Ухвала
мотивована тим, що постановою
Донецького апеляційного
господарського суду від 13.02.2013р. у
справі №21/307/10 залишено без задоволення
апеляційну скаргу ТОВ
"Науково-виробниче об'єднання "АПЕКС", а
рішення господарського суду
Запорізької області від 21.07.2011р. без
змін. Цим рішенням розглядались
позовні вимоги між тими самими
сторонами про зобов'язання повернути
майно з посиланням на один й той же
договір зберігання № 1/07-7 від 23.01.2001р. З
урахуванням викладеного,
господарський суд на підставі п. 2 ч. 1
ст. 80 ГПК України дійшов висновку про
припинення провадження щодо розгляду
позовних вимог (а.с.91-92 т.21).

Іншою ухвалою від 28.05.2013р.
господарський суд Запорізької області
направив до прокуратури Запорізької
області матеріали справи №
19/222/04-21/98/08-12/322/08-21/104/09-908/890/13-г про
банкрутство ВАТ "Гуляйпільський завод
"Сільмаш" та зупинив провадження у цій
справі про банкрутство до повернення
матеріалів справи до суду. В цій ухвалі
суд послався на те, що в діях
ліквідатора Зінченка О.Ю. можуть бути
ознаки дії, переслідуваної у
кримінальному порядку (ст. 382 КК
України), тому направив матеріали
справи до прокуратури Запорізької
області (а.с.93-95 т.21).

Постановою від 28.08.2013р. Донецький
апеляційний господарський суд ухвалу
від 28.05.2013р. щодо припинення
провадження у справі скасував та
справу № 19/222/04-21/98/08-12/322/08-21/104/09-908/890/13-г
за позовом ТОВ "Науково-виробниче
об'єднання "АПЕКС" до банкрута - ВАТ
"Гуляйпільський завод "Сільмаш" та
ліквідатора Зінченка Ю.О. про
зобов'язання повернути майно направив
на розгляд до господарського суду
Запорізької області по суті (а.с.190-192
т.21).

Ухвалою від 14.10.2013р. господарський суд
Запорізької області (суддя Черкаський
В.І.) поновив провадження у справі №
19/222/04-21/98/08-12/322/08-21/104/09-908/890/13-г в частині
розгляду позовної заяви ТОВ
"Науково-виробниче об'єднання "АПЕКС" до
банкрута - ВАТ "Гуляйпільський завод
"Сільмаш" та ліквідатора Зінченка Ю.О.
про зобов'язання повернути майно.

04.11.2013р. позивач надав до суду
клопотання про відвід судді та ухвалою
від 04.11.2013р. господарським судом
Запорізької області було відмовлено у
його задоволенні (а.с.11-12 т.22).

Ухвалою від 04.11.2013р. господарський суд
залучив в якості відповідача 3 -
товариство з обмеженою
відповідальністю «Преображенське»
(а.с.15-16 т. 22).

Ухвалою від 27.11.2013р. судом було залучено
в якості третьої особи без самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача -1: ОСОБА_9 (а.с.49-51 т.22).

22.01.2014р. до господарського суду
Запорізької області надійшла заява ТОВ
"Науково-виробниче об'єднання "АПЕКС"
про роз'яснення ухвали суду від 14.10.2013р.

За результатами розгляду цієї заяви
суд першої інстанції ухвалою від
22.01.2014р. задовольнив заяву ТОВ
"Науково-виробниче об'єднання "АПЕКС" та
роз'яснив ухвалу суду від 14.10.2013р., крім
того суд виключив з числа відповідачів
ТОВ «Преображенське» та залучив
останнього в якості третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні 1.

За результатами розгляду заяви
позивача про роз'яснення ухвали суду
від 14.10.2013р. господарський суд
Запорізької області зазначив наступне:

Ухвалою від 28.05.2013р. місцевий
господарський суд припинив
провадження у справі №
19/222-21/98/08-12/322/08-21/104/09-908/890/13-г в частині
розгляду позову ТОВ "Науково-виробниче
об'єднання "АПЕКС" до відповідачів ВАТ
"Гуляйпільський завод "Сільмаш" та ФОП
Зінченка Ю.О. про зобов'язання
повернути майно.

Ухвалою від 28.05.2013р. суд матеріали цієї
справи про банкрутство ВАТ
"Гуляйпільський завод "Сільмаш"
направив до прокуратури Запорізької
області; зупинив провадження у справі
№ 19/222-21/98/08-12/322/08-21/104/09-908/890/13-г до
повернення матеріалів справи до суду.

Проте, постановою Донецького
апеляційного господарського суду від
28.08.2013р. ухвалу господарського суду
Запорізької області від 28.05.2013р. про
припинення провадження у справі №
19/222/04-21/98/08-12/322/08-21/104/09-908/890/13-г скасовано,
а саму справу направлено на розгляд до
господарського суду Запорізької
області по суті.

Враховуючи необхідність розгляду
позову ТОВ "Науково-виробниче
об'єднання "АПЕКС" у справі про
банкрутство ВАТ "Гуляйпільський завод
"Сільмаш", яку було зупинено, суд
ухвалою від 14.10.2013р. поновив
провадження у справі №
19/222-21/98/08-12/322/08-21/104/09-908/890/13-г в частині
розгляду позову ТОВ "Науково-виробниче
об'єднання "АПЕКС" до відповідачів ВАТ
"Гуляйпільський завод "Сільмаш" та
ліквідатора Зінченка Ю.О. про
зобов'язання повернути майно.

Також господарський суд Запорізької
області 22.01.2014р. розглянув позов по суті
та прийняв рішення, яким у задоволенні
позову ТОВ "Науково-виробниче
об'єднання "АПЕКС" до відповідачів ВАТ
"Гуляйпільський завод "Сільмаш" та
ліквідатора Зінченка Ю.О. про
зобов'язання повернути майно
відмовлено.

Рішення господарського суду у справі
№19/222-21/98/08-12/322/08-21/104/09-908/890/13-г
обґрунтоване наступним: іншим рішенням
господарського суду Запорізької
області від 21.07.2011р. у справі № 21/307/10 за
позовом ТОВ "Науково-виробниче
об'єднання "АПЕКС" до ВАТ
"Гуляйпільський завод "Сільмаш",
приватного підприємця Зінченка Ю.О. про
зобов'язання відповідача-1 повернути
майно, передане на зберігання за
договором від 23.01.2001р. №1/01-7 згідно з
переліком та зобов'язання відповідача-2
повернути майно, передане за розпискою
відповідального зберігання від 23.02.2005р.
відмовлено у задоволенні цього позову.
Це рішення суду було залишено без змін
постановою Донецького апеляційного
господарського суду постановою від
13.02.2013р. у справі № 21/307/10.

Рішенням суду від 21.07.2011р. у справі №
21/307/10 було встановлено, що 23.01.2001р. між
позивачем (поклажодавець) та ВАТ
"Гуляйпільський завод "Сільмаш"
(зберігач) був укладений договір
зберігання № 1/01-7. За умовами п. 1.1 цього
договору зберігач зобов'язався
зберегти довірену йому продукцію, яка
передана йому поклажодавцем, згідно
приймально-здавального акту.

Також сторонами укладено додаткову
угоду № 1 від 28.12.2001р. до вказаного
договору, за умовами якої строк
зберігання продукції та майна за
договором встановлюється з моменту
підписання акту прийому-передачі та
закінчується 31.12.2006р., у випадку
відсутності претензій до умов
зберігання продукції та майна строк
дії Договору продовжується до 31.12.2011р.
(п.3.1). Згідно п. 3.4 Договору він набирає
чинності з моменту його підписання та
діє до повного виконання сторонами
своїх обов'язків. Плата за зберігання
не нараховується відповідно до п. 2
додаткової угоди № 1 від 28.12.2001р.
Зберігачу було передане на зберігання
майно, яке вказано в актах
прийому-передачі від 26.03.2003р., 08.08.2003р.,
30.12.2003р., 06.08.2004р., 18.01.2005р., 01.02.2005р.
Договір та акти прийому-передачі
товару підписані керівниками
підприємств, їх підпис на них
скріплений печатками.

У цьому рішенні зазначено, що відносно
відповідача 1 було порушено 17.12.2004р.
справу про банкрутство, а 30.03.2006р.
винесено постанову про визнання
боржника банкрутом, відкриття
ліквідаційної процедури та
призначення ліквідатором арбітражного
керуючого Зінченко Ю.О. Проте, 12.07.2006р.
ТОВ "Науково-виробниче об'єднання
"АПЕКС" звернулося до ліквідатора ВАТ
"Гуляйпільський завод "Сільмаш" з
вимогою вих. № 7/06-3 від 12.07.2006р.
повернути майно, яке було передане
згідно договору зберігання № 1/01-7 від
23.01.2001р., яку отримав особисто
ліквідатор Зінченко Ю.О. 25.07.2006р.

З урахуванням вимог ст.ст. 530, 953 ЦК
України судом вказано, що у разі не
визначення строку виконання
зобов'язань з повернення майна із
зберігання у договорі, відповідач 1
зобов'язаний за вимогою позивача вих. №
7/06-3 від 12.07.2006р. провести дії з
повернення товару із зберігання у
строк до 03.08.2006р. Ліквідатор на адресу
позивачу направив лист вих. № 172 від
07.08.2006р. про необхідність направлення
повноваженого представника позивача
до відповідача 1 для вирішення питання
з повернення схороненого майна, який
був отриманий представником позивача
Биковських С.В. 11.08.2006р. Повторно
ліквідатором направлено позивачу лист
вих. № 175 від 22.08.2006р. про необхідність у
10-денний термін з дня отримання цього
листа забрати з території відповідача 1
майно, що належить позивачеві, та
попередив, що після спливу вказаного
строку ліквідатор знімає з себе
будь-яку відповідальність за
зберігання майна, що належить позивачу
(лист отримано позивачем 29.08.2006р.).
Враховуючи вказані листи ліквідатора
до відповідача 1 та п. 3.1 додаткової
угоди до договору, у цьому рішенні по
справі № 21/307/10 (від 21.07.2011р.), суд
встановив про закінчення строку
зберігання продукції та майна за
договором саме 31.12.2006р.

Крім того, господарський суд у рішенні
від 22.01.2014р. по справі
№19/222-21/98/08-12/322/08-21/104/09-908/890/13-г
посилається, що при зверненні позивача
з цим позовом до суду ТОВ
"Науково-виробниче об'єднання "АПЕКС" як
підставу позову зазначило договір
зберігання № 1/01-7 від 23.01.2001р.,укладений
між ним і ВАТ "Гуляйпільський завод
"Сільмаш", на ст.ст. 936-955, 1212, 1213
Цивільного кодексу України.

До того ж, судом встановлено, що
ліквідатор ВАТ "Гуляйпільський завод
"Сільмаш" у листі вих.09-06/79 від 08.01.2014р.
посилається, що спірне майно ним не
реалізовувалось та третім особам не
передавалось. Дія договору зберігання
№ 1/01-7 від 23.01.2001р. закінчилась 31.12.2006р.,
тобто, з 01.01.2007р. у відповідача 1 виник
обов'язок повернути позивачеві спірне
майно у зв'язку з відпаданням підстави
(договору зберігання) згідно
положенням ст.ст. 1212, 1213 ЦК України. При
цьому позивачем не надано суду
належних доказів продовження
сторонами строку дії договору
зберігання № 1/01-7 від 23.01.2001р. у період
після 01.01.2007р. відповідно до його умов.

За таких обставин, на підставі ст.ст. 256,
257, 261 ЦК України та заяви відповідача 1
про застосування строку позовної
давності (вх. 937/09-05/13 від 11.03.2013р.) суд
першої інстанції дійшов висновку, що
позивач дізнався про порушення свого
права саме після невиконання
відповідачем 1 обов'язку повернути
майно після закінчення строку дії
договору зберігання №1/01-7 від 23.01.2001р.,
тобто з 01.01.2007р., й саме починаючи з
цього часу почався перебіг позовної
давності. Проте, позовна заява надійшла
до господарського суду Запорізької
області 11.03.2013р. (вх.937/09-05/13), що свідчить
вона подана з пропуском строку
позовної давності.

Враховуючи норми ст. 267 ЦК України,
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, на думку суду є підставою для
відмови у позові у справі
№19/222-21/98/08-12/322/08-21/104/09-908/890/13-г.

Тому господарський суд дійшов
висновку, що вимоги позивача
зобов'язати ВАТ "Гуляйпільський завод
"Сільмаш" повернути ТОВ
"Науково-виробниче об'єднання "АПЕКС"
майно, а саме:

- підшипники у кількості 32 штук на
загальну суму з ПДВ 274,56грн.;
направляющий узел термогибочного
устройства 1 штука загальною вартістю з
ПДВ 789,00грн.; квадрат 30 ст.60С2ХА масою 6,84
т вартістю з ПДВ 13 830,48 грн.; установка
для ввода лігатури 1 штуки вартістю з
ПДВ 14 520,00грн.; лічильник СА4У-И672М 380/220 5А
кількістю 4 штуки на суму з ПДВ 1
248,00грн.;

- прес кривошипно-шатунний моделі 828002
ус. 63 т.с. - 1 штука, прес комплекс моделі
АККЕ 2330, ус. 100 т.с - 1 штука, прес
кривошипний моделі 001Е ус. 160 т.с. - 1 шт.,
прес кривошипний моделі 828006 ус. 100 т.с. - 1
шт., прес кривошипний моделі КД 2324 ус. 25
т.с. - 1 шт., горизонтально-гибочная
машина Н 214 100 т.с. - 1 шт., ножиці
гильотинові НК 3121 - 1 шт., кран містовий
одно балочний - 1 шт., піч електрична
камерна СНО-6 - 1 шт., прес КД 2126 ус. 100 т.с. -
1 шт., винтовий прес з дугостаторним
приводом моделі Ф 1736 ус. 400 т.с. - 1шт.,
верстат плоскошліфувальний ЗД 756 - 1 шт.,
горизонтально-фрезерний верстат 6Р82Г - 1
шт., верстат токарно-гвинторізний 1К62 - 1
шт., консольно-фрезерний верстат 6Р82 - 1
шт., кран-балка КБН-102 - 1 шт., піч
електрична камерна СНО-6 - 1шт.,
високочастотна установка ВЧИ 63/04 - 1шт.,
прес однокривошипний ус.315 т.с. - 1 шт.,
верстат зачотний ЗД 692 - 1 шт., верстат 6Р82
- 1 шт., верстат вертикально-фрезерний FSS
315/1250 - 1 шт., верстат відрізний 8Г662- 1 шт.,
бак гартівний (закалочный) - 1 шт.,
вентиляційна установка В14 - 1 шт.,
електрокранбалка - 1 шт., прес комплекс
однокривошипний КД 2324 ус.25 т.с. - 1 шт.,
прес гідравлічний П 6328Т вус. 60 т.с. - 1 шт.,
компресор стаціонарний ВПЗ 2019 - 1 шт.,
електрокранбалка - 1 шт., конвеєр В 650 - 1
шт., комплектно-трансформаторна
підстанція - 1 шт.,
комплектно-трансформаторна підстанція
- 1 шт., верстат
настольно-свердлувальній 2Н114 - 1 шт.,
апарат електрозварювання - 1 шт.,
верстак слюсарний - 10 шт., компресор
155-2В5 - 1 шт., стенд для зборки S стойки -
1шт. на загальну суму з ПДВ 177 944,39грн.;

- лемех ПГЦ 01 - 5 шт., лом лемішної смуги 142
СІ масою 5,7868 т; лом смуги 40x8мм масою 0,41302
т, підпружинник Н 043.15.404 - 87 шт., лапа Н
043.06.501 - 3760 шт., лапа Н 043.07.402 - 2876 шт., смуга
7х50 мм масою 2,182891 т, шамотний огнеупор
ША-5 масою 9,703 т, шамотний огнеупор ША-22
масою2,257 т, шамотний огнеупор ША-45 масою
0,15 т, лист 1,5 х/к 1,5x1250x2500 масою 0,52964 т,
паливо пічне масою 12,25 м, натрію
гідроокис - 1 шт., натрій їдкий - 1 шт.,
кислота соляна - 1 шт., метіл
помаранчевий - 0,05 кг, сплав Едварда -
0,05кг, гідроціліндр - 5 шт., гайка М10 - 0,4 т,
гайка М12 - 0,19008т, болт М12x45 - 0,04896 т, болт
М10x40 - 0,4 т, кожух печі - 1 шт.,
термогибочний агрегат (передавальний
пристрій 1 шт., термогибочноє пристрій 1
шт.) - 1шт., лист 22 ст.6СП - 0,15 т загальною
вартістю з ПДВ 102 284,98грн.;

- масло КС19 - 60 л, бочка 60л - 1 шт.,
електроди АНО-4 (п'ять пачок, вага 1 пачки
5 кг) - 25 кг, тиратрон ТР-1 6/15 - 6 шт.
загальною вартістю з ПДВ 2 221,20грн.

не підлягають задоволенню з причини
пропуску позивачем строку позовної
давності на подання позову.

Вимоги позивача щодо повернення майна:
"Технічної документації на передане
обладнання в 10 папках"; "смуга 14х140 мм. 45 -
1, 05 т."; смуга 32х10 ст.60С2 - 15,87 т, смуга 32х10
ст.60С2 - 0,47827 т, смуга 40х8 ст.65Г - 0,000260 т,
смуга 40х8 ст.65Г - 2,628760 т, смуга 40х8 ст.65Г -
14,10 т, смуга 10х45 ст.65Г - 14,59 т, смуга 40х6
ст.45 - 5,07 т, лист 6 мм - 0,069121 т, смуга
лемішна 142 С1 - 0, 02641 т, смуга лемішна 142 С1
- 6,25т, на думку суду першої інстанції, не
підлягають задоволенню за
недоведеністю обставин, оскільки
позивач не надав будь-яких доказів
передачі за договором зазначеного
майна відповідачу 1.

Стосовно вимог позивача до відповідача
2, то господарський суд в оскаржуваному
рішенні зазначив, що з урахуванням
вимог ч. 1, 2 ст. 3-1 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(в редакції станом на 18.01.2013р.), ст.16 ЦК
України, ст. 20 ГК України, заявлення
позовних вимог, як до юридичної особи -
відповідача 1, так і до фізичної особи,
яка виконує функції керівника
юридичної особи відповідно до вимог
цього Закону, але при цьому має статус
фізичної особи-підприємця та не
пов'язана будь-якими правовідносинами
як приватний підприємець із позивачем,
свідчить про обрання не правильного
способу захисту порушеного права щодо
пред'явлення вимог саме до ліквідатора
ВАТ "Гуляйпільський завод "Сільмаш".
Тому позовні вимоги до ліквідатора ВАТ
"Гуляйпільський завод "Сільмаш"
Зінченка Ю.О. про зобов'язання
повернути майно є безпідставними.

За таких обставин, господарський суд
Запорізької області дійшов висновку
про необхідність відмовити у
задоволенні позову.

До Донецького апеляційного
господарського суду надійшла
апеляційна скарга ТОВ
"Науково-виробниче об'єднання "АПЕКС" на
ухвалу господарського суду
Запорізької області від 22.01.2014р., в якій
просить скасувати ухвалу в частині
роз'яснення ухвали суду від 14.10.2013р.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
суд взагалі не роз'яснив заяву позивача
та правові наслідки дій суду,
викладених в ухвалі від 14.10.2013р., щодо
поновлення провадження у справі у тому
ж складі (суддя Черкаський В.І.) на
підставі ст. 79 ГПК України без
застосування ст.2-1 ГПК України,
оскільки ухвала про припинення
провадження у цій справі була
скасована Донецьким апеляційним судом.
Також апелянт вказує на те, що згідно
ухвали від 28.05.2013р. господарський суд
зупинив провадження у справі з
направленням матеріалів даної справи
до прокуратури Запорізької області, та
на думку позивача, не можливе
поновлення провадження у справі для
розгляду позову по суті без наявності
матеріалів справи.

Ухвалою від 24.02.2014р. Донецький
апеляційний господарський суд прийняв
апеляційну скаргу до провадження.

Також ухвалою від 27.02.2014р. Донецький
апеляційний господарський суд прийняв
до провадження апеляційну скаргу ТОВ
"Науково-виробниче об'єднання "АПЕКС""
на рішення господарського суду
Запорізької області від 22.01.2014р.

Ухвалою від 05.03.2014р. апеляційний
господарський суд об'єднав для
розгляду у спільному провадженні
апеляційну скаргу ТОВ
"Науково-виробниче об'єднання "АПЕКС" на
ухвалу господарського суду
Запорізької області від 22.01.2014р. з
апеляційною скаргою ТОВ
"Науково-виробниче об'єднання "АПЕКС" на
рішення господарського суду
Запорізької області від 22.01.2014р.;
призначив розгляд апеляційних скарг у
спільному провадженні на 19.03.2014р.

Розпорядженням від 19.03.2014р. № 04-08/1593/14
виконуючого обов'язки голови суду у
зв'язку з знаходженням на лікарняному
судді Ушенко Л.В. було змінено та
сформовано у новому складі колегію
суддів: головуючий суддя Богатир К.В.,
судді: Дучал Н.М. та Склярук О.І.

Від ТОВ «Преображенське» надійшов
відзив на апеляційну скаргу на ухвалу
господарського суду, в якому просить
апеляційну скаргу ТОВ
"Науково-виробниче об'єднання "АПЕКС"
залишити без задоволення, а ухвалу
господарського суду Запорізької
області від 22.01.2014р. залишити без змін. В
запереченнях третя особа посилається
на безпідставність доводів апелянта та
вважає, що суд першої інстанції взагалі
повинен був відмовити у наданні
роз'яснення, бо у відповідності до ст. 89
ГПК України господарський суд не
зобов'язаний надавати роз'яснення
сторонам щодо застосування певних норм
матеріального або процесуального
права при винесенні процесуального
документа.

У судові засідання 05.03.2014р. та 19.03.2014р.
представники відповідачів та третя
особа ОСОБА_9 не з'явились, про час та
місце судового засідання були
повідомленні належним чином, про що
свідчать поштові повідомлення про
вручення поштового відправлення. Тобто
ці особи не скористались наданими їм
правами на участь у судовому засіданні
та заявлення своїх заперечень на
апеляційні доводи позивача, які
передбачені ст. 22 ГПК України.

Статтею 101 ГПК України передбачено, що у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник
обґрунтував неможливість їх подання
суду першої інстанції з причин, що не
залежали від нього. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши наявні томи 20, 21, 22 справи №
19/222/04-21/98/08-12/322/08-21/104/09-908/890/13-г, матеріали
апеляційного провадження, колегія
суддів апеляційної інстанції вважає,
що апеляційна скарга ТОВ
"Науково-виробниче об'єднання "АПЕКС" на
ухвалу господарського суду
Запорізької області від 22.01.2014р. в
частині роз'яснення підлягає
частковому задоволенню з огляду на
наступне.

Згідно ч. 1 ст. 89 ГПК України суддя за
заявою сторони чи державного виконавця
роз'яснює рішення, ухвалу, не змінюючи
при цьому їх змісту, а також за заявою
сторони або за своєю ініціативою
виправляє допущені в рішенні, ухвалі
описки чи арифметичні помилки, не
зачіпаючи суті рішення.

На думку колегії суддів, роз'яснення
судового акту полягає в усуненні
неясності цього акта, при цьому суд не
має права змінювати суті вже
прийнятого рішення, яке за заявою
сторони має роз'яснити. Крім того, при
роз'ясненні ухвали суд також повинен
враховувати ст.86 ГПК України, що
встановлює вимоги до змісту ухвали, та
у відповідності до цієї статті була
винесена ухвала, яку просить роз'яснити
сторона. Тобто роз'яснення судового
рішення полягає у тому, щоб викласти
текст цього документа у більш ясній і
зрозумілій формі для учасників справи.

Як вбачається з заяви про роз'яснення
ухвали господарського суду
Запорізької області від 14.10.2013р., що
позивач просить роз'яснити: на підставі
яких правових норм застосовується ст.79
ГПК України при призначенні до
розгляду цієї справи після скасування
Донецьким апеляційним господарським
судом ухвали суду першої інстанції від
14.10.2013р. про припинення провадження у
справі.

Тобто в своїй заяві позивач просить
господарський суд надити роз'яснення
щодо застосування при винесенні ухвали
від 14.10.2013р. норм процесуального права
стосовно поновлення провадження у
справі. Проте, такі вимоги ТОВ
"Науково-виробниче об'єднання "АПЕКС"
суперечать диспозиції ст. 89 ГПК
України.

Колегія суддів апеляційного суду
вважає, що при винесенні ухвали від
14.10.2013р. у цій справі господарським
судом детально було викладено у зв'язку
з чим поновлюється зупинена раніше
справа в частині розгляду позовної
заяви ТОВ "Науково-виробниче об'єднання
"АПЕКС" до ВАТ ВАТ "Гуляйпільський завод
"Сільмаш" та ліквідатора ВАТ
"Гуляйпільський завод "Сільмаш"
Зінченка Ю.О. про зобов'язання
повернути майно, а саме: після
скасування апеляційним судом
постановою від 28.08.2013р. ухвали суду
першої інстанції про припинення
провадження за позовом та направлення
справи до господарського суду для
розгляду позову по суті. Отже, при
винесенні ухвали від 14.10.2013р. суд
дотримався приписів п. 3 ч. 1 ст. 86 ГПК
України (мотиви винесення ухвали з
посиланням на законодавство).

У п. 17 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
23.03.2012р. №6 «Про судове рішення»
роз'яснено, що здійснюючи роз'яснення
судового рішення, суд викладає більш
повно і зрозуміло ті частини рішення,
розуміння яких викликає труднощі, не
вносячи змін до рішення по суті і не
торкаючись тих питань, які не були
предметом судового розгляду. Якщо
фактично порушується питання про зміну
рішення, або про внесення до нього
нових даних, або про роз'яснення
мотивів прийняття рішення,
господарський суд відмовляє в
роз'ясненні рішення.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний
господарський суд дійшов висновку, що
апелянт при зверненні з вказаною
заявою про роз'яснення обрав таке
формулювання питання про роз'яснення,
яке суд не повинен роз'яснювати,
оскільки суд не зобов'язаний надавати
роз'яснення мотивів застосування
правових норм, а також стосовно того,
чому саме цю, а не іншу норму права він
застосував при винесенні конкретного
процесуального документу. Тому
господарський суд повинен був
відмовити позивачу в роз'ясненні
ухвали від 14.10.2013р. у цій справі.

За таких обставин, колегія суддів
апеляційного суду дійшла висновку, що
апеляційна скарга ТОВ
"Науково-виробниче об'єднання "АПЕКС"
підлягає частковому задоволенню,
ухвала від 22.01.2014р. у справі №
19/222/04-21/98/08-12/322/08-21/104/09-908/890/13-г в частині
роз'яснення ухвали від 14.10.2013р. підлягає
скасуванню на підставі ч. 2 ст. 104 ГПКУ,
оскільки судом невірно застосовано ст.
89 ГПК України. Отже, у задоволенні заяви
позивача про роз'яснення ухвали від
14.10.2013р. слід відмовити.

Стосовно апеляційної скарги на рішення
суду.

В апеляційній скарзі ТОВ
"Науково-виробниче об'єднання "АПЕКС" на
рішення господарського суду
Запорізької області від 22.01.2014р. у
справі № 19/222/04-21/98/08-12/322/08-21/104/09-908/890/13-г
апелянт просить скасувати рішення суду
та прийняти нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити, а також скасувати
ухвалу суду від 04.11.2013р. про відмову у
задоволенні заяви про відвід судді
Черкаського В.І.

В доводах апелянт посилається на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права.

Порушення норм процесуального права,
на думку апелянта, полягає у тому, що
ухвала суду від 28.05.2013р., що
постановлена суддею Черкаським В.І.,
про припинення провадження за позовом
про зобов'язання повернути майно, була
скасована постановою Донецького
апеляційного господарського суду від
28.08.2013р., якою зобов'язано господарський
суд прийняти справу для її розгляду по
суті. Але заявник вважає, що ігноруючи
приписи ч. 3 ст. 2-1 ГПК України щодо
автоматичного розподілу справи, суд в
особі судді Черкаського В.І., прийняв
справу до свого провадження. Також
апелянт вказує про надання ним заяви на
підставі ст. 20 ГПК України про відвід
судді, але ухвалою від 04.11.2013р.
господарський суд Запорізької області
(суддя Черкаський В.І.) відмовив у
задоволенні вказаної заяви.

Стосовно порушень норм матеріального
права, то позивач послався на те, що цей
позов розглядається в межах справи про
банкрутство, а тому суд повинен був
застосовувати норми Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
оскільки вважає, що в порушення ст. 26
цього Закону, ліквідатор не передав не
належне банкруту (відповідачу 1) майно,
позивачу.

Також ТОВ "Науково-виробниче об'єднання
"АПЕКС" зазначає про неправильність
застосування судом вимог ст. 257 ЦК
України, оскільки у справі про
банкрутство судом не розглянуто жодної
скарги на дії ліквідатора щодо
неповернення майна, позивач
неодноразово звертався до відповідача
2 з листами з 2005р. по 2011р. з проханням
повернути майно.

Апелянт вважає безпідставними
висновки господарського суду щодо
ненадання доказів передачі за
договором майна, зазначеного на
сторінці 14 рішення, оскільки згідно
додатку № 6 до позовної заяви надана
копія розписки Зінченка Ю.О. на
отримання від Гуляйпільського РВ УМВС
України в Запорізькій області на
відповідальне зберігання майна.

Від ТОВ «Преображенське» надійшов
відзив на апеляційну скаргу, в якому
просить апеляційну скаргу ТОВ
"Науково-виробниче об'єднання "АПЕКС"
залишити без задоволення, а рішення
господарського суду Запорізької
області від 22.01.2014р. залишити без змін.
Заперечення третьої особи
обґрунтовані тим, що з урахуванням
вимог ст.ст. 256, 257, ч. 3 ст. 264 ЦК України
позивач пропустив строк позовної
давності за договором зберігання № 1/01-7
від 23.01.2001р., який почав свій перебіг з
01.01.2007р.

Відповідачі та третя особа ОСОБА_9 не
надали до Донецького апеляційного
господарського суду відзив на
апеляційну скаргу ТОВ
"Науково-виробниче об'єднання "АПЕКС" на
рішення суду від 22.01.2014р.

Дослідивши наявні згідно супровідного
листа господарського суду Запорізької
області від 14.02.2014р. № 09-33/215 матеріали
справи, вислухавши доводи та
заперечення представників позивача та
третьої особи 2, Донецький апеляційний
господарський суд дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
апеляційної скарги ТОВ
"Науково-виробниче об'єднання "АПЕКС" з
врахуванням наступного.

Стосовно правомірності розгляду
позовної заяви ТОВ "Науково-виробниче
об'єднання "АПЕКС" господарським судом
Запорізької області у складі судді
ЧеркаськогоВ.І. без повторного
автоматичного розподілу:

Згідно ч. 1 ст. 20 ГПК України суддя не
може брати участі в розгляді справи і
підлягає відводу (самовідводу), якщо
він є родичем осіб, які беруть участь у
судовому процесі, якщо було порушено
порядок визначення судді для розгляду
справи, встановлений частиною третьою
статті 2 1 цього Кодексу, або якщо буде
встановлено інші обставини, що
викликають сумнів у його
неупередженості. Суддя, який брав
участь у розгляді справи, не може брати
участі в новому розгляді справи у разі
скасування рішення, ухвали, постанови,
прийнятої за його участю, або у
перегляді прийнятих за його участю
рішень, ухвал, постанов за
нововиявленими обставинами.

Відповідно до ч. 3 ст. 2-1 ГПК України
визначення судді або колегії суддів
для розгляду конкретної справи
здійснюється автоматизованою системою
документообігу суду під час реєстрації
відповідних документів за принципом
вірогідності, який враховує кількість
справ, що перебувають у провадженні
суддів, заборону брати участь у
перегляді рішень для судді, який брав
участь в ухваленні судового рішення,
про перегляд якого порушується
питання, перебування суддів у
відпустці, на лікарняному, у
відрядженні та закінчення терміну
повноважень. Справи розподіляються з
урахуванням спеціалізації суддів.
Після визначення судді або колегії
суддів для розгляду конкретної справи,
внесення змін до реєстраційних даних
щодо цієї справи, а також видалення цих
даних з автоматизованої системи
документообігу суду не допускається,
крім випадків, установлених законом.

Розподіл справ, які надходять до
господарських судів, здійснюється на
підставі Положення про автоматизовану
систему документообігу суду,
затвердженого рішенням Ради суддів
України від 26.11.2010р. № 30.

Постановою пленуму № 18 від 26.12.2011р. (із
подальшими змінами) Вищий
господарський суд України роз'яснив, що
у разі скасування апеляційною або
касаційною інстанціями ухвал
місцевого господарського суду
визначення суддів або колегії суддів
для розгляду справ здійснюється з
урахуванням наведеного у пункті 3.9
Положення про автоматизовану систему
документообігу суду, затвердженого
рішенням Ради суддів України від
26.11.2010р. № 30.

Так, згідно п. 3.9 цього Положення судові
справи, що надійшли з судів апеляційної
або касаційної інстанцій після
скасування ухвал, які перешкоджають
подальшому розгляду судової справи
(крім ухвал про закриття провадження), а
також які не перешкоджають подальшому
розгляду судової справи, не підлягають
автоматичному розподілу, а передаються
тим суддям, ухвалу яких скасовано чи у
провадженні яких перебувала або
перебуває судова справа.

Аналізуючи вищенаведені норми, колегія
суддів апеляційного суду дійшла до
висновку, що поняття «ухвала про
припинення провадження» не є тотожнім
поняттю «ухвала про закриття
провадження», оскільки остання ухвала
виноситься в межах цивільного та
адміністративного провадження, а не в
господарській справі. З цього питання
існують роз'яснення Вищого
господарського суду України, викладені
в пункті 5.1 постанови пленуму № 7 від
21.02.2013р., де зазначено, що закриття
провадження у справі, є поняттям
цивільного і адміністративного
судочинства, передбачене відповідно
статтею 205 Цивільного процесуального
кодексу України та статтею 157 Кодексу
адміністративного судочинства
України, які господарським судом у
здійсненні судочинства не
застосовуються. Тобто скасування
Донецьким апеляційним господарським
судом постановою від 28.08.2013р. у цій
справі ухвали суду від 28.05.2013р. про
припинення провадження у справі за
позовом та передання справи в цій
частині до суду для подальшого
розгляду позовних вимог по суті не є
підставою для повторного
автоматичного розподілу даної справи у
суді першої інстанції.

Отже, прийняття саме суддею Черкаським
В.І. до провадження справи №
19/222/04-21/98/08-12/322/08-21/104/09-908/890/13-г в частині
розгляду позову ТОВ "Науково-виробниче
об'єднання "АПЕКС" до ВАТ
"Гуляйпільський завод "Сільмаш" та
ліквідатора ВАТ "Гуляйпільський завод
"Сільмаш" Зінченка Ю.О. про зобов'язання
повернути майно не є порушенням вимог
ст. 20, ч. 3 ст. 2-1 ГПК України.

Донецький апеляційний господарський
суд звертає увагу про те, що в
апеляційній скарзі позивач просить
скасувати ухвалу господарського суду
Запорізької області від 04.11.2013р. у цій
справі, якою відмовлено в задоволенні
заяви ТОВ "Науково-виробниче об'єднання
"АПЕКС" про відвід судді. Але вказані
доводи апелянта не свідчать про
порушення норм процесуального права
при винесенні ухвали господарського
суду Запорізької області від 04.11.2013р.,
тому в цій частині апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Стосовно доводів позивача щодо
порушення норм матеріального та
процесуального права при винесенні
господарським судом рішення від
22.01.2014р.

Посилання апелянта на необхідність
застосування п. 4 ст. 26 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
оскільки позов розглядається у межах
справи про банкрутство ВАТ
"Гуляйпільський завод "Сільмаш", не
приймається до уваги апеляційним
судом, оскільки на даний час
розглядається саме скарга на рішення,
прийняте за результатами позовного
провадження, а не скарга на ухвалу,
передбачену нормами Закону по справі
про банкрутство.

Колегія суддів Донецького
апеляційного господарського суду
звертає увагу на те, що суд першої
інстанції не мав права об'єднувати в
одне провадження різні за своєю
процесуальною процедурою справи -
позовне провадження та провадження у
справі про банкрутство, оскільки кожна
з цих процедур містить процесуальні
особливості, притаманні тільки такій
процедурі, що підтверджується нормами
Господарського процесуального кодексу
України та процесуальними нормами
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом». Позовна
заява не може розглядатися інакше, як у
позовному провадженні, з винесенням за
результатами розгляду позову
процесуального документа у вигляді
рішення по справі, що у даному випадку й
здійснив господарський суд
Запорізької області у даній справі. В
межах провадження у справі про
банкрутство можуть розглядатися
виключно заяви (а не позовні заяви),
розгляд яких прямо передбачений
процесуальними нормами Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
з винесенням за результатами розгляду
цих заяв процесуального документу у
вигляді ухвали суду. Винесення в межах
справи про банкрутство рішення суду в
порядку ст.ст. 82, 83 ГПК України не
передбачено ані нормами вказаного
Кодексу, ані нормами Закону.

Таким чином, незважаючи на ухвалу про
об'єднання в одне провадження із
справою про банкрутство, позовна заява
була розглянута судом першої інстанції
із правильним застосуванням
процесуальних норм, якими встановлені
правила розгляду позовних заяв із
винесенням відповідного рішення, що
виключає застосування до цього рішення
в якості підстави для його скасування
частин 2, 3 статті 104 ГПК України.

Предметом позову у даній справі є
повернення майна, яке було передане ВАТ
"Гуляйпільський завод "Сільмаш" на
безоплатне зберігання на підставі
договору № 1/01-7 від 23.01.2001р. Зобов'язання
щодо повернення цього майна згідно
додаткової угоди № 1 від 28.12.2001р. до
цього договору спливають саме 31.12.2006р. з
можливим продовженням цього строку за
наявності певних обставин до 31.12.2011р.

Отже, на момент закінчення строку дії
вказаного договору вже діяли норми
Цивільного кодексу України від 16.01.2003р.

Як на правову підставу повернення
майна у позові, окрім договору та
листів, товариство посилається на
ст.ст. 936-953, 1212, 1213 ЦК України.

В своєму позові ТОВ "Науково-виробниче
об'єднання "АПЕКС" просить зобов'язати
ВАТ "Гуляйпільський завод "Сільмаш" та
ліквідатора ВАТ "Гуляйпільський завод
"Сільмаш" Зінченка Ю.О. повернути майно,
яке перелічене в резолютивній частині
позову (а.с.57-60 т.20).

Крім того, як зазначено господарським
судом Запорізької області при
винесенні оскаржуваного рішення, що
вказані обставини вже встановлювались
господарським судом у рішенні від
21.07.2011р. під час розгляду справи № 21/307/10
за позовом ТОВ "Науково-виробниче
об'єднання "АПЕКС" до ВАТ
"Гуляйпільський завод "Сільмаш" та ФОП
Зінченко Ю.О., за участю третіх осіб без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача 1: ТОВ
«Преображенське» та ОСОБА_9 про
повернення майна.

При дослідження постанови Донецького
апеляційного господарського суду від
13.02.2013р. у справі № 21/307/10, колегією
суддів при розгляді апеляційної скарги
на рішення від 22.01.2014р. у справі №
19/222/04-21/98/08-12/322/08-21/104/09-908/890/13-г було
встановлено, що позивач просить
повернути майно, яке було передане
відповідачу ВАТ "Гуляйпільський завод
"Сільмаш" згідно договору зберігання
№1/01-7 від 23.01.2001р., а від відповідача ФОП
Зінченка Ю.О. - повернути майно згідно
розписки відповідального зберігання
розпорядника майна Зінченка Ю.О. від
23.02.2005р.

Проте, при зверненні з позовом у цій
справі ТОВ "Науково-виробниче
об'єднання "АПЕКС" в підтвердження
передання майна згідно договору № 1/01-7
від 23.01.2001р. надало
прийомно-передавальні акти від 18.01.2005р.,
01.02.2005р., 30.12.2003р., 06.08.2004р., 08.08.2003р.,
26.03.2003р., (65-73 т.20), а також розписку
розпорядника майна Зінченка Ю.О. від
23.02.2005р. (а.с.74 т.20).

Отже, обставини, на які посилався
позивач у справі
№19/222/04-21/98/08-12/322/08-21/104/09-908/890/13-г, та
надані докази про передачу майна
відповідачу у справі № 21/307/10, є
однаковими.

Постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 13.02.2013р. у
справі №21/307/10 встановлено пропуск
позовної давності для звернення з
позовом до суду про повернення майна,
на застосуванні якого наполягав
відповідач, що й стало підставою для
відмови судом першої інстанції у
задоволенні позову. Цією постановою
апеляційний суд залишив без
задоволення апеляційну скаргу ТОВ
"Науково-виробниче об'єднання "АПЕКС", а
рішення господарського суду
Запорізької області від 21.07.2011р. у
справі № 21/307/10 залишив без змін. З
вказаним рішенням апеляційного суду
погодився й Вищий господарський суд
України у постанові від 20.06.2013р. у
справі № 21/307/10.

Також Донецьким апеляційним
господарським судом при розгляді даної
апеляційної скарги у справі
№19/222/04-21/98/08-12/322/08-21/104/09-908/890/13-г було
встановлено, що господарськими судами
усіх трьох інстанцій у справі № 21/307/10
вже встановлювалися обставини та
факти, а також надавалась належна
правова оцінка укладеному договору №
1/01-7 від 23.01.2001р. та умовам його
виконання.

Із постанови Вищого господарського
суду України від 20.06.2013р. у справі
№21/307/10 вбачається наступне:

Судами попередніх інстанцій
установлено, що на виконання умов
вказаного договору позивачем передано
відповідачеві -1 на зберігання майно
визначене в актах прийому-передачі від
26.03.2003р., від 26.03.2003р., від 08.08.2003р., від
30.12.2003р., від 06.08.2004р., від 18.01.2005р., від
18.01.2005р., від 01.02.2005р. Судами також
установлено, що постановою
господарського суду Запорізької
області від 30.03.2006р. у справі № 19/222 ВАТ
"Гуляйпільський завод "Сільмаш" визнано
банкрутом, відкрито ліквідаційну
процедуру і ліквідатором призначено
арбітражного керуючого Зінченко Ю.О.
Установлено судами і те, що 12.07.2006р. ТОВ
"Науково-виробниче об'єднання "АПЕКС"
звернулося до ліквідатора ВАТ
"Гуляйпільський завод "Сільмаш" з
вимогою повернути майно, передане за
договором зберігання від 23.01.2001р.
Водночас, 07.08.2006р. ліквідатор ВАТ
"Гуляйпільський завод "Сільмаш"
скерував на адресу позивача лист № 172, в
якому повідомив про необхідність
направлення повноважного представника
позивача для вирішення питання щодо
повернення майна, а листом від 22.08.2006р.
№175 вдруге повідомив позивача про
необхідність у 10-денний термін з дня
отримання цього листа забрати з
території заводу належне позивачеві
майно. Як установлено судами вказані
листи отримані позивачем відповідно
11.08.2006р. та 29.08.2006р. Установлено судами
попередніх інстанцій і те, що строк
зберігання продукції та майна за
договором закінчився 31.12.2006р., однак
позивач майно зі зберігання ні на
прохання відповідача -1, ні після
закінчення строку зберігання не
забрав. Довід скаржника про те, що строк
зберігання продовжився до 31.12.2011р.
визнається неспроможним, оскільки
пунктом 3.1 додаткової угоди до договору
зберігання сторони визначили, що
умовою його продовження є відсутність
претензій сторін до умов зберігання
майна, як установлено судам
відповідач-1 листами №№172, 175 фактично
висловив заперечення з приводу
продовження строку зберігання
продукції. Відповідно до вимог статей
525, 526, 629 Цивільного кодексу України та
статті 193 Господарського кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами, а зобов'язання
мають виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства. Обов'язок зберігача
повернути річ зі зберігання
передбачений приписами законодавства,
втім як установлено судами
відповідачем-1 на першу вимогу
поклажодавця майно не повернуто. Так,
право на задоволення позову або право
на позов у матеріальному розумінні - це
право позивача вимагати від суду
задоволення позову. Зі спливом
позовної давності особа втрачає право
на позов саме в матеріальному
розумінні. За визначенням статті 256
Цивільного кодексу України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу. Загальний строк для захисту
права за позовом особи, право якої
порушено (позовна давність) статтею 257
Цивільного кодексу України
встановлено в три роки. Перебіг
позовної давності, відповідно до
статті 261 Цивільного кодексу України
починається від дня коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила. За зобов'язаннями,
строк виконання яких не визначений або
визначений моментом вимоги, перебіг
позовної давності починається від дня,
коли у кредитора виникає право
пред'явити вимогу про виконання
зобов'язання, тобто після закінчення:
або передбаченого частиною другою
статті 530 Цивільного кодексу України
семиденного строку від дня
пред'явлення вимоги; або передбаченого
іншим актом цивільного законодавства
чи договором іншого пільгового строку,
в який боржник має виконати
зобов'язання. За приписами статті 264
Цивільного кодексу України перебіг
позовної давності переривається
вчиненням особою дії, що свідчить про
визнання нею свого боргу або іншого
обов'язку. Частиною 3 статті 267
вказаного Кодексу передбачена
можливість застосування позовної
давності лише за заявою сторони у
спорі, зробленою до винесення рішення
судом. Як убачається з матеріалів
справи, 08.02.2011р. ВАТ "Гуляйпільський
завод "Сільмаш" звернулось до місцевого
суду із заявою про застосування строку
позовної давності. Судами установлено,
і це підтверджується матеріалами
справи, що позивач дізнався про
порушення свого права з 03.08.2006, тобто
після невиконання відповідачем-1
вимоги позивача від 12.07.2006р. щодо
повернення майна зі зберігання. Разом з
цим, відповідач-1 листом від 22.08.2006р.
фактично визнав свої зобов'язання з
повернення майна, що свідчить про
переривання строку позовної давності і
його перебіг, як установлено судами,
почався заново з 08.09.2006р. Установлено
судами і те, що позивач з даним позовом
звернувся 19.11.2010р., тобто поза межами
трирічного строку. За таких обставин,
суди попередніх інстанцій, установивши
факт спливу строку позовної давності,
за відсутності поважних причин для
його відновлення, дійшли
обґрунтованого висновку щодо відмови у
позові до ВАТ "Гуляйпільський завод
"Сільмаш".

Згідно ч. 2 ст. 35 ГПК України факти,
встановлені рішенням господарського
суду (іншого органу, який вирішує
господарські спори), за винятком
встановлених рішенням третейського
суду, під час розгляду однієї справи, не
доводяться знову при вирішенні інших
спорів, в яких беруть участь ті самі
сторони.

За таких обставин, судові акти
господарських судів усіх інстанцій у
справі № 21/307/10 мають преюдиційне
значення при розгляді справи №
19/222/04-21/98/08-12/322/08-21/104/09-908/890/13-г.

Представник апелянта послався на те, що
нібито постановою від 28.08.2013р.
Донецький апеляційний господарський
суд у цій справі встановив такий факт:
строк дії договору зберігання № 1/01-7
від 23.01.2001р. - 31.12.2011р. Але таке
ствердження апелянта є безпідставним з
наступних підстав.

Вказаною постановою апеляційний суд
переглядав ухвалу господарського суду
Запорізької області про припинення
провадження за позовом, тобто суд
з'ясовував лише відповідність цього
судового акту вимогам процесуального
права щодо наявності підстав для
припинення справи, а не розглядав позов
по суті та не встановлював якихось
конкретних обставин або фактів
(зворотня сторона а.с.191. т. 21).
Апеляційний господарський суд
постановою від 28.08.2013р. у даній справі
лише констатував встановлення судами
усіх трьох інстанцій фактів у справі №
21/307/10.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з висновками Вищого
господарського суду України по справі
№ 21/307/10, викладеними у постанові від
20.06.2013р., щодо обґрунтованості
застосування строку позовної давності
за вимогами позивача до відповідача-1,
які засновані на виконанні зобов'язань
за договором № 1/01-7 від 23.01.2001р.,
оскільки обов'язок забрати майно за
умовами договору зберігання
встановлений до 31.12.2006р., а ще раніше
позивач заявив вимогу про повернення
майна зі зберігання, яка відповідачем
не була своєчасно виконана. Тобто,
перебіг позовної давності за вимогами
про повернення майна за договором №
1/01-7 від 23.01.2001р. почав відліковуватися
для позивача з 03.08.2006р., а після його
переривання почався заново з 08.09.2006р. та
сплинув 08.09.2009р.

Позовна заява у даній справі була
надіслана на адресу господарського
суду Запорізької області 06.03.2013р.
згідно поштового штемпелю на конверті.
Тобто поза межами строку позовної
давності без поважних причин для його
відновлення. Заява від 28.03.2013р. № 55
відповідача про застосування позовної
давності до позовних вимог є в
матеріалах даної справи (а.с. 138 т. 20)

Посилання апелянта на заяви про
повернення майна до ліквідатора та
скарги на дії ліквідатора, нібито
заявлені апелянтом у справі про
банкрутство у період з 2005 по 2011р.р., як
підстави для застосування переривання
перебігу позовної давності (ст. 264 ЦК
України), не приймаються до уваги
колегією суддів, оскільки строк
позовної давності сплив ще задовго до
винесення ухвали суду від 11.03.2013р. про
об'єднання позовного провадження із
провадженням у справі про банкрутство.

Згідно ст. 264 ч. 2 ГПК України позовна
давність переривається у разі
пред'явлення особою позову до одного
або кількох боржників, а також якщо
предметом позову є лише частина вимоги,
право на яку має позивач.

Тобто, законодавець має на увазі саме
позовну заяву до боржника, за
результатами розгляду якої судом має
бути порушено позовне провадження, а не
будь-яку вимогу чи скаргу на дії
ліквідатора у справі про банкрутство.
На час перебігу трирічного строку
позовної давності (2006 - 2009р.р.) ніякі
обставини не заважали позивачу
виконати вимоги статті 264 частини 2 ГПК
України щодо пред'явлення відповідачу
саме позову про повернення майна зі
зберігання. Перебування відповідача-1 у
процедурі банкрутства не перешкоджає
іншим особам захищати свої майнові
права шляхом пред'явлення позову про
повернення майна, яке не належить
банкруту, в межах позовного
провадження.

Також апеляційний суд погоджується з
висновками господарського суду щодо
безпідставності заявлення позовних
вимог до ліквідатора ВАТ
"Гуляйпільський завод "Сільмаш"
Зінченка Ю.О., оскільки відповідно до
вимог ст. 3-1, 25 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
в редакції від 30.06.1999р. ліквідатор є
посадовою особою (керівником) ВАТ
"Гуляйпільський завод "Сільмаш", а тому
вимоги позивача до нього є
безпідставними, бо він діяв від імені
відповідача-1. Наявність будь-яких
правовідносин між позивачем та
відповідачем-2 як приватним
підприємцем, що пов'язані із
зберіганням спірного майна, апелянтом
не доведено.

Враховуючи викладене, місцевий
господарський суд дійшов
обґрунтованого висновку про відмову у
задоволенні позову ТОВ
"Науково-виробниче об'єднання "АПЕКС" до
відповідачів у даній справі.

За таких обставин, позивачем не
доведено апеляційному суду підстави
для скасування рішення господарського
суду Запорізької області від 22.01.2014р. у
справі №19/222/04-21/98/08-12/322/08-21/104/09-908/890/13-г,
тому вказане рішення не підлягає
скасуванню, а апеляційна скарга
позивача не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 2 ст. 103, ст. 104,
ст. 105 ГПК України, Донецький
апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
"Науково-виробниче об'єднання "АПЕКС" м.
Донецьк на ухвалу господарського суду
Запорізької області від 22.01.2014р. у
справі № 19/222/04-21/98/08-12/322/08-21/104/09-908/890/13-г
задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду від 22.01.2014р.
у справі № 19/222/04-21/98/08-12/322/08-21/104/09-908/890/13-г
скасувати в частині роз'яснення ухвали
від 14.10.2013р.

Відмовити у задоволенні заяви ТОВ
"Науково-виробниче об'єднання "АПЕКС"
м.Донецьк про роз'яснення ухвали від
14.10.2013р. у справі
№19/222/04-21/98/08-12/322/08-21/104/09-908/890/13-г.

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
"Науково-виробниче об'єднання "АПЕКС" м.
Донецьк на рішення господарського суду
Запорізької області від 22.01.2014р. у
справі № 19/222/04-21/98/08-12/322/08-21/104/09-908/890/13-г
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Запорізької області від 22.01.2014р. у
справі №19/222/04-21/98/08-12/322/08-21/104/09-908/890/13-г
залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття. Постанову апеляційної
інстанції може бути оскаржено до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: Н.М. Дучал

О.І. Склярук

Надруковано: 8 прим.:

1.позивачу

2.відповідачам

2.третім особам

1.ДАГС, 1.до справи

1.ГСЗО