ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25.03.14р. Справа № 904/527/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "БОСФОР", м. Кривий Ріг
Дніпропетровської області

до Публічного акціонерного товариства
"РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" в особі
Дніпропетровської обласної дирекції,
м. Кривий Ріг Дніпропетровської
області

про визнання частково недійсним
кредитного договору

Суддя Колісник І.І.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Босфор" звернулось
до господарського суду
Дніпропетровської області з позовною
заявою до Публічного акціонерного
товариства "Райффайзен Банк Аваль" в
особі Дніпропетровської обласної
дирекції про визнання частково
недійсним кредитного договору №
010/03-03/07/845 від 11.10.2007 року, а саме: абзацу
другого пункту 3.7., пункту 3.8.,
підпунктів 3.8.1., 3.8.2. розділу 3. "Умови
надання кредиту та погашення
заборгованості Позичальником", пункту
6.16. розділу 6. "Позичальник
зобов'язується", а також пункту 7.3.
розділу 7. "Кредитор має право" в частині
права кредитора по направленню вимоги
про погашення позичальником
зобов'язань за договором протягом
тридцяти календарних днів з моменту її
надіслання за адресою позичальника,
зазначеною в реквізитах договору (далі
- спірні положення кредитного
договору).

Судовий збір у сумі 1218,00 грн. позивач
просить покласти на відповідача.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач
посилається на те, що зазначені спірні
положення кредитного договору не
відповідають нормам чинного
законодавства України та безспірно
надають відповідачу право в
односторонньому порядку як розірвати,
так і змінити кредитний договір, що
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства, а саме
справедливості, добросовісності та
розумності, які передбачені пунктом 6
частини першої статті 3 Цивільного
кодексу України.

Позивач стверджує, що положення абзацу
другого пункту 3.7., пункту 3.8.,
підпунктів 3.8.1., 3.8.2. розділу 3. "Умови
надання кредиту та погашення
заборгованості Позичальником", пункту
6.16. розділу 6. "Позичальник
зобов'язується" кредитного договору
суперечать загальним підставам та
порядку зміни і розірвання договору,
встановлених ст.ст. 651 - 654 Цивільного
кодексу України, оскільки якщо сторони
не досягли згоди щодо зміни або
розірвання договору у зв'язку з
істотною зміною обставин, договір може
бути розірваний (змінений) лише за
рішенням суду на вимогу зацікавленої
сторони.

Крім того, Законом України від 12.12.2008
року "Про внесення змін до законодавчих
актів України щодо заборони змінювати
умови договору банківського вкладу та
кредитного договору в односторонньому
порядку", а також статтею 1056-1
Цивільного кодексу України банкам
забороняється в односторонньому
порядку змінювати умови укладених з
клієнтами договорів, зокрема
збільшувати розмір процентної ставки
за кредитними договорами.

Недійсність абзацу другого пункту 7.3.
розділу 7. кредитного договору в
частині права кредитора по направленню
вимоги про погашення позичальником
зобов'язань за договором протягом
тридцяти календарних днів з моменту її
надіслання за адресою позичальника,
зазначеною в реквізитах договору,
позивач пояснює тим, що частина
четверта статті 105 Цивільного кодексу
України на випадок припинення
юридичної особи передбачає інший строк
звернення кредиторів з вимогами, який
не може становити менше двох місяців з
дня публікації повідомлення про
припинення юридичної особи.

У судові засідання представник
позивача жодного разу не з'явився.
06.03.2014 року представник позивача подав
через канцелярію суду письмове
клопотання про відкладення розгляду
справи, призначеного на 11.03.2014 року, у
зв'язку з його зайнятістю у іншій
справі (а.с. 57 том 1). У судове засідання
25.03.2013 року представник позивача знову
не з'явився, про причини неявки суд не
повідомив.

У відзиві на позовну заяву відповідач
позов не визнає, просить застосувати
позовну давність та відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Заперечуючи проти позову, відповідач
вважає, що умови кредитного договору не
порушують прав позивача. При цьому
зазначає, що стаття 1056-1 Цивільного
кодексу України набрала законної сили
після укладення сторонами кредитного
договору, а тому не має зворотної дії у
часі і не регулює спірні
правовідносини. Крім того, під час дії
кредитного договору відповідач
жодного разу не змінював процентну
ставку в односторонньому порядку без
погодження з позивачем та без
укладення додаткової угоди до
кредитного договору.

Посилання позивача на невідповідність
пункту 7.3. кредитного договору в
частині порядку дострокового
погашення боргових зобов'язань
нормативним положенням статті 105
Цивільного кодексу України вважає
недоречним, оскільки вказана норма
закону стосується порядку припинення
юридичної особи, а не дострокового
стягнення кредитором заборгованості.

Стосовно підстав застосування строку
позовної давності, то відповідач
звертає увагу суду на те, що з моменту
укладення спірного кредитного
договору минуло більше 6 років, а до цих
спірних правовідносин застосовується
загальна позовна давність тривалістю у
три роки.

У судовому засіданні 24.02.2014 року
представник відповідача підтримав
заперечення на позов з підстав,
викладених у відзиві на позов.

У судове засідання, призначене на 25.03.2014
року, представник відповідача не
з'явився, подав письмове клопотання від
21.03.2014 року (вх. № 18771/14 від 24.03.2014 року)
про розгляд справи за його відсутності
у зв'язку із зайнятістю у іншому
судовому процесі (а.с. 64 том 1).

За вказаних обставин суд, враховуючи
закінчення двомісячного строку
розгляду справи, вважає за можливе
розглянути справу за відстності
представників сторін.

Розгляд справи призначався на 24.02.2014
року, 11.03.2014 року, 25.03.2014 року.

У судовому засіданні 25.03.2014 року
проголошені вступна та резолютивна
частини рішення.

Під час розгляду справи судом
досліджені письмові докази, що
містяться у матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

11.10.2007 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Босфор" (далі -
Позивач, Позичальник) та Відкритим
акціонерним товариством "Райффайзен
Банк Аваль", яке відповідно до статуту у
новій редакції, погодженого НБУ 25.05.2012
року та зареєстрованого державним
реєстратором 06.06.2012 року /номер запису -
3010012/ (далі - Відповідач, Кредитор),
укладено кредитний договір
№010/03-03/07/845 (далі - Кредитний договір).

Відповідно до пункту 1.1. кредитного
договору кредитор, на положеннях та
умовах цього договору, відкриває
позичальнику відновлювальну
(револьверну) кредитну лінію (надалі -
кредиту) у сумі 420 000,00 грн. в порядку,
передбаченому цим договором та повинен
бути повернутий позичальником в строк
по 01.10.2012 року включно.

При цьому позичальник та кредитор
домовились, про наступний порядок
зменшення ліміту кредитування:

- починаючи з 1-го місяця по 12-й місяць
включно (з дати укладення даного
договору) позичальник має право
використовувати кредит у розмірі до 100%
встановленого ліміту кредитування;

- починаючи з 13-го місяця по 24-й місяць
включно (з дати укладення даного
договору) позичальник має право
використовувати кредит у розмірі до 80%
встановленого ліміту кредитування;

- починаючи з 25-го місяця по 36-й місяць
включно (з дати укладення даного
договору) позичальник має право
використовувати кредит у розмірі до 60%
встановленого ліміту кредитування;

- починаючи з 37-го місяця по 48-й місяць
включно (з дати укладення даного
договору) позичальник має право
використовувати кредит у розмірі до 40%
встановленого ліміту кредитування;

- починаючи з 49-го місяця по 60-й місяць
включно (з дати укладення даного
договору) позичальник має право
використовувати кредит у розмірі до 20%
встановленого ліміту кредитування.

Протягом останніх двох тижнів до
закінчення строку дії ліміту транші не
видаються, здійснюється погашення
кредиту.

Пунктом 3.7. кредитного договору
передбачено, що сторони встановлюють
наступний порядок погашення
заборгованості позичальником за цим
договором:

- в першу чергу погашається
заборгованість за нарахованими
процентами за користування кредитом,
після чого сплачуються передбачені
договором комісії;

- в другу чергу погашається сума
основної заборгованості за кредитом
(позичкова заборгованість);

- в третю чергу погашається
заборгованість за штрафами, пенею, у
т.ч. відшкодування витрат та збитків
кредитора, пов'язаних з незалежним
виконанням позичальником умов цього
договору.

При цьому, з підписанням цього
договору, у відповідності з чинним
законодавством України, позичальник
надає кредитору право самостійно
приймати рішення щодо зміни черговості
погашення заборгованості позичальника
за цим договором. За запитом
позичальника, кредитор інформує
позичальника у письмовій формі про
застосовану черговість погашення
кредитної заборгованості.

Згідно з пунктом 3.8. кредитного
договору у випадку зміни економічних
умов та вартості ресурсів на ринку
позичкового капіталу сторони договору
дійшли згоди вважати настання таких
обставин істотною зміною обставин,
якими сторони керувались при
визначенні розміру процентної ставки
при укладанні цього договору. У цьому
випадку сторони досягли взаємної згоди
без укладання будь-якої додаткової
угоди до цього договору встановити
наступний порядок змін умов цього
договору з відповідною зміною
зобов'язань позичальника та прав
кредитора за цим договором щодо
розміру процентної ставки або строку
виконання позичальником зобов'язань за
цим договором.

Підпунктом 3.8.1. пункту 3.8. кредитного
договору сторони передбачили, що про
збільшення процентної ставки кредитор
повідомляє позичальника шляхом
направлення листа з повідомленням про
вручення за 20 (двадцять) календарних
днів до вступу в дію зміненої
процентної ставки. Зміни до договору
набувають чинності, а нова процентна
ставка починає діяти з 21- го (двадцять
першого) дня після відправлення
кредитором повідомлення відповідно до
цього пункту 3.8. договору. Сторони
досягли згоди, що датою, з якої
починається відлік зазначеного вище
двадцятиденного строку, вважається
дата зазначена на квитанції, яка
надається кредитору відділення зв'язку
при відправленні листа з повідомленням
про вручення.

Протягом зазначеного вище
двадцятиденного строку позичальник
має право подати кредитору письмове
заперечення щодо нового розміру
процентної ставки. При наявності таких
заперечень, строк виконання
позичальником своїх зобов'язань по
поверненню кредиту, сплаті процентів
за користування ним за взаємною згодою
сторін, вважається таким, що настав, на
день звернення позичальника до
кредитора із зазначеним вище
запереченням. Факт звернення
позичальника до кредитора
підтверджується вхідним штампом
кредитора із зазначенням номеру та
дати реєстрації звернення
позичальника. У випадку не виконання
позичальником своїх зобов'язань по
поверненню кредиту, сплаті відсотків
за користування ним, у строки, змінені
за згодою сторін, кредитор має право
вимагати виконання таких зобов'язань у
порядку, передбаченому пунктом 7.3.
цього договору.

Відповідно до підпункту 3.8.2. пункту 3.8.
кредитного договору рішення про
зменшення процентної ставки може бути
прийняте кредитором без повідомлення
позичальника та набуває сили з дати,
визначеної кредитором.

Згідно з пунктом 6.16. кредитного
договору позичальник зобов'язується за
вимогою кредитора, забезпечити
укладення між кредитором та
поручителем договору поруки на умовах,
що влаштовують кредитора.

Пунктом 7.3. кредитного договору
передбачена можливість скасування
кредитного ліміту та права достроково
вимагати погашення заборгованості
позичальника за кредитом, включаючи
нараховані відсотки за користування
кредитом та штрафні санкції у випадку:

- невиконання позичальником умов
розділу 6 та/або пункту 3.8. цього
договору;

- невиконання позичальником умов
укладених договорів забезпечення;

- наявності фактів невиконання
позичальником (його гарантів або
поручителів) будь-яких інших своїх
зобов'язань;

- значного погіршення фінансового
стану позичальника (його гарантів або
поручителів);

- прийняття рішення про реорганізацію
або ліквідацію позичальника;

- подання до суду позову про визнання
недійсними в цілому чи в частині та/або
неукладеним цього договору та/або
будь-якого договору забезпечення
виконання позичальником своїх
зобов'язань.

У зазначених випадках вимога про
погашення зобов'язань за цим договором
може бути направлена кредитором
позичальнику у будь-який час у
письмовому вигляді та підлягає
виконанню у повному обсязі протягом
тридцяти календарних днів з моменту її
надіслання кредитором за адресою
позичальника, зазначеною в реквізитах
цього договору. Сторони досягли згоди,
що датою, з якої починається відлік
зазначеного вище тридцятиденного
строку, вважається дата, зазначена на
квитанції, яка надається кредитору
відділенням зв'язку при відправлення
листа з повідомленням про вручення або
дата, зазначена в повідомленні, яке
отримане позичальником особисто у
кредитора.

Позивач вважає кредитний договір №
010/03-03/07/845 від 11.10.2007 року частково
недійсним, з чим не погоджується
відповідач, що і є причиною виникнення
спору.

Згідно зі статтею 16 Цивільного кодексу
України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права або інтересу, зокрема шляхом
визнання правочину недійсним.

За змістом частини другої статті 20
Господарського кодексу України кожний
суб'єкт господарювання має право на
захист своїх прав і законних інтересів,
у тому числі шляхом визнання
недійсними господарських угод з
підстав, передбачених законом.

Відповідно до частини третьої статті 215
Цивільного кодексу України якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
Цивільного кодексу України (частина
перша статті 215 Цивільного кодексу
України).

За результатом аналізу зазначених у
позовній заяві підстав позову можна
дійти висновку, що для вирішення спору
правове значення має юридична оцінка
спірних положень кредитного договору
на предмет їх відповідності частині
першій статті 203 Цивільного кодексу
України.

За частиною першою статті 203 Цивільного
кодексу України зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також інтересам держави і суспільства,
його моральним засадам.

У контексті зазначеної норми закону є
безпідставним твердження позивача про
те, що спірні положення кредитного
договору не відповідають нормам
чинного законодавства України та
безспірно надають відповідачу право в
односторонньому порядку як розірвати,
так і змінити кредитний договір, що
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства, а саме
справедливості, добросовісності та
розумності, які передбачені пунктом 6
частини першої статті 3 Цивільного
кодексу України.

Так, відповідно до статті 6 Цивільного
кодексу України сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості (частина
перша статті 627 Цивільного кодексу
України).

Свобода договору означає можливість
сторін вільно визначати зміст
договору, який вони укладають і
формувати його конкретні умови.

Частиною першою статті 628 Цивільного
кодексу України передбачено, що зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Загальними засадами цивільного
законодавства є, зокрема,
справедливість, добросовісність та
розумність (пункту 6 частини статті 3
Цивільного кодексу України). Вимога
справедливості, добросовісності та
розумності цивільного законодавства
практично виражається у встановленні
його нормами рівних умов для участі
всіх осіб у цивільних відносинах;
закріпленні можливості адекватного
захисту порушеного цивільного права
або інтересу; поєднання створення норм,
спрямованих на забезпечення
реалізації цивільного права, з
шануванням прав та інтересів інших
осіб, моралі суспільства тощо. При
цьому справедливість можна трактувати
як визначення нормою права обсягу, межі
здійснення і захисту цивільних прав та
інтересів особи адекватно її ставленню
до вимог правових норм.
Добросовісність означає прагнення
сумлінно захистити цивільні права та
забезпечити виконання цивільних
обов'язків. Розумність - це вирішення
питань регулювання цивільних відносин
з урахуванням інтересів усіх
учасників, а також інтересів громади
(публічного інтересу).

Укладаючи спірний кредитний договір,
сторони визначили бажані для них умови
договору, які не суперечать чинним на
той час нормативним положенням
стосовно регулювання
кредитно-правових відносин між
юридичними особами. Належних та
допустимих доказів іншому позивач суду
не надав.

Посилання позивача на невідповідність
спірних положень кредитного договору
статті 1056-1 Цивільного кодексу України
щодо заборони в односторонньому
порядку змінювати умови укладених з
клієнтами договорів, зокрема
збільшувати розмір процентної ставки
за кредитними договорами, не є
обґрунтованим з огляду на наступне.

Так, Законом України від 12.12.2008 року №
661-VI, який набрав чинності 09.01.2009 року,
Цивільний кордекс України доповнено
статтею 1056-1 ("Проценти за кредитним
договором") такого змісту.

Розмір процентів та порядок їх сплати
за договором визначаються в договорі
залежно від кредитного ризику,
наданого забезпечення, попиту і
пропозицій, які склалися на кредитному
ринку, строку користування кредитом,
розміру облікової ставки та інших
факторів.

Встановлений договором розмір
процентів не може бути збільшений
банком в односторонньому порядку.

Умова договору щодо права банку
змінювати розмір процентів в
односторонньому порядку є нікчемною.

Законом України від 22.09.2011 року № 3795-VI
"Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
врегулювання відносин між кредиторами
та споживачами фінансових послуг", який
набрав чинності 16.10.2011 року, було
внесено зміни до статті 1056-1 Цивільного
кодексу України. Зокрема, частини
перша, друга викладені у новій редакції
за якою передбачено наступне.

Процентна ставка за кредитом може бути
фіксованою або змінюваною. Тип
процентної ставки визначається
кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної
ставки (фіксована або змінювана) та
порядок їх сплати за кредитним
договором визначаються в договорі
залежно від кредитного ризику,
наданого забезпечення, попиту і
пропозицій, які склалися на кредитному
ринку, строку користування кредитом,
розміру облікової ставки та інших
факторів.

Відповідно до статті 5 Цивільного
кодексу України акти цивільного
законодавства регулюють відносини, які
виникли з дня набрання ними чинності.

Акт цивільного законодавства не має
зворотної дії у часі, крім випадків,
коли він пом'якшує або скасовує
цивільну відповідальність особи.

Якщо цивільні відносини виникли раніше
і регулювалися актом цивільного
законодавства, який втратив чинність,
новий акт цивільного законодавства
застосовується до прав та обов'язків,
що виникли з моменту набрання ним
чинності.

Спірний кредитний договір між
сторонами укладений 11.10.2007 року, тобто
до набрання чинності статтею 1056-1
Цивільного кодексу України та
наступних змін окремих частин її
редакції.

Враховуючи наведене, зміст спірних
положень кредитного договору не
суперечить статті 1056-1 Цивільного
кодексу України.

Стаття 105 Цивільного кодексу України
містить процедурні положення стосовно
дій уповноважених органів юридичної
особи щодо її припинення.

Зокрема, за частиною третьою статті 105
Цивільного кодексу України учасники
юридичної особи, суд або орган, що
прийняв рішення про припинення
юридичної особи, відповідно до цього
Кодексу призначають комісію з
припинення юридичної особи (комісію з
реорганізації, ліквідаційну комісію),
голову комісії або ліквідатора та
встановлюють порядок і строк заявлення
кредиторами своїх вимог до юридичної
особи, що припиняється.

Виконання функцій комісії з припинення
юридичної особи (комісії з
реорганізації, ліквідаційної комісії)
може бути покладено на орган
управління юридичної особи.

Частиною четвертою цієї ж статті
Кодексу встановлено, що до комісії з
припинення юридичної особи (комісії з
реорганізації, ліквідаційної комісії)
або ліквідатора з моменту призначення
переходять повноваження щодо
управління справами юридичної особи.
Голова комісії, її члени або ліквідатор
юридичної особи представляють її у
відносинах з третіми особами та
виступають у суді від імені юридичної
особи, яка припиняється.

Строк заявлення кредиторами своїх
вимог до юридичної особи, що
припиняється, не може становити менше
двох і більше шести місяців з дня
опублікування повідомлення про
рішення щодо припинення юридичної
особи (частина п'ята статті 105
Цивільного кодексу України).

Оспорюваний позивачем абзац другий
пункту 7.3. розділу 7. "Кредитор має право"
кредитного договору в частині права
кредитора по направленню вимоги про
погашення позичальником зобов'язань за
договором протягом тридцяти
календарних днів з моменту її
надіслання за адресою позичальника,
зазначеною в реквізитах договору,
стосується іншої правової природи
взаємовідносин сторін - дострокового
виконання боргових зобов'язань
позичальником, процедура дотримання
якої не виключається сторонами за умов
і обставин, що не суперечать положенням
статті 105 Цивільного кодексу України.

З огляду на викладене, позовні вимоги
щодо визнання частково недійсним
кредитного договору № 010/03-03/07/845 від
11.10.2007 року задоволенню не підлягають.

Що стосується клопотання відповідача
про застосування наслідків спливу
позовної давності, господарський суд
дійшов висновку про неможливість
застосування наслідків спливу
позовної давності з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 256 Цивільного кодексу
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Відповідно до вимог чинного
законодавства за захистом свого
цивільного права або інтересу особа
може звернутися до суду у строк,
визначений статтями 257, 258 Цивільного
кодексу України.

Статтею 257 Цивільного кодексу України
встановлюється загальна позовна
давність тривалістю у три роки.

За загальним правилом, визначеним
статтею 261 Цивільного кодексу України,
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Винятки з правил, встановлених
частинами першою та другою цієї статті,
можуть бути встановлені законом
(частина сьома статті 261 Цивільного
кодексу України).

За змістом статті 261 Цивільного кодексу
України та відповідно до пункту 2.2.
постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 29.05.2013
року № 10 "Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів"
позовна давність застосовується лише
за наявності порушення права особи.

Зокрема, у пункті 2.2. зазначеної
постанови пленуму Вищий господарський
суд України роз'яснив, що перш ніж
застосовувати позовну давність,
господарський суд повинен з'ясувати та
зазначити в судовому рішенні, чи
порушене право або охоронюваний
законом інтерес позивача, за захистом
якого той звернувся до суду. У разі коли
такі право чи інтерес не порушені, суд
відмовляє в позові з підстав його
необґрунтованості. І лише якщо буде
встановлено, що право або охоронюваний
законом інтерес особи дійсно порушені,
але позовна давність спливла і про це
зроблено заяву іншою стороною у справі,
суд відмовляє в позові у зв'язку зі
спливом позовної давності - за
відсутності наведених позивачем
поважних причин її пропущення.

За наслідками розгляду справи
порушення прав позивача не
встановлено.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу судовий збір
покладається на позивача.

Керуючись статтями 4, 32-34, 36, 43-44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня підписання
рішення шляхом подання апеляційної
скарги до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду
через господарський суд
Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 31.03.2014 року.

Суддя І.І. Колісник