РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

"11" березня 2014 р.
Справа № 902/1508/13

Рівненський апеляційний
господарський суд у складі колегії:

головуючий суддя
Грязнов В.В.

суддя
Мельник О.В. ,

суддя
Філіпова Т.Л.

секретар судового засідання Чекеренда
Т.М.,

без участі представників сторін, які в
судове засідання не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Відповідача-Дочірнього підпри-ємства
«Крижопільводоканал» Комунального
підприємства «Вінницяводоканал» на
ухвалу госпо-дарського суду Вінницької
області від 21.01.2014р. у справі №902/1508/13

за позовом Публічного
акціонерного товариства
«Вінницяобленерго»

в особі структурної
одиниці «Крижопільські електричні
мережі»

до Дочірнього
підприємства «Крижопільводоканал»
Комунального

підприємства
«Вінницяводоканал»

про стягнення 44 658 грн.74 коп. боргу,-

Публічне акціонерне товариство
«Вінницяобленерго» в особі
структурної одиниці «Крижо-пільські
електричні мережі» (надалі в тексті -
Обленерго) звернулось до
господарського суду Він-ницької
області з позовом про стягнення з
Дочірнього підприємства
«Крижопільводоканал» Кому-нального
підприємства «Вінницяоблводоканал»
(надалі в тексті - Водоканал) про
стягнення 44 658 грн. 74 коп.
заборгованості по розрахунках за
спожиту електроенергію згідно
укладеного договору №3040 від
04.07.2012р.(арк.справи 3-4).

Ухвалою господарського суду
Вінницької області від 21.01.2014р. у справі
№902/1508/13 (суддя Кожухар М.С.) провадження
у справі №902/1508/13 припинено через
відсутність предмету спору в частині
стягнення 44 658 грн.74 коп. та присуджено
до стягнення з Водоканалу на користь
Обленерго 1 720 грн. 50 коп. витрат зі
сплати судового збору.

Не погоджуючись із винесеною ухвалою
Відповідач подав апеляційну скаргу до
Рівненсь-кого апеляційного
господарського суду, в якій просить
зупинити виконання ухвали суду та
скасу-вати ухвалу господарського суду
Вінницької області від 21.01.2014р. у даній
справі в частині стяг-нення з
Відповідача 1 720 грн. 50 коп. витрат зі
сплати судового збору.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу,
Скаржник зазначає, що приймаючи ухвалу
господарсь-кий суд неповно з'ясував всі
обставини справи та прийняв ухвалу з
порушенням чинного законо-давства,
вважає, що суд повинен був навести
докази, які спростовують заперечення
позовних ви-мог, викладених Позивачем у
відзиві на позов і розглянути спір по
суті.(арк.справи 149-150).

Ухвалами Рівненського апеляційного
господарського суду від 28.02.2014р. у даній
справі відновлено пропущений строк та
прийнято апеляційну скаргу до
провадження, справу призначено до
слухання.(арк.справи 147).

Розпорядженням в.о. голови суду від
11.03.2014р. внесено зміни до складу колегії
суддів, окрім заміни головуючого судді,
у зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності суддею Розізна-ною І.В.,
визначено колегію суддів у складі:
головуючий суддя Грязнов В.В., суддя
Мельник О.В., суддя Філіпова
Т.Л.(арк.справи 155).

В судове засідання суду апеляційної
інстанції 11.03.2014р. представники сторін
не з'яви-лись, хоч про час та місце
розгляду скарги сторони були
повідомлені у встановленому порядку.
(арк.справи 153, 154).

Проте, така неявка не перешкоджає
розгляду скарги, оскільки ухвалою у
даній справі від 28.02.2014р. явка
представників сторін не визнавалась
обов'язковою, а матеріали справи
дозволя-ють розглянути скаргу по суті.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
вивчивши матеріали справи, наявні в ній
докази, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуаль-ного
права, Рівненський апеляційний
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи,
Обленерго-постачальник та
Водоканал-споживач укла-ли 04.07.2012р.
договір про постачання електричної
енергії №3040 (надалі в тексті - Договір),
згідно п.1.1 якого, постачальник продає
споживачу електроенергію для
забезпечення потреб елект-роустановок
з дозволеною потужністю 430,0 кВт, а
споживач оплачує постачальникові
вартість використаної електроенергії
та здійснює інші платежі згідно з
умовами цього договору.

Згідно п.2.3.3 та розділу 7 Договору,
споживач зобов'язався сплачувати
вартість електрич-ної енергії згідно
графіку зняття показників засобів
обліку та порядку розрахунків
відповідно до Додатків №3 та №4. Облік
електроенергії, спожитої споживачем
здійснюються згідно з вимогами ПУЕ та
ПКЕЕ.(п.7.1 Договору).

Згідно п.4.2.1 Договору у випадку
несвоєчасної сплати за спожиту
електроенергію, спожи-вач сплачує пеню
в розмірі подвійної облікової ставки
Національного Банку України на день
вико-нання грошового зобов'язання, за
кожен день прострочення платежу.

Договір підписано уповноваженими
директорами Обленерго та Водоканалу,
скріплено від-битками печаток
сторін.(арк.справи 8-11, 65-78).

Матеріалами справи стверджується, що
на підставі поданих Відповідачем Актів
про вико-ристану протягом липня-жовтня
2013р. електричну енергію, Позивач
виставив рахунки з додатка-ми на оплату
вартості спожитої згідно Договору
активної електричної енергії за
липень-жовтень 2013р. на загальну суму 354
809 грн. 56 коп.(арк.справи 17-28).

З матеріалів справи вбачається, що
зобов'язання з оплати спожитої
електроенергії за Дого-вором Водоканал
виконав частково, сплативши лише 275 253
грн. 42 коп., що стверджується копія-ми
платіжних доручень та авізо за період з
24.07.2013р. по 01.11.2013р.(арк.справи 29-40).

Враховуючи зазначені обставини,
Позивач звернувся з даним позовом.

З матеріалів справи вбачається, що під
час провадження в суді першої
інстанції 11.01.2014 року Обленерго подало
заяву про припнення провадження у
справі з підстав п.11 ч.1 ст.80 ГПК
Ук-раїни, в якій повідомило про
погашення Водоканалом згідно авізо
№35-329 від 26.11.2013р. забор-гованості у сумі
10 878 грн., а згідно платіжного доручення
27.12.2013р. - 33 780 грн. 74 коп. (арк. справи
118-124). Дану заяву та докази судом першої
інстанції прийнято до розгляду.

Перевіривши дотримання місцевим судом
вимог чинного законодавства при
ухваленні ос-каржуваного рішення,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга безпідставна і не підлягає
за-доволенню, з огляду на наступне:

Статтею 11 Цивільного кодексу України
(надалі в тексті - ЦК України)
встановлено, що ци-вільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавcтва, а також із дій осіб, що не
передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини, а також
завдання майнової (матеріальної) шкоди.

Аналогічні положення щодо регулювання
господарських зобов'язань встановлено
і статтею 193 Господарського кодексу
України (надалі в тексті - ГК України).

В силу ст.ст. 525, 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відпо-відно до умов договору та
вимог цього Кодексу. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одно-стороння заміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Матеріалами справи стверджено, що
04.07.2012р. з моменту укладення сторонами
Догово-ру між ними виникли відносини
енергопостачання.

Відповідно до ч.1 ст.275 ГК України, за
договором енергопостачання
підприємство (енерго-постачальник)
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду споживачеві
(абонен-ту), який зобов'язаний оплатити
прийняту енергію та дотримуватися
передбаченого договором ре-жиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Згідно з ч.1 ст.26 Закону України «Про
електроенергетику», споживання
енергії можливе лише на підставі
договору з енергопостачальником.
Частиною 2 цієї ж статті визначено, що
спо-живач енергії зобов'язаний
додержуватись вимог
нормативно-технічних документів та
договору про постачання енергії.

Згідно з п.6.11 Правил користування
електричною енергією (надалі в тексті -
ПКЕЕ), зат-верджених постановою НКРЕ №28
від 31.07.1996р., з наступними змінами і
доповненнями, оста-точний розрахунок
споживача за електричну енергію,
спожиту протягом розрахункового
періоду, здійснюється на підставі
виставленого постачальником
електричної енергії рахунка
відповідно до даних про фактичне
споживання електричної енергії,
визначеного за показами розрахункових
за-собів обліку, які фіксуються у
терміни, передбачені договором, та/або
розрахунковим шляхом у випадках,
передбачених цими Правилами.

З матеріалів справи вбачається, що
сторони узгодили в п.2.3.3, розділі 7
Договору та До-датку №3, що споживач
зобов'язаний оплатити рахунок за
електроенергію протягом 5-ти днів. Як
стверджується матеріалами справи і
встановлено судами - зобов'язання за
Договором Відповідач належним чином не
виконав, в результаті чого за період
липень-жовтень 2013р. у Відповідача
виникла перед Позивачем
заборгованість за спожиту електричну
енергію в сумі 44 658 грн. 74 коп.

Матеріалами справи стверджується, що
станом на 06.11.2013р. зазначена
заборгованість мала місце, проте
16.01.2014р. до суду першої інстанції
Позивачем подано заяву про припинення
провадження у справі в зв'язку із
повним погашенням боргу 26.11.2013р. та
27.12.2013р.(арк.спра-ви 118-124), яку суд
розглянув і на підставі поданих
доказів, керуючись п.11 ч.1 ст.80 ГПК
України - виніс ухвалу про припинення
провадження у справі, поклавши на
Відповідача витрати зі сплати судового
збору в сумі 1 720 грн. 50 коп.(арк.справи
140).

Припинення провадження у справі на
підставі зазначеної норми ГПК можливе
у разі, коли предмет спору існував на
момент виникнення останнього та
припинив існування в процесі розг-ляду
справи. Такої практики дотримується
Вищий господарський суд України, що
закріплено у п. 4.4 Постанови Пленуму №18
від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики
застосування Госпо-дарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції».

Згідно з ч.5 ст.106 ГПК України,
апеляційні скарги на ухвали місцевого
господарського су-ду розглядаються в
порядку, передбаченому для розгляду
апеляційних скарг на рішення
місцево-го господарського суду.

Відповідно до ст.99 ГПК України, в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за прави-лами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у розділі ХІІ ГПК України.
У процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у спра-ві
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги та
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцево-го
господарського суду у повному
обсязі.(ст.101 ГПК України).

Статтею 33 ГПК України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Скаржник вказує, що місцевий
господарський суд не навів в
оскаржуваній ухвалі передба-чених ст.49
ГПК України підстав покладення
судового збору на Відповідача,
оскільки у спорах, що виникають при
виконанні договорів судовий збір
покладається пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. Позовні
вимоги суд не задовольнив, а припинив
провадження у справі, а тому су-довий
збір Позивачу мав бути повернутий із
державного бюджету.(арк.справи 149-150).

За правилом, встановленим п.2 ч.1 ст.49 ГПК
України, у спорах, що виникли при
виконанні договорів та з інших підстав,
судовий збір покладається на сторони
пропорційно розміру задово-лених
позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст.49,
якщо спір виник внаслідок неправильних
дій сто-рони, господарський суд має
право покласти на неї судовий збір
незалежно від результатів вирі-шення
спору.

Такої ж позиції дотримується Вищий
господарський суд у Постанові пленуму
«Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України» від 21
лютого 2013р. N7, вказуючи, що зазначена
норма виступає процесуальною санкцією,
яка зас-тосовується господарським
судом незалежно від того, чи заявлялося
відповідне клопотання
заін-тересованою стороною.(п.4.7
Постанови).

Оскільки, з обставин справи вбачається,
що спір до судового розгляду доведено
внаслідок неналежного виконання
Відповідачем умов Договору, виникнення
грошового зобов'язання і вико-нання
цього зобов'язання Відповідачем під
час провадження в суді першої
інстанції - судовий збір у повному
розмірі покладено на Відповідача
правомірно.

Разом з тим, переглядаючи судове
рішення у даній справі, колегія суддів
звертає увагу, що припинення
провадження у справі - це форма
завершення справи, яке зумовлене
передбаченими законом обставинами, що
повністю відкидають можливість
судочинства.

Відсутність предмета спору означає
відсутність спірного матеріального
правовідношення між сторонами. При
цьому, від предмета спору слід
відрізняти предмет позову - певну
матеріаль-но-правову вимогу позивача
до відповідача. Предмет позову
кореспондує зі способами захисту
пра-ва, які перелічені, наприклад, у
статтях 16 ЦК України, 20 ГК України.

Зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.(ст.599 ЦК
України).

Проте, всупереч вимогам п.2 ч.1 ст.49 ГПК
України ч.ч. 1, 3 ст.83 ГПК України,
вважаючии, що між сторонами не
залишилося неврегульованих питань і є
підстави для припинення провад-ження у
даній справі - суд першої інстанції не
дослідив поданих сторонами доказів і
не встановив обставин справи, які
стверджують виникнення і припинення
зобов'язання, а також мотиви розпо-ділу
судових витрат.

З урахуванням того, що зазначені
порушення норм процесуального права не
призвели до прийняття неправильного
судового рішення, а лише до подання
апеляційної скарги - колегія суд-дів, з
підстав ч.2 ст.104 ГПК України, відхиляє
доводи Скаржника щодо неправомірності
оскаржу-ваної ухвали.

Відтак, мотиви зазначені Скаржником в
апеляційній скарзі, не визнаються
апеляційним су-дом такими, що можуть
згідно ст.104 ГПК України бути підставою
для скасування чи зміни оскар-жуваного
рішення, тому рішення місцевого
господарського суду є таким, що
прийняте у відповід-ності до норм
мaтеріального та процесуального права
і його належить залишити без змін, а
апеля-ційну скаргу - без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 33, 43, 80, 86, 99, 101, 103, 105, 106
Господарського процесуального кодексу
України, Рівненський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Дочірнього
підприємства «Крижопільводоканал»
Комунального під-приємства
«Вінницяводоканал» на ухвалу
господарського суду Волинської
області від 21.01.2014 року у справі №902/1508/13
- залишити без задоволення, а ухвалу
суду першої інстанції - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційно-му порядку згідно з Розділом
ХІІ-1 Господарського процесуального
кодексу України.

3. Справу №902/1508/13 повернути до
господарського суду Волинської
області.

Головуючий суддя
Грязнов В.В.

Суддя
Мельник О.В.

Суддя
Філіпова Т.Л.