м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 22/313 06.03.14
За позовом публічного
акціонерного товариства
До відповідача державного
підприємства «Енергоринок»
Третя особа на стороні
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору,
Національна комісія, що здійснює
державне регулювання у сфері
електроенергетики України
Суддя
Представники учасників процесу:
від позивача Боєнко О.В. (за
дов.), Федорець Д.Д. (за дов.)
від відповідача Поліщук О.В.,
Король А.С.(за дов.)
від третьої особи Проноза Г.С. (за
дов.), Житченко О.В. (за дов.)
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
До господарського суду міста Києва
звернулося з позовом відкрите
акціонерне товариство «Донбасенерго»
до державного підприємства
грн. за договором № 70/01-ЕР від 31.08.1999 р..
Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач порушив взяті на себе
зобов'язання щодо повноти та
своєчасності внесення оплати за
електричну енергію, внаслідок чого у
нього за період з 01.11.1999 р. по 01.04.2001 р.
утворилась заборгованість на суму
Під час розгляду справи позивачем
збільшено розмір позовних вимог до
інфляційна складова - 287025258,64 грн., 3%
річних - 39289664,98 грн.
Рішенням господарського суду міста
Києва № 22/313 від 12.12.2001 р. було
задоволено позов відкритого
акціонерного товариства
«Донбасенерго» до державного
підприємства «Енергоринок» про
стягнення ,36 грн. основного боргу,
287025258,64 грн. інфляційних витрат, трьох
процентів річних в розмірі 39289664,98 грн.,
1700 грн. державного мита та 69 грн. витрат
на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

23.12.2001 р. на виконання рішення було
видано наказ.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 04.09.2002 р.
згадане рішення було змінено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 26.11.2002 р. наведені вище
рішення та постанова були скасовані,
справу передано на новий розгляд.

Під час нового розгляду справи до
участі в останній було залучено як
третю особу на стороні відповідача, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, Національну комісію
регулювання електроенергетики
України.

Указом Президента України № 1057/2011 від
23.11.2011 р. ліквідовано Національну
комісію регулювання електроенергетики
України. Цього ж дня Указом Президента
України № 1059/2011 утворено Національну
комісію, що здійснює державне
регулювання у сфері енергетики, на яку
покладено ті ж завдання. У зв'язку з цим
суд вважає за необхідне, відповідно до
ст. 25 ГПК України, здійснити заміну
Національної комісії регулювання
електроенергетики України
Національною комісією, що здійснює
державне регулювання у сфері
енергетики.

Ухвалою суду від 18.10.2005 р. у справі було
призначено судово-бухгалтерську
експертизу, на вирішення якої
поставлено питання: чи був дотриманий
державним підприємством «Енергоринок»
алгоритм відрахування коштів за період
з 01.10.2000 р. до 01.10.2001 р. з поточного
рахунку із спеціальним режимом
використання на поточний рахунок
відкритого акціонерного товариства
«Донбасенерго» за електричну енергію,
якщо ні, то в чому виразилось його
недотримання?

Згідно з висновком
судово-бухгалтерської експертизи № 4540
від 19.12.2006 р. за наданими документами
встановлено, що державним
підприємством «Енергоринок» був
дотриманий алгоритм відрахування
коштів за період з 01.10.2000 р. до 01.10.2001 р. з
поточного рахунку із спеціальним
режимом використання на поточний
рахунок відкритого акціонерного
товариства «Донбасенерго» за
електричну енергію.

Ухвалою суду від 10.02.2007 р. провадження
по справі було поновлено.

Строк вирішення спору було продовжено
за клопотанням сторін в порядку ст. 69
ГПК України.

Розпорядженням голови господарського
суду міста Києва від 19.11.2007 р. справу
було передано на розгляд судді Ковтуна
С.А.

21.02.2013 р. позивачем заявлено клопотання
про призначення у справі повторної
судово-бухгалтерської експертизи,
проведення якої доручити Донецькому
науково-дослідному інституту судових
експертиз.

На вирішення експертів запропонував
поставити наступні питання:

- встановити суму коштів, яка
відповідно до алгоритму розподілу
коштів Оптового ринку електроенергії
України підлягала перерахуванню з
розподільчого рахунку ДП
«Енергоринок» на поточний рахунок ВАТ
«Донбасенерго» за електроенергію, яка
була відпущена з боку ВАТ
«Донбасенерго» до ДП «Енергоринок», у
період з 01.10.2000 р. по 01.10.2001 р..

- чи впливав алгоритм розподілу коштів
Оптового ринку, який діяв у період з
01.10.2010 р. по 01.10.2001 р., на можливість ДП
«Енергоринок» здійснювати повну
поточну оплату електроенергії,
придбаної у ВАТ «Донбасенерго»?

- якщо впливав, то в чому виражається
цей плив і як це впливало на можливість
ДП «Енергоринок» розраховуватися з ВАТ
«Донбасенерго» за куповану електричну
енергію?

- чи передбачав алгоритм розподілу
коштів Оптового ринку, який діяв у
період з 01.10.2000 р. по 01.10.2001 р.,
неперерахування ДП «Енергоринок»
оплати електроенергії, придбаної у ВАТ
«Донбасенерго» у період з 01.10.2000 р. по
01.10.2001?

Відповідач проти проведення
експертизи заперечив, зазначивши, що
вищевказані питання є ревізійними та
не відносяться до завдань
судово-бухгалтерської експертизи.
Також відповідач зазначив, що на
вирішення повторної
судово-бухгалтерської експертизи не
можуть ставитися питання, які не
розглядались попередньою експертизою.
Крім того, відповідач заявив
клопотання про припинення провадження
у справі в частині стягнення основного
боргу у зв'язку з його погашення.

Судом клопотання позивача про
призначення у справі повторної
судово-бухгалтерської експертизи
відхилено, як необґрунтоване.

У той же час, з метою встановлення стану
платежів, судом призначено
судово-економічну експертизу,
проведення якої доручено Київському
науково-дослідному інституту судових
експертиз.

На вирішення експертів поставлені
наступні питання:

- яка сума коштів підлягала
перерахуванню відповідно до алгоритму
розподілу коштів Оптового ринку
електроенергії України з
розподільчого рахунку ДП
«Енергоринок» на поточний рахунок ВАТ
«Донбасенерго» за електроенергію,
відпущену ВАТ «Донбасенерго» до ДП
«Енергоринок» у період з 01.10.2000 р. по
01.10.2001 р.?

Ухвалою суду від 04.03.2013 р. провадження у
справі зупинено в порядку ст. 79 ГПК
України.

Матеріали справи було повернуто до
господарського суду міста Києва з
висновком експертів № 4585/4585/13-45 від
28.10.2013 р., за яким відповідно до
алгоритму розподілу коштів Оптового
ринку електроенергії України, з
розподільчого рахунку ДП
«Енергоринок» на поточний рахунок ВАТ
«Донбасенерго» за електроенергію,
відпущену ВАТ «Донбасенерго» до ДП
«Енергоринок» у період з 01.10.2000 р. по
01.10.2001 р. в об'ємі 2,00 кВт, сума
коштів, яка підлягала перерахуванню,
становила ,64 грн. (без ПДВ).

Ухвалою суду від 24.12.2013 р. провадження у
справі поновлено.

У поданому суду відзиві
відповідач зазначив, що ним повністю
погашено заборгованість за відпущену
електроенергію у період з 01.10.2000 р. по
01.10.2001 р.. Одночасно відповідач
заперечив проти нарахованих позивачем
трьох процентів річних та інфляційних
з огляду на наступне.

На оптовому ринку електричної енергії
України (ОРЕ) порядок здійснення
розрахунків встановлюється Законом
України «Про електроенергетику», норми
якого закріплюють механізм оплати
через поточні рахунки зі спеціальним
режимом використання. Цей механізм
полягає в тому, що перерахування
грошових коштів з таких рахунків
здійснюється уповноваженим банком за
алгоритмом ОРЕ, який встановлюється
Національною комісією регулювання
електроенергетики України (НКРЕ). При
цьому, відрахування на поточний
рахунок державного підприємства
«Енергоринок» здійснюється кожного
банківського дня з поточного рахунку
зі спеціальним режимом використання за
алгоритмом, затвердженим НКРЕ.

Таким чином, НКРЕ, шляхом встановлення
алгоритму, визначає розмір грошових
коштів, що перераховуються
енергогенеруючим компаніям, а отже,
визначає, яким чином державне
підприємство «Енергоринок» виконає
зобов'язання з оплати купленої
останнім електроенергії.

У той же час, позивачем не подано
доказів на підтвердження недотримання
відповідачем встановленого алгоритму
використання коштів Оптового ринку
електричної енергії та порушення
останнім прав позивача на одержання
коштів за продану електричну енергію.

Третя особа у наданих суду поясненнях
заперечила проти задоволення позову.

Під час розгляду справи позивачем
подано наступні клопотання.

- про призначення у справі повторної
судово-бухгалтерської експертизи;

- про виклик у судове засідання
експертів Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз для надання пояснень та
відповідей на запитання щодо
проведеної експертизи;

- про призначення у справі
судової-економічної експертизи,
проведення якої доручити Харківському
науково-дослідному інституту судових
експертиз імені заслуженого професора
М.С. Бокаріуса.

Обґрунтовуючи клопотання про
призначення у справі повторної
судово-бухгалтерської експертизи
позивача послався на те, що у висновку
№ 4540 від 19.12.2006 р. відсутні розрахунки з
використанням фактичних початкових
даних про отримані ДП «Енергоринок»
суми коштів, які підлягали розподілу за
алгоритмом, відсутні також розрахунки
сум коштів, які підлягали щоденному
перерахуванню ВАТ «Донбасенерго» у
відповідності з алгоритмом за
відпущену електричну енергію.

Вирішуючи дане клопотання суд виходить
з наступного. Виходячи з приписів ст. 42
ГПК України при необхідності
господарський суд може призначити
повторну судову експертизу і доручити
її проведення іншому судовому
експерту. Підставою для призначення
повторної експертизи є
необґрунтованість висновку експерта,
суперечність його іншим матеріалам
справи, наявність сумнів у його
правильності, або за наявності
істотного порушення норм, які
регламентують порядок призначення і
проведення експертизи.

Відповідно до висновку
судово-бухгалтерської експертизи № 4540
від 19.12.2006 р. експертом встановлення
факту дотримання алгоритму мало місце
на підставі звітів по рахунках
Розпорядника Коштів Ринку, аналіз яких
дав можливість експерту дійти висновку
про те, що розподіл між виробниками
здійснювався пропорційно їх питомої
ваги у загальній товарній продукції, з
урахуванням кредиторської
заборгованості оптового ринку перед
ґенеруючою компанією і оплати всіма
видами платежів по кожній компанії за
попередній місяць. У той же час
позивачем не наведено жодних даних
(розрахунки тощо) щодо спростовування
висновку експерта, невідповідності
його іншим матеріалам справи або
наявності сумнів у його правильності.

У зв'язку з цим підстави для проведення
повторної експертизи відсутні.

Клопотання про виклику у судове
засідання експерта та про призначення
у справі судової-економічної
експертизи відсутні ґрунтуються на
подібних доводах, що і клопотання про
призначення у справі повторної
судово-бухгалтерської експертизи. З
цих же підстав вони відхилені судом.

Розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно та
повно з'ясувавши обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги і
заперечення, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, суд встановив:

31.08.1999 р. між державним підприємством
Національна енергетична компанія
«Укренерго» (НЕК) (правонаступником
якого є державне підприємство (ДП)
«Енергоринок») та відкритим
акціонерним товариством
«Донбасенерго» (ДАЕК)
(правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство «Донбасенерго»)
з метою забезпечення виконання
Договору між членами оптового ринку
електроенергетики (ДЧОРЕ) було
укладено договір № 70/01-ЕР (далі -
Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору ДАЕК
продає, а НЕК купує електроенергію та
здійснює її оплату відповідно до умов
Договору.

Згідно з п. 2.1 Договору сторони визнали
свої зобов'язання за ДЧОРЕ.

Розрахунок за придбану НЕК
електроенергію здійснюється грошовими
коштами, що перераховуються на
поточний рахунок зі спеціальним
режимом використання ДАЕК та, за згодою
сторін, іншими формами, що передбачені
чинним законодавством (п. 4.1 Договору).

Платежі за фактично продану ДАЕК
електроенергію здійснюються кожного
банківського дня з поточного рахунку
зі спеціальним режимом використання
НЕК відповідно до алгоритму ОРЕ, який
затверджений Національною комісією
регулювання електроенергетики України
(НКРЕ), у строки і в порядку визначеному
в чинній Інструкції про порядок
використання коштів ОРЕ України
(ІВКОР), яка є додатком до ДЧОРЕ (п. 4.2
Договору).

Відповідно до ст. 92 Конституції України
засади організації та експлуатації
енергосистем визначаються виключно
законом, яким є Закон України «Про
електроенергетику».

Згідно з преамбулою Закону України
«Про електроенергетику», закон
визначає правові, економічні та
організаційні засади діяльності в
електроенергетиці і регулює відносини,
пов'язані з виробництвом, передачею,
постачанням і використанням енергії.

Таким чином, між позивачем та
відповідачем виникли відносини за
договором купівлі-продажу електричної
енергії, врегульовані ст. 92
Конституції України, главою 20
Цивільного кодексу УРСР, Законом
України «Про електроенергетику».

Оскільки сторони за Договором є
членами ринку електричної енергії
України, при купівлі електричної
енергії відповідно до Закону України
«Про електроенергетику»
застосовується механізм оплати через
поточні рахунки зі спеціальним режимом
використання.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про
електроенергетику», купівля всієї
електричної енергії, виробленої на
електростанціях, потужність чи обсяг
відпуску яких більші за граничні
показники, а також на електростанціях,
незалежно від величини встановленої
потужності чи обсягів відпуску
електричної енергії (крім електричної
енергії, виробленої на
теплоелектроцентралях, які входять до
складу електропостачальників, для
споживання на території здійснення
ліцензованої діяльності), та весь її
оптовий продаж здійснюється на
оптовому ринку електричної енергії
України. Функціонування інших оптових
ринків електричної енергії в Україні
забороняється.

Статтею 15-1 Закону України «Про
електроенергетику» встановлено
порядок проведення розрахунків на
оптовому ринку електричної енергії.
Цей порядок передбачає, що для
проведення розрахунків за закуплену на
оптовому ринку електричну енергію
України та спожиту електричну енергію
енергопостачальними організаціями, що
здійснюють підприємницьку діяльність
з постачання електричної енергії на
закріпленій території, їх відокремлені
підрозділи та оптовий постачальник
електричної енергії, яким є відповідач,
відкривають в установах
уповноваженого банку поточні рахунки
із спеціальним режимом використання
(до 2002 року - розподільчі рахунки). Такі
розрахунки призначені для накопичення
коштів, отриманих за електричну
енергію від споживачів та розрахунків
з учасниками оптового ринку
електричної енергії.

Зокрема, перерахування коштів
енергогенеруючим компаніям та іншим
суб'єктам підприємницької діяльності,
які проводять продаж електричної
енергії на оптовому ринку,
здійснюються уповноваженим банком з
поточного рахунку із спеціальним
режимом використанням оптового
постачальника електричної енергії
відповідно до алгоритму (порядку
розподілу коштів), встановленого
Національною комісією регулювання
електроенергетики України». На
оптового постачальника електричної
енергії покладено обов'язок щоденного
інформування учасників оптового ринку
електричної енергії і органів
виконавчої влади про стан проведення
розрахунків на оптовому ринку
електричної енергії.

Виходячи з тлумачення поняття
алгоритму та поточного рахунку із
спеціальним режимом використання, яке
наведено у статті 1 Закону України «Про
електроенергетику», алгоритм оптового
ринку електричної енергії - це порядок
розподілу уповноваженим банком коштів
з поточних рахунків із спеціальним
режимом використання без платіжних
доручень, який встановлюється
Національною комісією регулювання
електроенергетики України, а поточні
рахунки із спеціальним режимом
використання оптового ринку
електричної енергії - це рахунки
суб'єктів підприємницької діяльності,
що здійснюють постачання електричної
енергії на закріпленій території та
оптове постачання електричної енергії,
відкриті в уповноваженому банку і
призначені виключно для накопичення
коштів, отриманих за електричну
енергію від споживачів та розрахунків
з учасниками оптового ринку
електричної енергії.

Отже, порядок розподілу уповноваженим
банком коштів з поточного рахунку із
спеціальним режимом використання
оптового постачальника електричної
енергії державного підприємства
«Енергоринок» є не договірною умовою, а
законодавчим приписом.

Таким чином, поточні рахунки із
спеціальним режимом використання
відповідача, який є в одній особі
покупцем і продавцем електричної
енергії, використовуються для
накопичення коштів, отриманих за
електричну енергію від споживачів, та
для розрахунків з учасниками оптового
ринку електричної енергії, порядок
яких визначений, зокрема, шляхом
застосування алгоритму.

Крім того, пунктом 8 ДЧОРЕ до обов'язків
розпорядника коштів оптового ринку
електричної енергії віднесено
дотримання ІВКОР згідно з Правилами
оптового ринку електричної енергії
України, а також установлено, що
розпорядник коштів оптового ринку
електричної енергії не зобов'язаний
платити за куплену електричну енергію
інакше, ніж передбачено ІВКОР. Згідно з
положеннями пункту 19.3 «в» ДЧОРЕ
зобов'язання державного підприємства
«Енергоринок» стосовно платежу за
електричну енергію, що була закуплена
відповідно до цього договору, чітко
обмежуються коштами, наявними в нього
згідно з ІВКОР.

Згідно з висновком експертів
Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз № 4585/4585/13-45
від 28.10.2013 р. ДП «Енергоринок» повинен
був перерахувати ВАТ «Донбасенерго»
,77 грн. (з ПДВ) за період з 01.10.2000 р.
по 01.10.2001 р.

За твердженням позивача, проти чого не
заперечує відповідач, за спірний
період у відповідача утворилась
заборгованість у розмірі ,36 грн..

Оскільки під час розгляду справи в суді
відповідачем було погашено основний
борг у вказаному вище обсязі,
провадження у справі в частині
стягнення боргу в сумі ,36 грн.
підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч.
1 ст. 80 ГПК України у зв'язку з
відсутністю предмету спору.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив грошове зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних з простроченої суми, якщо
законом або договором не встановлений
інший розмір процентів.

Позивач заявив до стягнення 287025258,64 грн.
інфляційної складової, 39289664,98 грн.
трьох процентів річних.

Згідно зі ст. 32 Господарського
процесуального Кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги чи
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Доказів на підтвердження недотримання
відповідачем встановленого алгоритму
використання коштів Оптового ринку
електричної енергії та порушення
останнім прав позивача на одержання
коштів за продану електричну енергію
за період з 01.10.2000 р. по 01.10.2001 р
позивачем не надано.

Як зазначено вище, додержання
відповідачем вказано алгоритму було
предметом експертного дослідження.
Відповідно до висновку
судово-бухгалтерської експертизи № 4540
від 19.12.2006 р. державним підприємством
«Енергоринок» був дотриманий алгоритм
відрахування коштів за період з 01.10.2000
р. до 01.10.2001 р. з поточного рахунку із
спеціальним режимом використання на
поточний рахунок відкритого
акціонерного товариства
«Донбасенерго» за електричну енергію.
Позивачем не наведено даних щодо
спростовування висновку експерта,
невідповідності його іншим матеріалам
справи або наявності сумнів у його
правильності, а тому він, виходячи з
присів ст. 43 ГПК України, прийнято судом
як належний доказ у справі.

Відтак підстави для стягнення з
відповідача 287025258,64 грн. інфляційної
складової, 39289664,98 грн. трьох процентів
річних відсутні.

Витрати по оплаті державного мита та
інформаційно-технічного забезпечення
судового процесу відповідно до ст. 49
ГПК України покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 32, 33, 49, 80, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Провадження в частині ,36 грн.
боргу припинити.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення підписано 26.03.2014 р.

СуддяС.А. Ковтун