ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 року Справа № 922/3954/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Ткаченко Н.Г. - головуючого, Катеринчук
Л.Й., Коробенка Г.П.
(доповідач)розглянувши матеріали
касаційної скарги фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4, м. Харківна
постановуХарківського апеляційного
господарського суду від 12.12.2013р.у
справігосподарського суду Харківської
областіза позовомпрокурора
Червонозаводського району м. Харкова в
інтересах держави в особі Харківської
міської ради, м. Харківдофізичної особи
- підприємця ОСОБА_4, м. Харківтретя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача ОСОБА_5, м.
Харківпростягнення 1 245 112, 08 грн., за
участю представників сторін:

прокуратури: Бондарчук В.М. (прокурор
Генеральної прокуратури України, посв.
від 22.11.2013р. № 023013),

позивача: не з'явився,

відповідача: ОСОБА_4,

третьої особи: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Червонозаводського
району м. Харкова в інтересах держави в
особі Харківської міської ради
звернувся з позовною заявою до ФОП
ОСОБА_4 про стягнення 1245112,08 грн.
збитків, спричинених використанням
земельної ділянки без оформлення
документів, що посвідчують право на
таку земельну ділянку.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 28.10.2013р. у
справі №922/3954/13 в задоволенні позову
відмовлено.

Постановою Харківського
апеляційного господарського суду від
12.12.2013р. рішення господарського суду
Харківської області від 28.10.2013р. у
справі №922/3954/13 скасовано та прийнято
нове рішення, яким позов задоволено.

Не погоджуючись з постановою, ФОП
ОСОБА_4 звернулась з касаційною
скаргою до Вищого господарського суду
України, в якій просить її скасувати, а
рішення суду першої інстанції залишити
в силі, мотивуючи скаргу тим, що судом
апеляційної інстанції неправильно
застосовано норми матеріального та
процесуального права.

У відзиві Харківська міська рада
просить постанову суду апеляційної
інстанції залишити без змін, а
касаційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів, приймаючи до уваги
межі перегляду справи в касаційній
інстанції, проаналізувавши на підставі
фактичних обставин справи
застосування норм матеріального та
процесуального права при винесенні
оспорюваного судового акту, знаходить
необхідним касаційну скаргу
задовольнити, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
обстеженням на місцевості земельної
ділянки по АДРЕСА_1 встановлено, що
земельна ділянка площею 0,1204 га
використовується гр. ОСОБА_4 для
експлуатації та обслуговування
нежитлових будівель (магазин
непродовольчих товарів, рентген
кабінет та гараж). Земельна ділянка
використовується ФОП ОСОБА_4 без
документів, що посвідчують право
власності або право оренди на неї
згідно ст. 126 Земельного кодексу
України.

Рішенням виконавчого комітету
Харківської міської ради Харківської
області від 26.12.2012р. затверджено акт №320
від 20.12.2012р. про визначення збитків в
сумі 1245112,08 грн., які нанесені ФОП ОСОБА_4
Харківській міській раді за час
використання земельної ділянки за
адресою: АДРЕСА_1 без оформлення
документів, що посвідчують право на
земельну ділянку відповідно до закону.

Листом повідомленням управлінням
земельних відносин Харківської
міської ради № 319/0/84-13 від 10.01.2013р. ФОП
ОСОБА_4 запропоновано добровільно
відшкодувати Харківській міській раді
збитки за використання земельної
ділянки з порушенням норм земельного
законодавства.

Однак вимоги, викладені в листі
управління, відповідачем не виконані,
в зв'язку з чим прокурор звернувся з
даним позовом про стягнення з
відповідача збитків за використання
земельної ділянки без оформлення
документів, які посвідчують право на
земельну ділянку, в сумі 1245111,08 грн. за
період з 01.01.2010р. до 01.12.2012р.

В ході розгляду справи судом
встановлено, що на підставі рішення 17
сесії Харківської міської ради 24
скликання від 19.11.2003р. №222/03 між
Харківською міською радою та ФОП
ОСОБА_4 22.01.2004р. укладено договір оренди
земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею
0,1338 га строком до 01.12.2005р. для
реконструкції нежитлових приміщень
літ. "А-1", літ. "Б-1" з будівництвом
прибудови під торговельний комплекс
продовольчих та непродовольчих
товарів та кафе з літнім майданчиком,
який зареєстровано 04.02.2004р. під № 8809/04.

Відповідно до п. 2.1. плата вноситься
орендарем щомісячно у вигляді орендної
плати у грошовій формі у розмірі 325,58
грн.

В подальшому договір оренди від
04.02.2004р. реєстр. № 8809/04 було продовжено
рішенням 35 сесії Харківської міської
ради 4 скликання від 27.04.2005р. № 78/05, яким
вирішено надати в оренду СПД ФО ОСОБА_4
земельну ділянку загальною площею 0,1338
га в межах договору оренди земельної
ділянки від 04.02.2004р. реєстр. № 8809/04, по
АДРЕСА_1 для реконструкції нежитлових
приміщень літ. "А-1", літ. "Б-1" з
будівництвом прибудови під
торговельний комплекс непродовольчих
товарів строком до 01.05.2007р. та для
експлуатації строком до 01.05.2030р.

Новий договір оренди землі між
Харківською міською радою та СПДФО
ОСОБА_4 не укладався.

В ході виконання договору оренди
земельної ділянки від 04.02.2004р. ОСОБА_4
заявою від 10.08.2011р. відмовилася від
частини земельної ділянки орієнтовною
площею 0,013 га в межах земельної ділянки
загальною площею 0,1338 га, кадастровий
номер :02:012:0502, по АДРЕСА_1, яку на
підставі рішення Харківської міської
ради від 23.12.2011р. № 545/11 передано в
оренду гр. ОСОБА_7 для будівництва
готелю.

Згідно п. 5.8 рішення Харківської
міської ради № 545/11 договір оренди
земельної ділянки від 04.02.2004р. реєстр. №
8809/04 в цій частині втрачає чинність з
моменту державної реєстрації нового
договору оренди землі з гр. ОСОБА_7

Згідно листа управління Держкомзему у
м. Харкові від 14.12.2012р. № 7643/08, за ФОП
ОСОБА_4 обліковується договір оренди
землі від 04.02.2004р. реєстр.№8809/04 на
земельну ділянку площею 0,1338га за
адресою: АДРЕСА_1, укладений між
Харківською міською радою та ФОП
ОСОБА_4,

Згідно листа управління держкомзему у
м. Харкові від 28.12.2012р., в Державний
реєстр земель внесена інформація про
припинення дії договору від 04.02.2004р.
реєстр.№ 8809/04.

Ухвалою від 15.10.2013р. суд першої
інстанції зобов'язав прокурора,
позивача та відповідача надати суду
інформацію щодо договору оренди землі
ФОП ОСОБА_4 реєстр. № 8809/04 від 04.02.2004р. та
припинення його дії, а саме коли
внесений запис про припинення договору
оренди землі, проте вимоги ухвали суду
щодо встановлення дати припинення
договору оренди землі учасниками
судового процесу залишились без
виконання.

Судом також встановлено, що відповідно
до п. 3.2.2 та п. 6.1 договору оренди від
04.02.2004р. земельна ділянка повертається
відповідачем по акту прийому-передачі
після припинення дії цього договору.

У відповідності до п. 6.3. зазначеного
договору оренди землі неповернення
земельної ділянки в зазначений термін
не звільняє орендаря (відповідача) від
орендної плати за фактичне
користування земельною ділянкою. Плата
за землю у цьому випадку вноситься у
розмірах, визначених договором.

Згідно інформації Основ'янської МДПІ
(лист від 19.12.2012р. № 4794/9/17-128) відповідач
нараховував та сплачував орендну плату
за землю за адресою: АДРЕСА_1 в 2010-2012р.

Отже, враховуючи встановлене та
відсутність підписаного між сторонами
акту прийому-передачі землі, висновки
місцевого господарського суду щодо
продовження дії договору оренди землі
від 04.02.2004р. реєстр. № 8809/04, на підставі
якого мала сплачуватись та
сплачувалась відповідачем орендна
плата на протязі всього спірного
періоду, колегія визнає правильними, як
і висновки суду про відсутність
підстав вважати, що в період з 01.01.2010р.
по 01.12.2012р., за який нараховано збитки,
відповідач використовував земельну
ділянку без оформлення договору
оренди.

Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 225 ГК України до
складу збитків, що підлягають
відшкодуванню особою, яка допустила
господарське правопорушення,
включаються: вартість втраченого,
пошкодженого або знищеного майна,
визначена відповідно до вимог
законодавства; додаткові витрати
(штрафні санкції, сплачені іншим
суб'єктам, вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів тощо),
понесені стороною, яка зазнала збитків
внаслідок порушення зобов'язання
другою стороною; неодержаний прибуток
(втрачена вигода), на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право
розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою
стороною; матеріальна компенсація
моральної шкоди у випадках,
передбачених законом.

На підставі зазначених правових
норм, а також з урахуванням п. 2
постанови Пленуму ВС України "Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди" від 27.03.1992р. №6 та з урахуванням п.
6 Роз'яснення Вищого Арбітражного суду
України "Про деякі питання практики
вирішення спорів пов'язаних з
відшкодуванням шкоди" від 01.04.1994р.
№02-5/215, судом першої інстанції вірно
зазначено, що задоволення позовних
вимог про стягнення збитків може
вважатись законним та обґрунтованим в
разі встановлення судом наявності в
обставинах справи одночасно чотирьох
умов. Ними є наявність правила
поведінки, встановленого законом або
договором; наявність факту порушення
такого правила поведінки винною
особою; наявність збитків у потерпілої
особи; наявність безпосереднього
причинно-наслідкового зв'язку між
протиправною поведінкою особи, яка
завдала шкоду, та збитками потерпілої
сторони.

Щодо правила поведінки, встановленого
законом або договором у спірних
правовідносинах та факту порушення
такого правила, діють такі норми.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 ЗК України,
передача в оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування шляхом укладення
договору оренди земельної ділянки.

Згідно ч. 2 ст. 125 ЗК України, право на
оренду земельної ділянки виникає після
укладення договору оренди і його
державної реєстрації. Право оренди
землі оформляється договором, який
реєструється відповідно до закону - ч. 2
ст. 126 ЗК України.

Таким чином, висновки суду першої
інстанції про відсутність доказів щодо
правомірності застосування до спірних
правовідносин положень ст. 1166 ЦК
України, оскільки прокуратурою невірно
обрано спосіб захисту порушеного
права, колегія визнає правильними.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 623 ЦК
України при визначенні неодержаних
доходів (упущеної вигоди) враховуються
заходи, вжиті кредитором щодо їх
одержання.

Докази на підтвердження здійснення
позивачем відповідних заходів щодо
укладення іншого договору оренди
земельної ділянки з відповідачем на
виконання рішення Харківської міської
ради від 27.04.2005р. № 78/05 матеріали справи
не містять.

Отже зазначені обставини свідчать про
відсутність в діях відповідача складу
цивільного правопорушення, як
обов'язкової умови настання
цивільно-правової відповідальності у
вигляді відшкодування збитків, з
огляду на що висновок суду першої
інстанції про відмову в задоволенні
позову колегія суддів визнає
правомірним.

Скасовуючи рішення місцевого
господарського суду, апеляційний
господарський суд виходив з того, що
відповідач у період з 01.01.2010р. по
01.12.2012р., за який нараховано збитки,
використовував земельну ділянку без
оформлення договору оренди,
обґрунтовуючи свої висновки
положенням ст. 96, 116, 125, 126, 157 ЗК України;
ст. 31, 34 ЗУ "Про оренду землі"; Порядку
визначення та відшкодування збитків
власникам землі і землекористувачам,
затвердженого постановою KM України від
19.04.1993р. №284 та Порядку визначення та
відшкодування Харківській міській
раді збитків, заподіяних внаслідок
невикористання земельних ділянок,
самовільно зайнятих земельних ділянок
та використання земельних ділянок з
порушенням законодавства про плату за
землю, затвердженого рішенням
Харківської міськради № 130/09 від
24.06.2009р.

Однак з таким висновком суду 2-ї
інстанції колегія не погоджується з
огляду на таке.

Відповідно до ст.156 ЗК України
власникам землі та землекористувачам
відшкодовуються збитки заподіяні
внаслідок:

а) вилучення (викупу)
сільськогосподарських угідь, лісових
земель та чагарників для потреб, не
пов'язаних із сільськогосподарським і
лісогосподарським виробництвом;

б) тимчасового зайняття
сільськогосподарських угідь, лісових
земель та чагарників для інших видів
використання;

в) встановлення обмежень щодо
використання земельних ділянок;

г) погіршення якості ґрунтового
покриву та інших корисних властивостей
сільськогосподарських угідь, лісових
земель та чагарників;

ґ) приведення сільськогосподарських
угідь, лісових земель та чагарників у
непридатний для використання стан;

д) неодержання доходів за час
тимчасового невикористання земельної
ділянки.

Вказаний перелік підстав для
відшкодування збитків є вичерпним та
розширеному тлумаченню не підлягає, в
тому числі шляхом прийняття органами
місцевого самоврядування рішень з
цього приводу, як-то рішення
Харківської міськради № 130/09 від
24.06.2009р. про затвердження Порядку
визначення та відшкодування
Харківській міській раді збитків,
заподіяних внаслідок невикористання
земельних ділянок, самовільно
зайнятих земельних ділянок та
використання земельних ділянок з
порушенням законодавства про плату
за землю, згідно п. 5.1 якого, у разі
використання земельної ділянки без
документів, що підтверджують право
користування , збитки визначаються за
фактичний період користування
земельною ділянкою. У випадку не
оформлення такого документа у строк
встановлений рішенням Харківської
міськради, збитки визначаються після
закінчення строку, встановленого в
рішенні Харківської міськради для
оформлення документу, що підтверджує
право користування земельною
ділянкою (п. 5.2 Порядку).

Натомість, згідно зі ст.157 ЗК України
відшкодування збитків власникам землі
та землекористувачам здійснюють
юридичні особи, які використовують
земельні ділянки, а також юридичні
особи, діяльність яких обмежує права
власників і землекористувачів. Порядок
визначення та відшкодування збитків
власникам землі і землекористувачам
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до п. 3 Порядку визначення та
відшкодування збитків власникам землі
і землекористувачам, затвердженого
постановою KM України від 19.04.1993р. №284,
відшкодуванню підлягають: вартість
житлових будинків, виробничих та інших
будівель і споруд, включаючи
незавершене будівництво; вартість
плодоягідних та інших багаторічних
насаджень; вартість лісових і
дерево-чагарникових насаджень;
вартість водних джерел (колодязів,
ставків, водоймищ, свердловин тощо),
зрошувальних і осушувальних систем,
протиерозійних і протиселевих споруд;
понесені витрати на поліпшення якості
земель за період використання
земельних ділянок з урахуванням
економічних показників, на незавершене
сільськогосподарське виробництво
(оранка, внесення добрив, посів, інші
види робіт), на розвідувальні та
проектні роботи; інші збитки власників
землі і землекористувачів, у тому числі
орендарів, включаючи і неодержані
доходи, якщо вони обґрунтовані.

Отже, враховуючи, що ст. 156 ЗК України, на
відміну від п. 5.1,5.2 Порядку,
затвердженого рішенням Харківської
міськради № 130/09 від 24.06.2009р., не
передбачено такої підстави настання
цивільно-правової відповідальності у
вигляді відшкодування збитків
власникам землі і землекористувачам,
як не оформлення правовстановлюючого
документу (договору оренди) у строк,
встановлений органом місцевого
самоврядування, посилання суду
апеляційної інстанції в рамках даної
справи на положення вказаного
Порядку колегія визнає помилковим,
оскільки він суперечить приписам п. 22
ч. 1 ст. 92 Конституції України, згідно
якої засади цивільно-правової
відповідальності визначаються
виключно законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України
господарський суд не застосовує акти
державних та інших органів, якщо ці
акти не відповідають законодавству
України.

При цьому посилання суду апеляційної
інстанції на рішення Дзержинського
районного суду м. Харкова від 14.12.2009р. у
справі № 2-а-5392/09 щодо визнання законним
Порядку, затвердженого рішенням
Харківської міськради № 130/09 від
24.06.2009р., колегія до уваги не приймає,
оскільки таке рішення в матеріалах
справи відсутнє і судом на предмет його
обов'язковості згідно ст. 35 ГПК України
не досліджувалось.

Враховуючи наведене, колегія вважає, що
апеляційним господарським судом при
вирішенні даного спору були
неправильно застосовані норми
матеріального права, що є підставою для
скасування оскаржуваної постанови із
залишенням рішення місцевого
господарського суду в силі, оскільки
воно відповідає чинному законодавству
України та обставинам справи.

Судові витрати відповідно до ст. 49,
11111 ГПК України підлягають
перерозподілу.

Керуючись ст. 49, 1115, 1117, 1118, 1119 - 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу задовольнити.

Постанову Харківського
апеляційного господарського суду від
12.12.2013р. у справі № 922/3954/13 скасувати.

Рішення господарського суду
Харківської області від 28.10.2013р. у
справі № 922/3954/13 залишити в силі.

Стягнути з Харківської міської
ради на користь ФОП ОСОБА_4 судовий
збір за подачу касаційної скарги в
розмірі 12451,13 грн.

Доручити господарському суду
Харківської області на виконання
даної постанови видати відповідний
наказ.

Головуючий суддя:
Н.Г. Ткаченко

Судді:
Л.Й. Катеринчук

Г.П. Коробенко