ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.03.2014р.
Справа №905/8474/13

Господарський суд Донецької області у
складі судді Шилової О.М.,

при секретарі судового засідання
Табачнікові В.Г.

розглянув матеріали справи

за позовом Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «АХА
Страхування», м.Київ

до Приватного акціонерного
товариства «Українська акціонерна
страхова компанія АСКА»,
м.Донецьк

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог, на стороні

відповідача: ОСОБА_1, м.Херсон,

про стягнення 6024,55рн. збитків
в порядку регресу

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: не з'явився,

третя особа: не викликався.

Суд перебував у нарадчій кімнаті

04.03.2014р. з 11-20год. до 11-25год.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «АХА Страхування»,
м.Київ звернулось до господарського
суду Донецької області з позовом до
Приватного акціонерного товариства
«Українська акціонерна страхова
компанія АСКА», м.Донецьк про стягнення
6024,55рн. збитків в порядку регресу.

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 05.12.2013р. до участі у справі
залучено третю особу, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача - ОСОБА_1 (а.с.1).

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на: Договір страхування
наземного транспорту №3063057 від 19.10.2010р.;
Довідки ДАІ; Заяву від 28.12.2010р. про
настання події, що має ознаки
страхового випадку; постанову
Комсомольського районного суду
м.Херсона від 07.02.2011р. у справі №3-652/11;
рахунок №5 від 04.01.2011р.; страховий акт
№2010/U/MOD00184/UIA4733 від 16.05.2011р. та
розрахунок до нього; платіжне
доручення №11910 від 18.05.2011р.; регресну
вимогу вих.№4956/1 від 29.11.2012р. тощо.

Позивач протягом розгляду справи
надав:

1) клопотання вих.№682/2 від 16.12.2013р. про
розгляд справи за відсутності свого
представника, в якому повідомив, що
надати суду належним чином завірений
рахунок, акт виконаних робіт та
свідоцтво платника податку ТОВ «Н2О
Груп» не уявляється можливим, оскільки
СТО за своєю адресою не знаходиться
(а.с.56-59);

2) пояснення №747/2 від 03.02.2014р. по суті
справи з додатками (а.с.105-115).

Відповідач протягом розгляду справи
надав:

1) клопотання вих.№2580/17 від 23.12.2013р. (з
додатком) про відкладення розгляду
справи (а.с.62-64);

2) відзив вих.№2579/17 від 23.12.2013р. (з
додатками), в якому просив відмовити у
задоволенні позовних вимог. До відзиву
додав, зокрема, копію Полісу №ВЕ/4392216,
яким забезпечено транспортний засіб
Mitsubishi Galant, д.н.з. НОМЕР_1 (а.с.65-86);

3) відзив №238/17 від 10.02.2014р. (з додатками),
в якому просив у задоволенні позовних
вимог відмовити (а.с.121-127);

4) клопотання №380/17 від 03.03.2014р. про
розгляд справи без участі свого
представника (а.с.128).

Розпорядженням голови господарського
суду Донецької області від 24.12.2013р.
справу передано на розгляд судді
Макарової Ю.В. у зв'язку з перебуванням
судді Шилової О.М. на лікарняному (а.с.88).

Розпорядженням голови господарського
суду Донецької області від 08.01.2014р.
справу передано на розгляд судді
Шилової О.М. у зв'язку з виходом
останньої з лікарняного (а.с.93).

08.01.2014р. на адресу господарського суду
від Комсомольського районного суду
м.Херсона з супровідним листом №3-652/11
від 19.12.2013р. надійшли копії
адміністративної справи №3-652/11
відносно ОСОБА_1 (а.с.94-101).

13.01.2014р. та 05.02.2014р. на адресу суду
повернулися конверти з направленою на
адресу третьої особи кореспонденцією з
відміткою про причину повернення «за
закінченням терміну зберігання» (а.с.103,
120).

Розглянувши наявні у матеріалах справи
документи, всебічно і повно з'ясувавши
всі обставини справи, оцінивши за своїм
внутрішнім переконанням докази, які
мають значення для вирішення спору, суд

ВСТАНОВИВ:

19.10.2010р. між АТ «Страхова компанія «АХА
Страхування» (Страховик, позивач) та
ОСОБА_2 (Страхувальник) було укладено
Договір страхування наземного
транспорту №3063057 (далі - Договір
страхування, а.с.15-23), згідно з п.5. якого
позивачем застрахований транспортний
засіб марки Opel Astra, державний номер
НОМЕР_2 (надалі - застрахований
автомобіль), зокрема, за випадком
«збитки внаслідок ДТП» (п.7.2). За ризиком
«ДТП» Договором встановлена франшиза
Страховика 0,0% від страхової суми (п.12).
Згідно з п.4 Договору страхування
вигодонабувачем визначено ПАТ
«УкрСиббанк». Згідно з п.10 Договору він
діє з 00-00год. 20.10.2010р. до 24-00год. 19.10.2011р.

25.12.2010р. по вул.Київській в
м.Первомайську сталася
дорожньо-транспортна пригода (надалі -
ДТП) за участю застрахованого
автомобіля під керуванням ОСОБА_4
(право керування підтверджується
Свідоцтвом про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_3 - а.с.29) і
транспортного засобу Mitsubishi Galant, д.н.з.
НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, в
результаті чого застрахований
автомобіль отримав механічні
пошкодження (а.с.36-37, 95-97, 99).

Повна дійсна вартість
відновлювального ремонту
застрахованого автомобіля склала
7024,55грн., що підтверджується складеним
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Н2О ГРУП» рахунком
№5 від 04.01.2011р. на суму 7024,55грн. (в т.ч. ПДВ
1170,76грн.) (а.с.41) та калькуляцією №У00184
від 04.01.2011р. до нього (а.с.42-44).

На підставі Договору страхування і
заяви ОСОБА_4 на виплату страхового
відшкодування від 28.12.2010р. (а.с.24-27)
уповноваженим представником позивача
був складений Акт огляду пошкодженого
транспортного засобу від 28.12.2010р.
(а.с.39-40). З посиланням на виставлений
Страхувальнику Товариством з
обмеженою відповідальністю «Н2О ГРУП»
рахунок №5 від 04.01.2011р. на суму 7024,55грн. з
ПДВ 1170,76грн. (а.с.41) позивачем складений
Страховий акт №2010/U/MOD00184/UIA4733 від
16.05.2011р. (а.с.46), з розрахунку страхового
відшкодування до якого (а.с.45)
вбачається, що за розмір збитків
позивачем прийнято повну дійсну
вартість відновлювального ремонту за
рахунком СТО в сумі 7024,55грн. Платіжним
дорученням №11910 від 18.05.2011р. позивач
виплатив страхове відшкодування в сумі
7024,55грн. на користь ТОВ «Н2О ГРУП», яке
виставило рахунок за ремонтні роботи
(а.с.47).

Згідно з п.7.38 Методики товарознавчої
експертизи та оцінки колісних
транспортних засобів, затвердженої
спільним Наказом Міністерства юстиції
України та Фонду державного майна
України №142/5/2092 від 24.11.2003р. (далі -
Методика), знос не нараховується для
нових складників та для складників КТЗ,
строк експлуатації яких не перевищує: 5
років - для легкових КТЗ виробництва
країн СНД та 7 років - для інших легкових
КТЗ. Згідно зі Свідоцтвом про
реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_3 застрахований позивачем
автомобіль було випущено у 2007 році
(а.с.28) - отже, на момент ДТП від 25.12.2010р.
строк експлуатації застрахованого
автомобіля не перевищив 7 років.

З п.3 розрахунку страхового
відшкодування (а.с.45) вбачається, що за
даним транспортним засобом позивачем
страхові виплати раніше не проводились
- тобто до ДТП від 25.12.2010р. застрахований
позивачем автомобіль істотних
пошкоджень не отримував. Згідно з Актом
огляду транспортного засобу від
28.12.2010р. покази спідометра
застрахованого автомобіля дорівнюють
106445км (а.с.39-40). Отже, доказів наявності
обставин, зазначених в п.7.39 Методики
(експлуатація застрахованого
автомобіля в інтенсивному режимі;
складові частини кузова, кабіни, рами
відновлювали ремонтом або вони мають
корозійні руйнування чи пошкодження у
вигляді деформації та ін.), матеріали
справи не містять, і іншого
відповідачем суду не доведено.

Таким чином, знос під час здійснення
позивачем страхової виплати
нарахуванню не підлягав.

Аналіз Договору страхування, положень
ст.ст.22, 1192 Цивільного кодексу (далі - ЦК)
України та ст.ст.9, 20, 25 Закону України
„Про страхування", дозволяє зробити
висновок, що страхову виплату було
здійснено позивачем правомірно.

Аналіз приписів ч.ч.1, 2 ст.1166, ч.ч.2, 5
ст.1187, п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України дозволяє
дійти висновку про те, що у випадку
заподіяння шкоди внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки
питання про її відшкодування
вирішується за принципом вини.

Відповідно до ст.1191 ЦК України особа,
яка відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

За приписами ст.228 Господарського
кодексу України учасник господарських
відносин, який відшкодував збитки, має
право стягнути збитки з третіх осіб у
порядку регресу.

Стаття 993 ЦК України передбачає, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, яка
отримала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за спричинені
збитки. Аналогічне положення
встановлене ст.27 Закону України "Про
страхування".

Наявність вини ОСОБА_1 у порушенні п.13.1.
Правил дорожнього руху України під час
керування 25.12.2010р. транспортним засобом
Mitsubishi Galant, д.н.з. НОМЕР_1, що спричинило
пошкодження транспортних засобів,
підтверджена постановою
Комсомольського районного суду
м.Херсона від 07.02.2011р. у справі №3-652/11
(а.с.101).

З наданої відповідачем копії Полісу
№ВЕ/4392216 обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів (надалі - Поліс №ВЕ/4392216, а.с.67)
вбачається, що на дату ДТП (25.12.2010р.) ПрАТ
«Українська акціонерна страхова
компанія АСКА» забезпечило
цивільно-правову відповідальність
ОСОБА_1 у зв'язку з керуванням
автомобілем Mitsubishi Galant, д.н.з. НОМЕР_1
(надалі - забезпечений автомобіль) з
лімітом відшкодування за майнову шкоду
50000грн. та франшизою 1000грн. Період дії
полісу: з 00-00 03.11.2010р. до 02.11.2011р. включно.

Таким чином, з урахуванням приписів
ст.993 Цивільного кодексу України, ч.3
ст.18, ст.27 Закону України „Про
страхування", ст.ст.22, 28, 29 Закону
України „Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" (далі - Закон) особою,
відповідальною за завдані позивачу
виплатою ним страхового відшкодування
збитки, є ПрАТ «Українська акціонерна
страхова компанія АСКА» (в межах Полісу
№ВЕ/4392216).

Отже, позивач отримав право вимоги до
ПрАТ «Українська акціонерна страхова
компанія АСКА» в межах умов Полісу
№ВЕ/4392216, який є підставою для
звернення позивача до суду з даним
позовом.

Матеріали справи не містять доказів
відшкодування відповідачем сплаченого
позивачем страхового відшкодування на
час розгляду даної справи.

Позивач заявив до стягнення 6024,55рн.
збитків в порядку регресу,
розрахованих наступним чином: з
вартості відновлювального ремонту в
сумі 7024,55грн. (в т.ч. ПДВ 1170,76грн.) за
рахунком №5 від 04.01.2011р. (а.с.41) позивач
вирахував 1000грн. франшизи відповідача
(а.с.3).

Заявлена до стягнення сума не
перевищує ліміт відповідальності ПрАТ
«Українська акціонерна страхова
компанія АСКА», проте позивачем не
обґрунтовано належним чином підставу
сплати ним ПДВ у складі суми страхового
відшкодування, оскільки не надано суду
доказів на підтвердження факту
здійснення ремонту застрахованого
автомобіля (як на час сплати страхового
відшкодування, так і на момент розгляду
даної справи). Рівно як не надано
доказів того, що СТО, якому позивачем
було сплачено ПДВ у складі страхового
відшкодування, є платником ПДВ - тобто
має право вказаний податок
нараховувати. В той час як податкові
зобов'язання, пов'язані з наданням
послуг з відновлювального ремонту
пошкодженого транспортного засобу,
виникають лише внаслідок фактичного
надання послуги з проведення такого
ремонту та за умови, що виконавець цієї
послуги є платником ПДВ.

Суд виходить з того, що сплачуючи за
таких умов ПДВ у складі страхового
відшкодування, позивач діяв за
принципом власного комерційного
ризику (абз.5 ч.1 ст.44 Господарського
кодексу України).

Оскільки позивачем не доведено ані
факту реального надання ТОВ «Н2О ГРУП»
послуг з ремонту застрахованого
автомобіля, ані правомірності
нарахування ПДВ у складі послуг СТО, то
у суду відсутні підстави для стягнення
з відповідача в порядку регресу суми
ПДВ (1170,76грн.), зазначеної у рахунку №5
від 04.01.2011р. та калькуляції до нього.

Отже, позовна вимога підлягає
задоволенню частково, в сумі 4853,79грн.,
розрахованій наступним чином:

6024,55грн. (заявлена до стягнення сума
збитків) - 1170,76грн. (ПДВ, нарахований у
складі послуг СТО) = 4853,79грн.

Викладені у відзиві №238/17 від 10.02.2014р.
(а.с.121-123) заперечення відповідача про
те, що розмір збитку, який підлягає
відшкодуванню відповідно до умов
Полісу №ВЕ/4392216, має визначатися
висновком експерта, суд до уваги не
приймає з огляду на таке.

З урахуванням вимог п.36.4 ст.36 Закону
платіжне доручення №11910 від 18.05.2011р. та
рахунок №5 від 04.01.2011р. з ремонтною
калькуляцією від 04.01.2011р. є достатніми
доказами фактично здійснених
позивачем витрат з виплати страхового
відшкодування, які (витрати) виникли
внаслідок ДТП. Висновок експерта є лише
попереднім оціночним документом, в
якому зазначається про можливу, але не
кінцеву суму, що витрачена на
відновлення транспортного засобу.
Реальним же підтвердженням виплати
суми страхового відшкодування
страхувальнику є саме платіжне
доручення.

Положеннями ст.22 Закону також не
передбачене обов'язкове проведення
саме судовими експертами оцінки шкоди,
завданої транспортному засобу під час
ДТП.

З наведеного суд дійшов висновку про
те, що у даному випадку обчислення
розміру завданої застрахованій
позивачем особі шкоди на підставі
попереднього рахунку СТО №5 від 04.01.2011р.
та ремонтної калькуляції до нього
(а.с.41, 42-44) - тобто обчислення розміру
шкоди виходячи з орієнтовної вартості
відновлювального ремонту, характеру
пошкоджень та стану застрахованого
транспортного засобу - не суперечить
приписам ст.ст.22, 1192 ЦК України та
ст.ст.9, 20, 25 Закону України „Про
страхування", ст.29 Закону, п.п.7.38 та 7.39
Методики.

Суд також зазначає, що Вищий
господарський суд України у постановах
від 23.08.2011р. у справі №42/92, від 15.01.2013р. у
справі №5011-72/9778-2012, від 30.01.2013р. у справі
№5011-35/11156-2012, від 13.05.2013р. у справі
№5011-50/17051-2012, від 14.05.2013р. у справі
№5011-50/17049-2012, від 30.07.2013р. у справі
№910/3655/13, від 12.11.2013р. у справі №905/4194/13
дотримується правової позиції, згідно
з якою сама по собі відсутність звіту
про оцінку витрат, пов'язаних з
відновленням транспортного засобу, не
є підставою для відмови у виплаті
страхового відшкодування за умови
підтвердження розміру оціненої шкоди
іншими доказами у справі.

Решта викладених у відзиві №238/17 від
10.02.2014р. (а.с.121-123) доводів відповідача
спростовується наявними у матеріалах
справи документами, на які містяться
посилання у даному рішенні.

Судові витрати розподіляються на
підставі приписів абз.3 ч.1 ст.49
Господарського процесуального кодексу
України.

На підставі викладеного, згідно зі
ст.ст.22, 993, 1166, 1187, 1188, 1191, 1192 Цивільного
кодексу України; ст.ст.44, 228
Господарського кодексу України; ст.ст.9,
18, 20, 25, 27 Закону України „Про
страхування"; ст.ст.12, 22, 28, 29, 36 Закону
України „Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" №1961-IV від 01.07.2004р.; п.7.38, п.7.39
Методики товарознавчої експертизи та
оцінки колісних транспортних засобів,
затвердженої спільним Наказом
Міністерства юстиції України та Фонду
державного майна України №142/5/2092 від
24.11.2003р.; керуючись ст.ст.4-2, 4-3, 22, 33, 34, 43,
44, 49, 82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «АХА Страхування», м.Київ до
Приватного акціонерного товариства
«Українська акціонерна страхова
компанія АСКА», м.Донецьк про стягнення
6024,55рн. збитків в порядку регресу -
задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Українська акціонерна
страхова компанія АСКА» (83052, м.Донецьк,
пр-т Ілліча, буд.100; ) на
користь Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «АХА
Страхування» (04070, м.Київ, вул.Іллінська,
8; р/р №0300 в АКІБ «УкрСиббанк»
м.Харкова, МФО 351005, ) 4853,79грн.
збитків в порядку регресу, 1386,21грн.
судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення може бути оскаржене до
Донецького апеляційного
господарського суду в порядку,
передбаченому розділом ХІІ
Господарського процесуального кодексу
України.

У судовому засіданні 04.03.2014р. оголошено
і підписано вступну та резолютивну
частини рішення.

Повне рішення складене та
підписане 11.03.2014р.

Суддя
О.М.
Шилова

надруковано 4 примірники:

1 - до справи, 2 - сторонам,

1 - третій особі