ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2014 р.
Справа № 914/4026/13

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії:

Головуючого судді
Марка Р.І.

суддів
Гнатюк Г.М.

Кравчук Н.М.

при секретарі судового засідання
Томкевич Н.М.

за участю представників

від позивача: Куксов В.Г. (представник,
довіреність б/н від 03.06.2013р.)

від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4, м.Львів

на рішення господарського суду
Львівської області від 21.01.2014р.

по справі №914/4026/13

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Графопак", м.Золочів

до відповідача Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4, м.Львів

про стягнення 4 750,00грн. - основного
боргу та 8 500,00грн. - неустойки

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду
Львівської області від 21.01.2014р. у справі
№914/4026/13 (суддя Синчук М.М.) позовні
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "Графопак" задоволено
повністю. Присуджено до стягнення з
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Графопак" 4 750,00
грн. основного боргу, 8 500,00 грн.
неустойки та 1 720,50 грн. відшкодування
витрат на оплату судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
місцевого господарського суду в
частині стягнення неустойки, Фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до
Львівського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
господарського суду Львівської
області від 21.01.2014р. у справі №914/4026/13
скасувати в частині стягнення з нього
на користь позивача неустойки та
прийняти в цій частині нове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги ґрунтуються
на тому, що судом першої інстанції
неповно з'ясовано обставини справи,
порушено норми матеріального та
процесуального права. Зокрема,
скаржник вважає, що договір оренди
обладнання від 01.06.2006р. було повторно
пролонговано до 01.06.2014 р., у зв'язку з
відсутністю заперечень щодо
пролонгації договору з боку позивача, а
тому підстави для застосування до
спірних правовідносин положень ст.785 ЦК
України та стягнення неустойки
відсутні.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Графопак" у своєму
відзиві на апеляційну скаргу
заперечило доводи скаржника, просило
рішення господарського суду
Львівської області від 21.01.2014р. у даній
справі залишити без змін, а апеляційну
скаргу - без задоволення з підстав
законності та обґрунтованості
оскаржуваного судового акту.

Згідно автоматичного розподілу справ
КП "Документообіг господарських судів",
04.02.2014р. справу за №914/4026/13 розподілено
до розгляду судді - доповідачу
Плотніцькому Б.Д.

Розпорядженням голови суду від 05.02.2014р.
у склад колегії для розгляду справи
№914/4026/13 введено суддів Гнатюк Г.М. та
Кравчук Н.М.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 06.02.2014р.
апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 прийнято до
провадження та призначено до розгляду
в судовому засіданні на 26.02.2014р.

В судовому засіданні 26.02.2014р. за згодою
представників сторін було оголошено
перерву до 19.03.2014р.

У зв'язку з перебуванням у відрядженні
головуючого судді Плотніцького Б.Д.,
розпорядженням в.о. керівника апарату
суду від 18.03.2014р. призначено повторний
автоматичний розподіл справи.

Згідно автоматичного розподілу справ
КП "Документообіг господарських судів",
18.02.2014р. справу за №914/4026/13 розподілено
до розгляду судді - доповідачу Марку
Р.І.

Розпорядженням в.о. голови суду від
19.03.2014р. у склад колегії для розгляду
справи №914/4026/13 введено суддів Гнатюк
Г.М. та Кравчук Н.М.

В судове засідання 19.03.2014р. прибув
представник позивача.

Відповідач участі свого
уповноваженого представника в
судовому засіданні не забезпечив, хоча
належним чином був повідомлений про
час та місце розгляду апеляційної
скарги, причин неявки суду не
повідомив.

Зважаючи на те, що відповідача належним
чином було повідомлено про час та місце
розгляду апеляційної скарги, клопотань
про відкладення розгляду апеляційної
скарги до суду не поступало, а в
матеріалах справи достатньо доказів
для розгляду справи по суті та
прийняття законного рішення, судова
колегія дійшла висновку про можливість
розгляду апеляційної скарги за
відсутності представника відповідача.

Представник позивача в судовому
засіданні 19.03.2014р. підтримав свої
доводи та заперечення, викладені у
відзиві на апеляційну скаргу, висловив
свої міркування з питань, що виникли в
ході розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши юридичну оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення
місцевим господарським судом,
дослідивши правильність застосування
судом першої інстанції при винесенні
оскаржуваного судового рішення норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вирішила, що у
задоволенні вимог апеляційної скарги
слід відмовити, оскаржуване рішення
місцевого господарського суду
залишити без змін, з огляду на наступне.

Як встановлено місцевим господарським
судом і це вбачається з матеріалів
справи, 01.06.2006 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю "Графопак"
(далі - орендодавець та позивач у
справі) та Фізичною особою підприємцем
ОСОБА_4 (далі - орендар та відповідач у
справі) було укладено договір оренди
обладнання (далі - договір), відповідно
до умов п.1.1 якого позивач передав, а
відповідач прийняв в орендне
користування лобзиковий станок GNU
(надалі - майно), яке розташоване за
адресою: Львівська область,
Пустомитівський район, с. Сокільники,
вул. Тролейбусна, 15.

Відповідно до п.3.1 договору орендна
плата за майно, що передається в оренду,
становить 250 грн. в місяць в т.ч. ПДВ.

1 червня 2006 року орендодавець передав, а
орендар прийняв у тимчасове оплатне
володіння та користування обладнання,
що підтверджується актом №4/06/01 від
01.06.2006р., підписаним уповноваженим
представником позивача та
відповідачем, а також скріпленим
відтисками їх печаток.

Згідно п. 5.1. договору, термін оренди
встановлюється з 01.06.2006 р. по 01.06.2008 р.

Після закінчення строку даного
договору його було переукладено на
строк до 01 червня 2010 року. Враховуючи
те, що у ТзОВ "ГрафоПак" були відсутні
заперечення щодо користування майном,
згаданий договір було поновлено на
строк встановлений договором - до
01.06.2012 року.

У зв'язку із закінченням строку дії
договору 01.06.2012р. позивач, в порядку
вимог ст. 764 ЦК України, 06.06.2012 року
направив відповідачу лист
повідомлення з вимогою повернути
передане в оренду майно протягом семи
днів з моменту отримання даної вимоги.
Зазначений цінний лист був направлений
позивачем з описом вкладення на
юридичну адресу відповідача та
повернутий відділенням зв'язку по
закінченню терміну зберігання.

Однак, відповідач після закінчення
строку дії договору, майно передане в
оренду не повернув, з огляду на що
18.09.2013р. позивач направив відповідачу
вимогу, в порядку ст.530 ЦК України, про
сплату 18 000, 00 грн. заборгованості по
орендній платі та 7 000, 00 грн. неустойки.

Вказані вимоги позивача були залишені
відповідачем без відповіді та
належного виконання, що і слугувало
підставою для звернення Товариства з
обмеженою відповідальністю "Графопак"
до господарського суду Львівської
області з позовом про стягнення з
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 4
750,00 грн. основного боргу за період з
листопада 2010р. по травень 2012р. та 8
500,00 грн. неустойки за період з червня
2012р. по жовтень 2013р.

Проаналізувавши всі обставини та
матеріали справи місцевий
господарський суд дійшов до висновку
про підставність та обґрунтованість
позовних вимог.

Колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду
погоджується з такими висновками
місцевого господарського суду, з
огляду на наступне.

В силу вимог ст. 11, 626 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України),
ст. 174 Господарського кодексу України
(далі - ГК України) договір є
підставою виникнення господарських
зобов'язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 759 ЦК України встановлено, що за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк. Законом можуть
бути передбачені особливості
укладення та виконання договору найму
(оренди).

Відповідно до ст.509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматись від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку, а згідно ст.526 ЦК України,
ст.193 ГК України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору, актів
цивільного законодавства, а при
відсутності таких вказівок -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Відповідно до ст.599 ЦК
України, ст.202 ГК України зобов'язання
припиняється його виконанням,
проведеним належним чином.

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 762 ЦК України
за користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму. Якщо
розмір плати не встановлений
договором, він визначається з
урахуванням споживчої якості речі та
інших обставин, які мають істотне
значення. Плата за користування майном
вноситься щомісячно, якщо інше не
встановлено договором.

Положеннями ч.3 ст.285, ст.286 ГК України
визначено, що орендар, зокрема
зобов'язаний своєчасно і в повному
обсязі сплачувати орендну плату.
Орендна плата - це фіксований платіж,
який орендар сплачує орендодавцю
незалежно від наслідків своєї
господарської діяльності. Строки
внесення орендної плати визначаються в
договорі.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено,
що якщо у зобов'язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України, якщо
строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок його негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Згідно з ст.33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу. Відповідно до
приписів ст.34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Наявним в матеріалах справи актом
№4/06/01 від 01.06.2006р., підписаним
уповноваженим представником позивача
та відповідачем, а також скріпленим
відтисками їх печаток без жодних
зауважень та застережень підтверджено,
що позивач свої зобов'язання по
договору виконав належним чином.

Проте, відповідач свої зобов'язання за
договором не виконав, орендну плату за
користування обладнанням не сплатив, з
огляду на що 18.09.2013р. позивач направив
відповідачу вимогу, в порядку ст.530 ЦК
України, про сплату заборгованості по
орендній платі. Вказана вимога була
залишена відповідачем без належного
виконання.

Відповідач, у встановленому законом
порядку, не подав належних та
допустимих доказів, які б свідчили про
відсутність у нього заборгованості
перед позивачем за договором, не
долучив платіжних доручень про її
погашення ні під час розгляду спору
місцевим господарським судом, ні під
час перегляду рішення суду в
апеляційному порядку.

Враховуючи наведене колегія суддів
Львівського апеляційного
господарського суду погоджується з
висновками місцевого господарського
суду про підставність та
обґрунтованість вимог позивача про
стягнення з відповідача
заборгованості у розмірі 4 750,00 грн. В
зазначеній частині рішення
господарського суду Львівської
області від 21.01.2014р. у даній справі
сторонами не оскаржується.

Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 785 ЦК
України у разі припинення договору
найму наймач зобов'язаний негайно
повернути наймодавцеві річ у стані, в
якому вона була одержана, з урахуванням
нормального зносу, або у стані, який
було обумовлено в договорі.

Відповідно до п. 2.2.3 договору, при
закінченні терміну дії даного договору
орендар зобов'язаний повернути майно у
тому стані, в якому він його одержав, з
урахуванням зносу, або у стані
обумовленому договором.

Відповідно до ст. 764 ЦК України якщо
наймач продовжує користуватися майном
після закінчення строку договору
найму, то, за відсутності заперечень
наймодавця протягом одного місяця,
договір вважається поновленим на
строк, який був раніше встановлений
договором.

Як вбачається з матеріалів справи, у
зв'язку із закінченням строку дії
договору оренди 01.06.2012 р. позивач, в
порядку встановленому ст. 764 ЦК України,
06.06.2012 року направив відповідачу лист
повідомлення з вимогою повернути
передане в оренду майно протягом семи
днів з моменту отримання даної вимоги.
Зазначений лист був повернутий
відділенням зв'язку по закінченню
терміну зберігання.

Таким чином, позивачем у повному обсязі
виконано приписи ст. 764 ЦК України
шляхом направлення на адресу
відповідача вимоги про повернення
переданого в оренду майна. При цьому
неотримання відповідачем зазначеної
вимоги обумовлено виключно
ігноруванням листа останнім та,
відповідно, не може бути доказом
продовження строку дії договору до
01.06.2014р.

З огляду на наведене, колегія суддів
Львівського апеляційного
господарського суду розцінює
твердження скаржника про те, що
укладений між сторонами договір було
повторно пролонговано до 01.06.2014р., як
безпідставне та необґрунтоване.

Вказаний висновок судової колегії
підтверджується також рішенням
господарського суду Львівської
області від 03.10.2013р. у справі №914/3025/13,
залишеним без змін постановою Вищого
господарського суду України від
13.02.2014р.

Як вбачається з матеріалів справи та не
заперечується сторонами у справі,
відповідач після закінчення терміну
дії договору продовжує фактично
користуватися обладнанням.

Відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України якщо
наймач не виконує обов'язку щодо
повернення речі, наймодавець має право
вимагати від наймача сплати неустойки
у розмірі подвійної плати за
користування річчю за час
прострочення.

З огляду на наведене колегія суддів
Львівського апеляційного
господарського суду погоджується з
висновками місцевого господарського
суду про наявність підстав для
стягнення з відповідача на користь
позивача 8 500,00 грн. неустойки за
період з червня 2012р. по жовтень 2013р..

Відповідно до ст.43 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами
у справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
встановленому законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Скаржник не надав доказів на
спростування висновків місцевого
господарського суду, викладених у
рішенні господарського суду
Львівської області від 21.01.2014р. у даній
справі.

З огляду на все викладене вище, колегія
суддів Львівського апеляційного
господарського суду вважає, що рішення
господарського суду Львівської
області від 21.01.2014 року відповідає
матеріалам справи, ґрунтується на
положеннях чинного законодавства і
підстав для його скасування немає, а
зазначені в апеляційній скарзі доводи
скаржника не відповідають матеріалам
справи, документально не обґрунтовані,
а тому не визнаються такими, що можуть
бути підставою згідно ст. 104 ГПК України
для скасування чи зміни оскаржуваного
рішення.

Судовий збір за перегляд рішення
господарського суду Львівської
області від 21.01.2014 року в апеляційному
порядку покласти на скаржника в
порядку, передбаченому ст. 49 ГПК
України.

Враховуючи вищенаведене та керуючись
ст. ст. 33,43, 99, 101, 103, 105 ГПК України,
Львівський апеляційний господарський
суд ,

П О С Т А Н О В И В :

1. Рішення господарського суду
Львівської області від 21.01.2014р. у справі
№914/4026/13 залишити без змін, апеляційну
скаргу Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 - без задоволення.

2. Витрати по сплаті судового збору за
перегляд рішення в апеляційному
порядку покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Повна постанова складена 24 березня
2014р.

Головуючий-суддя
Марко Р.І.

Суддя
Гнатюк Г.М.

Суддя
Кравчук Н.М.