КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2014 р. Справа№ 21/016-12/19

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зеленіна В.О.

суддів: Синиці О.Ф.

Сітайло Л.Г.

при секретарі: Волуйко Т.В.

Представники сторін:

позивача:Хом’як О.Г., за довіреністю;

відповідача 1:Новікова В.Д., за
довіреністю;

відповідача 2:не з'явився;

третя особа:не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства
„Акціонерна страхова компанія „ІНГО
Україна"

на рішення господарського суду
Київської області від 14.08.2013

у справі № 21/016-12/19 (суддя: Бацуца
В.М.)

за позовом Приватного
акціонерного товариства „Акціонерна
страхова компанія „ІНГО Україна"

до 1)Товариства з обмеженою
відповідальністю „АТП Стріла";

2)Відкритого акціонерного товариства
Національної страхової компанії
„Оранта";

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача-1

ОСОБА_4

про стягнення 91064,93 грн.

за заявою Товариства з обмеженою
відповідальністю „АТП Стріла"

про перегляд рішення
господарського суду Київської області
від 28.11.2012 р. за нововиявленими
обставинами

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Київської області від 14.08.2013 у справі №
21/016-12/19 заяву б/н від 21.05.2013 р.
відповідача-1 - Товариства з обмеженою
відповідальністю „АТП Стріла" про
перегляд рішення господарського суду
Київської області від 28.11.2012 р. за
нововиявленими обставинами у справі №
21/016-12/19 задоволено.

Рішення господарського суду Київської
області від 28.11.2012р. у справі
№ 21/016-12/19 скасовано частково в частині
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю „АТП Стріла" на
користь Приватного акціонерного
товариства „Акціонерна страхова
компанія „Інго Україна" 41574, 93 грн.
компенсації страхового відшкодування
та 831, 50 грн. витрат по сплаті судового
збору.

Прийнято у справі № 21/016-12/19 нове
рішення, яким позов задоволено
частково та відмовлено у задоволенні
позову в частині позовної вимоги про
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю „АТП Стріла" на
користь Приватного акціонерного
товариства „Акціонерна страхова
компанія „Інго Україна" 41574, 93 грн.
компенсації страхового відшкодування.

В іншій частині рішення господарського
суду Київської області від 28.11.2012 р. у
справі № 21/016-12/19 залишено без змін.

Стягнуто з Приватного акціонерного
товариства „Акціонерна страхова
компанія „Інго Україна" на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю „АТП Стріла" судові
витрати 415 грн. 75 коп. судового збору за
розгляд заяви про перегляд судового
рішення у зв'язку з нововиявленими
обставинами.

Не погодившись з вказаним рішенням,
Приватне акціонерне товариство
„Акціонерна страхова компанія „ІНГО
Україна" звернулось до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, у відповідності
до якої просить скасувати рішення
господарського суду Київської області
від 14.08.2013 у справі № 21/016-12/19 в частині
відмови у задоволенні позову в частині
позовної вимоги про стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю „АТП Стріла" на
користь Приватного акціонерного
товариства „Акціонерна страхова
компанія „Інго Україна" 41574, 93 грн.
компенсації страхового відшкодування,
прийняти в цій частині нове рішення
яким позовні вимоги задовольнити
повністю.

Скарга мотивована тим, що
господарським судом Київської області
не в повному обсязі були з'ясовані
обставини, що мають значення для
справи, а також були порушені,
неправильно застосовані норми
матеріального права.

Розпорядженням заступника Голови
Київського апеляційного
господарського суду від 05.12.2013 №
21/016-12/19 у справі № 21/016-12/19 сформовано
для розгляду апеляційної скарги
колегію суддів у складі: головуючий
суддя: Зеленін В.О., судді: Синиця О.Ф.,
Шевченко Е.О.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 05.12.2013 прийнято
до розгляду апеляційну скаргу у справі
№ 21/016-12/19. Розгляд апеляційної скарги
призначений на 16.12.2013 о 12:30.

Розпорядженням заступника Голови
Київського апеляційного
господарського суду від 16.12.2013 №
21/016-12/19 у справі № 21/016-12/19 сформовано
для розгляду апеляційної скарги
колегію суддів у складі: головуючий
суддя: Зеленін В.О., судді: Синиця О.Ф.,
Сітайло Л.Г.

16.12.2013 відповідач 1, відповідач 2 та
третя особа в судове засідання не
з'явились, повноважних представників в
судове засідання не направили, про
причини неявки суд не повідомили, не
зважаючи на те, що були повідомлені про
час та місце розгляду апеляційної
скарги належним чином відповідно до
вимог ст. 64, 86 Господарського
процесуального кодексу України.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 16.12.2013 розгляд
апеляційної скарги у справі № 21/016-12/19
відкладено на 20.01.2014 об 11:30.

16.01.2014 на адресу суду від представника
позивача надійшло клопотання про
відкладення розгляду справи.

20.01.2014 відповідач 2 та третя особа в
судове засідання не з'явились,
повноважних представників в судове
засідання не направили, про причини
неявки суд не повідомили, не зважаючи
на те, що були повідомлені про час та
місце розгляду апеляційної скарги
належним чином відповідно до вимог ст.
64, 86 Господарського процесуального
кодексу України.

Розглянувши клопотання представника
позивача про відкладення розгляду
справи суд відзначає, що воно є
обґрунтованим, а тому підлягає
задоволенню.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 20.01.2014 розгляд
апеляційної скарги у справі № 21/016-12/19
відкладено на 10.02.2014 о 10:45.

03.02.2014 на адресу суду від представника
позивача надійшло клопотання про
відкладення розгляду справи.

10.02.2014 відповідач 2 та третя особа в
судове засідання не з'явились,
повноважних представників в судове
засідання не направили, про причини
неявки суд не повідомили, не зважаючи
на те, що були повідомлені про час та
місце розгляду апеляційної скарги
належним чином відповідно до вимог ст.
64, 86 Господарського процесуального
кодексу України.

Розглянувши клопотання представника
позивача про відкладення розгляду
справи суд відзначає, що воно є
обґрунтованим, а тому підлягає
задоволенню.

10.02.2014 представником відповідача 1
через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду відповідно до ст. 69
ГПК України було подано клопотання про
продовження строку вирішення спору.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 10.02.2014 розгляд
апеляційної скарги у справі №21/016-12/19
відкладено на 24.02.2014 о 12:05. Продовжено
строк вирішення спору по справі.

24.02.2014 на адресу суду надійшла
телеграма, яка за своїм змістом є
клопотанням про розгляд справи за
відсутності представника скаржника.

24.02.2014 відповідач 2 та третя особа в
судове засідання повторно не з'явились,
повноважних представників в судове
засідання не направили, про причини
неявки суд не повідомили, не зважаючи
на те, що були повідомлені про час та
місце розгляду апеляційної скарги
належним чином відповідно до вимог ст.
64, 86 Господарського процесуального
кодексу України.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 24.02.2014 розгляд
апеляційної скарги Приватного
акціонерного товариства „Акціонерна
страхова компанія „ІНГО Україна" у
справі № 21/016-12/19 відкладено на 17.03.2014 об
11:50.

Також, зазначеною ухвалою, в зв'язку з
тим, що сторонами не виконано вимоги
ухвали суду та не надано витребувані
судом документи, суд повторно
зобов'язав до дня слухання надати:

- Відкрите акціонерне товариство
Національна страхова компанія
„Оранта" письмово обґрунтовані
пояснення з доданням доказів, що
підтверджують/спростовують інформацію
з приводу того, на підставі яких
документів (заяв, звернень, технічних
паспортів, тощо) було виписано поліс
страхування цивільно-правової
відповідальності АА № 2980394 на ТОВ "АТП
"Стріла";

- ТОВ "АТП "Стріла" належним чином
засвідчену копію заяви ОСОБА_4 про
звільнення, а її оригінал в судове
засідання;

- ТОВ "АТП "Стріла" належним чином
засвідчену копію наказу про звільнення
ОСОБА_4, а його оригінал в судове
засідання;

- ТОВ "АТП "Стріла" належним чином
засвідчену копію тимчасового талону на
право керування автомобілем
«Мерседес-Бенц» р.н. НОМЕР_3, а його
оригінал в судове засідання.

17.03.2014 представником Товариства з
обмеженою відповідальністю „АТП
Стріла" через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду на виконання вимог
ухвали суду надав копію заяви ОСОБА_4
про звільнення, копію наказу про
звільнення ОСОБА_4, копію тимчасового
талону на право керування автомобілем
«Мерседес-Бенц» р.н. НОМЕР_3.

17.03.2014 відповідач 2 та третя особа в
судове засідання повторно не з'явились,
повноважних представників в судове
засідання не направили, про причини
неявки суд не повідомили, не зважаючи
на те, що були повідомлені про час та
місце розгляду апеляційної скарги
належним чином відповідно до вимог ст.
64, 86 Господарського процесуального
кодексу України.

Колегія суддів відмічає, що Відкрите
акціонерне товариство Національна
страхова компанія „Оранта" не виконано
вимоги ухвали суду та не надало
витребувані судом документи.

Суд вважає, що зазначені обставини не є
перешкодою для розгляду справи,
оскільки про дату, час і місце судового
розгляду справи відповідач 2 та третя
особа повідомлені належним чином.

Керуючись ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України
колегія суддів вважає за необхідне
здійснити перевірку рішення суду
першої інстанції у даній справі в
апеляційному порядку за наявними в
справі документами та за відсутності
представників відповідача 2 та третьої
особи.

17.03.2014 представник скаржника в судовому
засіданні підтримав апеляційну скаргу
і просив суд її задовольнити.

17.03.2014 представник відповідача 1 в
судовому засіданні заперечував проти
задоволення апеляційної скарги і
просив суд рішення господарського суду
Київської області від 14.08.2013 у справі №
21/016-12/19 залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача 1, колегія
суддів прийшла до висновку, що доводи
апеляційної скарги є такими, що
підтверджуються матеріалами справи, а
тому не підстави для скасування
прийнятого у справі судового рішення з
огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
підставою для звернення позивача з
позовом у даній справі стало те, що на
підставі ст. 22, 27 Закону України від 7
березня 1996 р. N 85/96-ВР "Про страхування",
ст. 5, 22 Закону України від 1 липня 2004 р. N
1961-IV "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", ст. 979, 993, 1166, 1172, 1187, 1191, 1194 ЦК
України до нього перейшло право
зворотної вимоги до особи,
відповідальної за заподіяний збиток, а
оскільки ДТП, яка сталась 12.08.2011 за
участю автомобіля Camry" (державний
реєстраційний номер НОМЕР_2), що
належить ТОВ "Клінгспор" та перебував
під керуванням гр. ОСОБА_6, і автомобіль
Mercedes-Benz-312"(державний реєстраційний
номер НОМЕР_3), що належить ТОВ "АТП
Стріла" та перебував під керуванням гр.
ОСОБА_4, відбулось з вини ОСОБА_4
(постанова Києво-Святошинського
районного суду Київського області від
25.08.2011 р. у справі № 3-3106/2011), то просив
суд стягнути з відповідача 1 суму
страхового відшкодування в розмірі
41574,93 грн., як власника транспортного
засобу, та з відповідача 2, як
страховика останнього, суму страхового
відшкодування в розмірі 49490,00 грн.

Рішенням господарського суду
Київської області від 26.03.2012 р.,
залишеного без змін Постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 22.08.2012 р. у
даній справі було відмовлено позивачу
у задоволенні позовних вимог в зв'язку
з тим, що відсутні підстави для
застосування ст. 1172 ЦК України,
оскільки особа, винна у настанні
дорожньо-транспортної пригоди, на
момент вчинення правопорушення,
передбаченого ст. 124 КпАП України, не
перебувала у трудових відносинах з ТОВ
"АТП Стріла", а так-як вимоги до
відповідача-2 є похідними від вимог до
відповідача-1, то і відсутні підстав для
задоволення регресних вимог до ВАТ
НАСК "Оранта" як страховика ТОВ "АТП
Стріла".

Постановою Вищого господарського суду
України від 01.10.2012 р. рішення
господарського суду Київської області
від 26.03.2012 р. та постанову Київського
апеляційного господарського суду від
22.08.2012 р. у даній справі скасовано, а
справу передано на новий розгляд до
господарського суду Київської області
в зв'язку з тим, що місцеві господарські
суди дійшли передчасного висновку про
відмову у задоволені позовних вимог до
ВАТ НАСК "Оранта" з тих підстав, що
вимоги до відповідача-2 є похідними від
вимог до відповідача-1, адже даний
висновок не ґрунтується на нормах
чинного законодавства.

При новому розгляді справи постановою
Вищого господарського суду України від
15.04.2013 р. рішення господарського суду
Київської області від 28.11.2012 р. та
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 30.01.2013 р. у
даній справі, якими позов задоволено
повністю та стягнуто з ТОВ "АТП Стріла"
на користь ПрАТ "АСК "Інго Україна" 41 574,93
грн. компенсації страхового
відшкодування, з ВАТ НАСК "Оранта" на
користь ПрАТ "АСК "Інго Україна" 49 490,00
грн. компенсації страхового
відшкодування, залишено без змін, а
касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "АТП
Стріла" - без задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи,
Товариство з обмеженою
відповідальністю „АТП Стріла"
звертаючись з заявою про перегляд за
нововиявленими обставинами рішення
господарського суду Київської області
від 28.11.2012 р. у справі № 21/016-12/19,
зазначило, що нововиявленою
обставиною, яка дає підстави для
перегляду рішення господарського суду
Київської області від 28.11.2012 р. у справі
№ 21/016-12/19 є те, що власником
транспортного засобу - автомобіля
„Mercedes Benz 312D", реєстраційний номер
НОМЕР_3, є фізічна особа ОСОБА_7, а
відповідач-1 ніколи не був
зареєстрований як власник вказаного
автомобіля і третя особа - ОСОБА_4
здійснював володіння та управління
автомобілем „Mercedes Benz 312D",
реєстраційний номер НОМЕР_3, на
підставі довіреності, виданої йому
власником вказаного транспортного
засобу ОСОБА_7

З оскаржуваного рішення вбачається, що
задовольняючи заяву Товариства з
обмеженою відповідальністю „АТП
Стріла" про перегляд рішення
господарського суду Київської області
від 28.11.2012 р. за нововиявленими
обставинами у справі № 21/016-12/19 місцевий
господарський суд посилався на те, що
шкоду транспортному засобу -
автомобілю „Toyota Camry", реєстраційний
номер НОМЕР_2, що належав ТОВ
„Клінгспор" і перебував під керуванням
фізичної особи ОСОБА_6, було завдано з
вини фізичної особи ОСОБА_4, а оскільки
транспортний засіб - автомобіль „Mercedes
Benz 312", реєстраційний номер НОМЕР_3,
перебував у його законному
користуванні - на відповідній
самостійній правовій підставі (чинна
довіреність), то ТОВ „АТП Стріла" на
момент скоєння ДТП не виступало
володільцем та користувачем і не
здійснювало експлуатацію
вищевказаного джерела підвищеної
небезпеки.

Таким чином, місцевий господарський
суд пришов до висновку, що особами,
відповідальними за завдані ТОВ
„Клінгспор" збитки у розмірі 91064,93 грн.,
а саме за майнову шкоду його
транспортному засобу - автомобілю „Toyota
Camry", реєстраційний номер НОМЕР_2,
пошкодженого внаслідок дтп, що сталась
12.08.2011 р. з вини фізичної особи ОСОБА_4, у
даному випадку є відповідач-2 - ВАТ НСК
„Оранта" відповідно до положень Закону
України „Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" в межах лімітів
відповідальності, передбачених
полісом № АА/2980394 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів від 18.02.2011 р. (тип
договору - страхування
відповідальності за шкоду, заподіяну
життю, здоров'ю, майну третіх осіб
внаслідок експлуатації транспортного
засобу, визначеного в договорі
страхування, будь-якою особою, яка
експлуатує його на законних підставах),
укладеним між іншим користувачем ТОВ
„АТП Стріла" і ВАТ Національною
страховою компанією „Оранта", на суму
49490, 00 грн. (50000,00 грн. страхова сума - 510,00
грн. франшиза), та третя особа - фізична
особа ОСОБА_4 відповідно до положень ст.
ст. 1166, 1187, 1194 Цивільного кодексу
України в тій частині, що не підлягає
відшкодуванню ВАТ Національною
страховою компанією „Оранта" як
страховиком, а саме на суму 41574,93 грн.
(91064,93 грн. - 49490,00 грн. + 510,00 грн.), оскільки
транспортний засіб - автомобіль „Mercedes
Benz 312", реєстраційний номер НОМЕР_3, на
відповідній правовій підставі був у
його володінні та користуванні, і дтп
сталася з його вини, а не відповідач-1 -
ТОВ „АТП Стріла", оскільки останнє в
даному випадку не є відповідальною
особою за заподіяну шкоду так, як у
таких відносинах на момент скоєння дтп
не виступало володільцем та
користувачем і не здійснювало
експлуатацію вищевказаного джерела
підвищеної небезпеки.

Однак, з такими висновками суду першої
інстанції погодитись неможна з огляду
на наступне.

За змістом ст. 112 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд може переглянути
прийняте ним судове рішення, яке
набрало законної сили, за
нововиявленими обставинами, що мають
істотне значення для справи і не могли
бути відомі заявникові.

Нововиявлені обставини - це факти, від
яких залежать виникнення, зміна або
припинення прав та обов'язків осіб, які
беруть участь у справі.

До нововиявлених обставин відносяться
матеріально-правові факти, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші факти, які мають
значення для правильного вирішення
спору або розгляду справи про
банкрутство. Необхідними ознаками
існування нововиявлених обставин є
одночасна наявність таких трьох умов:
по-перше, їх існування на час розгляду
справи, по-друге, те, що ці обставини не
могли бути відомі заявникові на час
розгляду справи, по-третє, істотність
даних обставин для розгляду справи
(тобто коли врахування їх судом мало
б наслідком прийняття іншого
судового рішення, ніж те, яке було
прийняте).

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Як свідчить судова практика, сторонами
у спорах про відшкодування шкоди від
ДТП, як правило можуть бути, учасники
дорожньо-транспортної пригоди;
володільці-користувачі транспортних
засобів; власники джерела підвищеної
небезпеки, з якими винні особи
знаходилися у трудових відносинах;
страхові компанії, з якими власники
транспортних засобів знаходяться у
договірних відносинах; особи, з вини
яких сталася ДТП, відшкодування за якою
було проведено страховими компаніями,
та треті особи, зазвичай,
водії-учасники, які не заявляють
самостійних вимог.

За загальними правилами цивільної
відповідальності має нести винна у
завданні шкоди особа, якою є водій
автомобіля чи особа, яка на відповідній
правовій підставі керувала
автомобілем та з вини якої сталась ДТП.

Окремо слід зазначити, що за змістом
норм матеріального права, які
регулюють спірні правовідносини, зміна
власника транспортного засобу, яким
керувала особа, винна у завданні шкоди
потерпілому, не змінює суб'єктивного
складу сторін у спорі.

Загалом, позивачами у справах про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки, можуть бути
фізичні та юридичні особи, яким завдано
майнової шкоди, у тому числі власники
та володільці майна, фізичні особи,
яким заподіяно моральну шкоду.

Статтею 1187 ЦК України встановлено
відповідальність за завдання шкоди
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Крім того, у п. 4 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27 березня
1992 року надано приблизний перелік
володільців джерел підвищеної
небезпеки, до яких, зокрема, належать
власники джерел підвищеної небезпеки
(кооперативи, акціонерні товариства,
громадяни тощо); організації, що
володіють джерелами підвищеної
небезпеки на праві повного
господарського відання або на праві
оперативного управління (державні
підприємства та установи); організації
та громадяни, що володіють джерелами
підвищеної небезпеки на підставі
відповідних договорів (договору
оренди, підряду); громадяни, які мають
доручення на керування транспортним
засобом; організації, що володіють
джерелами підвищеної небезпеки на
підставі адміністративного акта про
передачу їх у тимчасове користування.

Вирішуючи питання про притягнення тієї
чи іншої особи до відповідальності за
ст. 1187 ЦК України, суди визначають дві
основні ознаки володільця
транспортного засобу: юридичну та
матеріальну (фактичну).

Юридична ознака володільця полягає в
тому, що володільцем визнається тільки
та особа, яка на відповідних правових
підставах володіє об'єктом, діяльність
з яким створює підвищену небезпеку.

У свою чергу матеріальна або фактична
ознака володільця джерела підвищеної
небезпеки означає, що особа повинна
здійснювати фактичне володіння
(експлуатацію, використання,
зберігання, утримання) небезпечними
об'єктами. У разі, якщо управління
небезпечним об'єктом передається
третій особі без належного юридичного
оформлення (наприклад, управління
транспортним засобом без оформлення
довіреності), вважається, що об'єкт не
виходить із володіння його
безпосереднього володільця, і саме він
нестиме відповідальність за заподіяну
шкоду. Тобто, як правило, обидві ознаки
володільця небезпечного об'єкта
повинні мати місце, крім випадків,
передбачених законом.

Відповідно до Правил державної
реєстрації та обліку автомобілів,
автобусів, а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів та
мотоколясок, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 07
вересня 1998 року № 1388 (далі - Правила),
власники транспортних засобів
зобов'язані зареєструвати їх в органах
Державної автоінспекції Міністерства
внутрішніх справ України. При цьому
прізвище, ім'я, по батькові або
найменування юридичної особи -
власника (співвласника) транспортного
засобу вказуються у свідоцтві про
реєстрацію такого транспортного
засобу. Експлуатація транспортних
засобів, не зареєстрованих у
підрозділах Державної автоінспекції,
забороняється.

Разом із цим в п. 16 Правил передбачено,
що за бажанням власника транспортного
засобу - фізичної особи надати право
керування таким засобом іншій фізичній
особі чи за бажанням фізичної або
юридичної особи, якій власник
транспортного засобу передав у
встановленому порядку право
користування і (або) розпорядження
транспортними засобами, підрозділ
Державтоінспекції видає за зверненням
такого власника тимчасовий
реєстраційний талон на строк,
зазначений у його заяві, або
документах, які підтверджують право
користування і (або) розпорядження
транспортним засобом.

Отже, доказами, що підтверджують
правову підставу володіння
автомобілем, можуть бути свідоцтво про
реєстрацію автомобіля або документ, що
підтверджує право користування та (або)
розпорядження вказаним автомобілем, і
виданий на період дії такого документа
тимчасовий реєстраційний талон.

З матеріалів справи вбачається та
підтверджується відповіддю
Міністерства внутрішніх справ України
центру безпеки дорожнього руху та
автоматизованих систем від 19 грудня 2012
року № 45/М-174зі на запит ТОВ „АТП
Стріла" від 17.12.2012 (том 2 а.с. 62), що ТОВ
„АТП Стріла" був виданий тимчасовий
талон (ДАП 733483 від 14.12.2010) по дорученню
для транспортних засобів інших
регіонів.

В п. 16 Правил визначено, копія
документа, що підтверджує право
користування і (або) розпорядження
транспортними засобами, додається до
матеріалів, що необхідні для
оформлення тимчасового реєстраційного
талона.

Також, в п. 16 Правил зазначено, що У
графі талона "Особливі відмітки"
робиться запис "Дійсний до ____________ 20__ р.
за наявності свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу (технічного
паспорта) серії ___ N ________".

Зазначений тимчасовий талон було
видано ТОВ „АТП Стріла" на підставі
заяви самого товариства від 14.12.2010 (том 2
а.с. 156-158) з якої вбачається, що до заяви
додано нотаріально посвідчену
довіреність ВРД 314342 від 09.12.2010 видану
ОСОБА_7 ОСОБА_4 на розпорядження
належного йому на підставі свідоцтва
про реєстрацію НОМЕР_4 (том. 2 а.с. 159), а
також зазначено, що в особливі відмітки
внести запис «дійсний при наявності
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_4».

Таким чином, станом на 14.12.2010 ТОВ „АТП
Стріла" знало, що власником автомобіля
„Mercedes Benz 312D", реєстраційний номер
НОМЕР_3, є ОСОБА_7 на підставі свідоцтва
про реєстрацію НОМЕР_4.

До того ж, особа, яка на підтвердження
права на керування транспортним
засобом пред'являє тимчасовий
реєстраційний талон, виданий на
підставі довіреності, є володільцем
транспортного засобу, поки довіреність
на підставі якої було отримано
тимчасовий талон на ТЗ не буде
скасована власником.

Оскільки, довіреність ВРД 314342 від
09.12.2010 видану ОСОБА_7 ОСОБА_4 на
розпорядження належного йому на
підставі свідоцтва про реєстрацію
НОМЕР_4 (том. 2 а.с. 159) не була скасована ,
то ТОВ „АТП Стріла" на дату ДТП
володіло автомобілем „Mercedes Benz 312D",
реєстраційний номер НОМЕР_3 на підставі
тимчасового талону (ДАП 733483 від 14.12.2010)
термін дії якого до 18.08.2013 року,
підтвердженням чого є відповідь
Міністерства внутрішніх справ України
центру безпеки дорожнього руху та
автоматизованих систем від 19 грудня 2012
року № 45/М-174зі на запит ТОВ „АТП
Стріла" від 17.12.2012 (том 2 а.с. 69-70).

Як зазначалось вище, статтею 1187 ЦК
України встановлено загальні правила
цивільної відповідальності власника
транспортного засобу при настанні
страхового випадку, але і існують
винятки із цього правила, які
визначені в ч. 3, ч. 5 ст. 1187 ЦК України,
згідно з якими особа, яка на
відповідній правовій основі володіє
транспортним засобом (власник, орендар,
підрядник тощо), звільняється від
обов'язку відшкодування шкоди,
завданої транспортним засобом у
випадках неправомірного заволодіння
третьою особою транспортним засобом,
завдання шкоди внаслідок непереборної
сили або умислу потерпілого.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ
„АТП Стріла" ще 14.12.2010 знало, що
власником автомобіля „Mercedes Benz 312D",
реєстраційний номер НОМЕР_3, є ОСОБА_7 на
підставі свідоцтва про реєстрацію
НОМЕР_4, так-як отримання тимчасового
талону згідно положень Правил
державної реєстрації та обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів та мотоколясок,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 07 вересня 1998 року
№ 1388 без наявності свідоцтва про
реєстрацію ТЗ неможливо.

До того ж, як зазначалось вище
тимчасовий талон на автомобіль „Mercedes
Benz 312D", реєстраційний номер НОМЕР_3 може
бути дійсним лише при наявності
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_4.

З огляду на зазначене вище, ТОВ „АТП
Стріла" мало не лише тимчасовий талон
(ДАП 733483 від 14.12.2010) на автомобіль „Mercedes
Benz 312D", реєстраційний номер НОМЕР_3, а й
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_4. В іншому
випадку тимчасовий талон (ДАП 733483 від
14.12.2010) на автомобіль „Mercedes Benz 312D",
реєстраційний номер НОМЕР_3 був би
недійсним і ТОВ „АТП Стріла"
експлуатувало автомобіль без
відповідної правової підстави.

Статтею 16 Закону України «Про дорожній
рух» встановлено, що водій під час
керування транспортним засобом
повинен мати при собі та на вимогу
працівників міліції пред'являти для
перевірки посвідчення водія та
реєстраційний документ на
транспортний засіб.

Суд відзначає, що в розумінні ст. 33, 36
Господарського процесуального кодексу
України ТОВ „АТП Стріла" не надало ні
до суду першої інстанції ні до суду
апеляційної інстанції докази, які б
свідчили про вчинення ОСОБА_4
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 126 Глави 10 КпАП
України, а саме керування транспортним
засобом без відповідної правової
підстави „Mercedes Benz 312D", реєстраційний
номер НОМЕР_3.

Також, колегія суддів звертає увагу на
те, що автомобіль „Mercedes Benz 312D",
реєстраційний номер НОМЕР_3, на дату ДТП
був застрахований у відповідача 2,
підтвердженням чого є наявна в
матеріалах справи копія полісу № 2980394
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів (том 1 а.с. 14) та лист відповідача
2 від 12.12.2011 № 11-02-10/33998 (том 1 а.с. 15).

Відповідно до Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" поліс № 2980394 (том 1 а.с. 14) є
єдиною формою внутрішнього договору
страхування, яка посвідчує укладення
такого договору та визначає осіб,
відповідальність яких застрахована.

Пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного
кодексу України передбачає, що
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного
кодексу України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Отже, двостороннім правочинами
притаманна наявність
взаємоузгодженого волевиявлення двох
осіб, спрямованого на виникнення
єдиного правового результату,
покликаного забезпечити реалізацію
обопільної чи самостійної мети кожної
з цих осіб.

Згідно із Законом України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" метою укладення договору
страхування є страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів і спрямований на забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди та захисту майнових інтересів
страхувальників.

Законом України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" містить
визначення, що власники транспортних
засобів - юридичні та фізичні особи, які
відповідно до законів України є
власниками або законними володільцями
(користувачами) наземних транспортних
засобів на підставі права власності,
права господарського відання,
оперативного управління, на основі
договору оренди або правомірно
експлуатують транспортний засіб на
інших законних підставах.

В свою чергу особи, відповідальність
яких застрахована - це страхувальник та
інші особи, які правомірно володіють
забезпеченим транспортним засобом.
Володіння забезпеченим транспортним
засобом вважається правомірним, якщо
інше не встановлено законом або
рішенням суду.

Таким чином, укладення договору
страхування можливе лише тоді коли
страхувальник є власником
транспортного засобу або його законним
володільцем.

Як зазначалось раніше доказами, що
підтверджують правову підставу
володіння автомобілем, можуть бути
свідоцтво про реєстрацію автомобіля
або документ, що підтверджує право
користування та (або) розпорядження
вказаним автомобілем, і виданий на
період дії такого документа тимчасовий
реєстраційний талон.

З огляду на зазначене, колегія суддів
відзначає, що вразі якщо ТОВ „АТП
Стріла", як страхувальник правомірно не
володів забезпеченим транспортним
засобом (автомобіль „Mercedes Benz 312D",
реєстраційний номер НОМЕР_3), то
відповідач 2 не уклав би з ним договір
страхування на підставі якого було
видано поліс № 2980394.

Крім цього, колегія суддів звертає
увагу на те, що сторонами не заявлялось
про недійсність полісу № 2980394, що дає
підстави дійти висновку проте, що
відповідач 2 застрахував
цивільно-правову відповідальність ТОВ
„АТП Стріла", як страховика який
правомірно володів автомобілем „Mercedes
Benz 312D", реєстраційний номер НОМЕР_3.

До того ж, колегія суддів відзначає, що
ТОВ „АТП Стріла" помилково ототожнено
поняття нововиявленої обставини (як
факту) і нового доказу (як
підтвердження факту) нововиявленими
обставинами, хоча ці поняття необхідно
чітко розрізняти.

Зазначена позиція суду знайшла своє
відображення в постанові Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.11.2011 № 17 «Про деякі питання практики
перегляду рішень, ухвал, постанов за
нововиявленими обставинами».

Таким чином, твердження ТОВ „АТП
Стріла", що йому нібито було невідомо
про власника транспортного засобу
„Mercedes Benz 312D", реєстраційний номер
НОМЕР_3 на момент розгляду справи по
суті, а про цю обставину він дізнався
лише у травні 2013 року, є безпідставним
та необґрунтованим, так-як ТОВ «АТП
-Стріла», цими ж обставинами (власником
транспортного засобу „Mercedes Benz 312D",
реєстраційний номер НОМЕР_3 є не ОСОБА_4
та ТОВ „АТП Стріла", а фізична особа
ОСОБА_7) обґрунтовувало доводи власної
апеляційної скарги від 18.12.2012, а також
доводи касаційної скарги від 19.02.2013, в
зв'язку з чим не є нововиявленими
обставини в розумінні положень ст. 112
Господарського процесуального кодексу
України.

Доказів наявності інших нововиявлених
обставин, що дають підстави для
перегляду рішення господарського суду
Київської області від 28.11.2012 за
нововиявленими обставинами у справі №
21/016-12/19, суду не надано.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що зазначені у заяві
обставини не можуть бути підставою для
зміни або скасування рішення
господарського суду Київської області
від 28.11.2012 у справі № 21/016-12/19 за
правилами, встановленими ст.ст. 112 -114
ГПК України.

З огляду на зазначене, рішення
господарського суду Київської області
від 14.08.2013 у справі № 21/016-12/19, яким заяву
б/н від 21.05.2013 р. Товариства з обмеженою
відповідальністю „АТП Стріла" про
перегляд рішення господарського суду
Київської області від 28.11.2012 р. за
нововиявленими обставинами у справі №
21/016-12/19 задоволено, підлягає
скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 112 - 114 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства „Акціонерна
страхова компанія „ІНГО Україна"
задовольнити.

2. Рішення господарського суду
Київської області від 14.08.2013 у справі №
21/016-12/19, яким задоволено заяву
Товариства з обмеженою
відповідальністю „АТП Стріла" про
перегляд рішення господарського суду
Київської області від 28.11.2012 за
нововиявленими обставинами у справі №
21/016-12/19, скасувати.

3. Рішення господарського суду
Київської області від 28.11.2012 у справі №
21/016-12/19

залишити без змін, а заяву Товариства з
обмеженою відповідальністю „АТП
Стріла" про перегляд за нововиявленими
обставинами рішення господарського
суду Київської області від 28.11.2012 у
справі № 21/016-12/19 - без задоволення.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "АТП Стріла" (08000,
Київська область, смт. Макарів, вул.
Леніна, 42; ) на користь
Приватного акціонерного товариства
"Акціонерна страхова компанія "ІНГО
Україна" (01054, м. Київ, вул. Воровського,
33, ) 430 (дві тисячі сто
шістдесят) грн. 25 коп. судового збору за
розгляд справи судом апеляційної
інстанції.

5. Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства Національної страхової
компанії "Оранта"(01032, м. Київ, вул.
Жилянська, 75; ) на
користь Приватного акціонерного
товариства "Акціонерна страхова
компанія "ІНГО Україна" (01054, м. Київ, вул.
Воровського, 33, ) 430 (дві
тисячі сто шістдесят) грн. 25 коп.
судового збору за розгляд справи судом
апеляційної інстанції.

6. Видачу наказів доручити
господарському суду Київської області.

7. Матеріали справи № 21/016-12/19 повернути
до господарського суду Київської
області.

Головуючий суддя
В.О. Зеленін

Судді
О.Ф. Синиця

Л.Г. Сітайло