ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 року Справа № 903/821/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Ткаченко Н.Г. - головуючого, Катеринчук
Л.Й., Коробенка Г.П.
(доповідач)розглянувши матеріали
касаційної скарги Рокинівської
селищної радина постановуРівненського
апеляційного господарського суду від
05.12.2013р.у справігосподарського суду
Волинської області за
позовомРокинівської селищної ради
довідкритого акціонерного товариства
"Волиньрибгосп" треті особи, які не
заявляють самостійні вимоги на предмет
спору на стороні відповідача: 1)
товариство з обмеженою
відповідальністю
"Трансгазіндастрі АГ", 2) фізична
особа-підприємець ОСОБА_4пророзірвання
договору оренди за участю
представників сторін:

позивача: Колтонюк Ю.В. (представник за
дов. від 13.03.2014р. №б/н),

відповідача: не з'явився,

третьої особи 1-2: не з'явились

ВСТАНОВИВ:

Рокинівська селищна рада
звернулася до господарського суду
Волинської області з позовом до ВАТ
"Волиньрибгосп" про розірвання
Договору оренди землі від 20.07.2010р.,
укладеного між Рокинівською сільрадою
Луцького району Волинської області та
ВАТ "Волиньрибгосп", зареєстрованого
07.10.2010р. в Державному реєстрі земель за
реєстраційним номером №05.

Позовні вимоги мотивовані
неналежним виконанням відповідачем
взятих на себе зобов'язань по оплаті
орендних платежів, що є підставою для
розірвання договору оренди від 20.07.2010р.
в силу ст. 651 ЦК України, ст. 32 Закону
України "Про оренду землі".

Рішенням господарського суду
Волинської області від 15.10.2013р. у справі
№903/821/13 позов задоволено.

Постановою Рівненського
апеляційного господарського суду від
05.12.2013р. рішення господарського суду
Волинської області від 15.10.2013р. у справі
№903/821/13 скасовано та прийнято нове
рішення, яким в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з постановою,
Рокинівська селищна рада звернулась з
касаційною скаргою до Вищого
господарського суду України, в якій
просить її скасувати, а рішення суду
першої інстанції залишити в силі,
мотивуючи скаргу тим, що оскаржувана
постанова прийнята з порушенням норм
матеріального права, а саме ст. 32 Закону
України "Про оренду землі", та не
враховано при вирішенні справи
відповідних роз'яснень Пленуму Вищого
господарського суду України, зокрема
п.2.23 Постанови Пленуму ВГСУ від 17.05.2011р.
№6 "Про деякі питання практики розгляду
справ у спорах, що виникають із
земельних відносин".

Колегія суддів, приймаючи до уваги
межі перегляду справи в касаційній
інстанції, проаналізувавши на підставі
фактичних обставин справи
застосування норм матеріального та
процесуального права при винесенні
оспорюваного судового акту, знаходить
необхідним в задоволенні касаційної
скарги відмовити, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
20.07.2010р. на підставі рішення
Рокинівської сільради № 31/03 від
20.07.2010р., між Рокинівською селищною
радою (орендодавець) та ВАТ
"Волиньрибгосп" (орендар) укладено
Договір оренди земельної ділянки
загальною площею 74,75 га, яка
знаходиться в межах населеного пункту
Рокинівської селищради Луцького
району Волинської області, в тому
числі: під водою - 42,37 га, з яких під
каналами - 1,33 га, під ставками - 41,04 га;
під відкритими заболоченими землями,
болотами - 6,6 га; під гідротехнічними
спорудами-валами - 1,27 га; під лісами та
іншими лісовкритими площами - 9,40 га; з
них під чагарниками 9,40 га; під
сільськогосподарськими землями 15,11 га,
з них під сіножатями - 3,70 га, під
пасовищами - 7,21 га, під господарськими
будівлями і дворами 4,20 га з розміром
щорічної орендної плати 57 978,60 грн.,
терміном на 5 років.

01.12.2011р., між ВАТ "Волиньрибгосп"
(орендар) та ФОП ОСОБА_4 (суборендар), за
погодженням з Рокинівською селищною
радою, було укладено Договір суборенди
земельної ділянки, відповідно до умов
якого орендар передав, а суборендар
прийняв у платне користування,
терміном до 20 липня 2015 року, земельну
ділянку водного фонду площею 0,8 га, яка
знаходиться в межах населеного пункту
Рокинівської селищради Луцького
району Волинської області з річною
орендною платою у розмірі 620,5 грн., яку
суборендар повинен був сплачувати на
рахунок орендареві (п.3.2. Договору).

10.07.2012р. між ВАТ "Волиньрибгосп"
(суборендодавець) та ТОВ
"Трансгазіндастрі АГ" (суборендар) за
погодженням з Рокинівською селищною
радою було укладено Договір суборенди,
відповідно до умов якого
суборендодавець передав, а суборендар
прийняв у платне користування терміном
до 20 липня 2015 року земельну ділянку
водного фонду площею 73,93 га, яка
знаходиться в межах населеного пункту
на території Рокинівської сільради
Луцького району Волинської області з
річною орендною платою у розмірі 57 978,60
грн., яку суборендар повинен був
сплачувати на рахунок первісного
орендодавця - Рокинівської селищної
ради (п.5.2. Договору).

Судом встановлено, що 06.08.2013р.( дата
звернення Рокинівської селищної ради
до суду цим позовом) ТОВ
"Трансгазіндастрі АГ" платіжним
дорученням №1542, сплатило Рокинівській
селищній раді 4 778,55 грн. орендної плати
за квітень 2013р., згідно Договору
суборенди від 10.07.2012р.

Згідно листа від 14.08.2013р. №665/01.10
Рокинівської селищної ради, загальна
сума заборгованості станом на 01 травня
2013 року з врахуванням індексу інфляції,
3% річних та пені становила 33 930,36 грн.

22.08.2013р. ТОВ "Трансгазіндастрі АГ"
платіжним дорученням №1568, сплатило
Рокинівській селищній раді 28 671,30 грн.
заборгованості по орендній платі
згідно Договору суборенди від 10.07.2012р.

Згідно листа Рокинівської селищної
ради від 02.10.2013р. №718/01.10, ТОВ
"Трансгазіндастрі АГ" погасило
заборгованість за 2012 рік та внесло
орендні платежі за 2013 рік на суму 47 785,50
грн.

Отже, на час порушення провадження
у даній справі (07.08.2013р.) по Договору
оренди землі від 20.08.2010р. фактично не
було сплачено орендну плату за
користування землею лише за травень та
червень 2013р..

Предметом спору у даній справі є
розірвання зазначеного Договору
оренди землі від 20.07.2010р. в зв'язку з
несплатою орендної плати.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 24 Закону України
"Про оренду землі", орендодавець має
право вимагати від орендаря
своєчасного внесення орендної плати.

Згідно ст. 32 Закону України "Про
оренду землі" на вимогу однієї із
сторін договір оренди землі може бути
достроково розірваний за рішенням суду
в разі невиконання сторонами
обов'язків, передбачених статтями 24 і 25
цього Закону та умовами договору, а
також на підставах, визначених
Земельним кодексом України та іншими
законами України.

У п. 10.3 Договору оренди землі від
20.07.2010р., сторони обумовили, що дія
договору припиняється шляхом його
розірвання, зокрема, за рішенням суду
на вимогу однієї із сторін внаслідок
невиконання другою стороною
обов'язків, передбачених договором.

Відповідно до п."д" ч.1 ст. 141 ЗК
України, підставою для припинення
права користування земельною ділянкою
є систематична несплата орендної
плати.

Тобто, за змістом зазначених норм,
договір оренди землі можливо розірвати
лише в разі систематичної несплати
орендної плати, разове порушення умов
договору у цій частині не є підставою
для його розірвання, з огляду на що
твердження суду апеляційної інстанції
щодо помилковості посилань місцевого
господарського суду на приписи ст. 651 ЦК
України, як на підставу для розірвання
спірного Договору оренди землі від
20.07.2010р., колегія визнає правильними,
як і те, що місцевим господарським
судом при прийнятті рішення не було
враховано п.5.2 Договору суборенди від
10.07.2012р., за яким суборендар
зобов'язаний сплачувати орендну плату
на поточний рахунок первісного
орендодавця, не було з'ясовано розміру
та періоду заборгованості по орендній
платі за землю, причин такої неуплати і
утворення у відповідача зазначеного
боргу, а також особливості діяльності
цього товаровиробника, а саме: що його
основною діяльністю є розведення та
реалізація рибної продукції,
виробництво якої носить сезонний
характер та пов'язане з зарибленням
водоймищ і необхідним періодом для
вирощування малька риби до її
реалізації.

Отже, апеляційним господарським судом
під час перегляду справи встановлені
обставини справи, що підтверджуються
певними доказами, яким попередній суд
дав належну оцінку, правом переоцінки
яких в силу приписів ст. 1117 ГПК України
касаційна інстанція не наділена, з
огляду на що висновок господарського
суду попередньої інстанції про відмову
у задоволенні позовних вимог, колегія
визнає правомірним та обґрунтованим.

З огляду на викладене, доводи
касаційної скарги не спростовують
висновків викладених в оскаржуваній
постанові і не можуть бути підставою
для її зміни чи скасування, оскільки
вона відповідає чинному законодавству
України і обставинам справи.

Керуючись ст. 1115, 1117, 1118, 1119 - 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні касаційної скарги
відмовити.

Постанову Рівненського
апеляційного господарського суду від
05.12.2013р. у справі №903/821/13 залишити без
змін.

Головуючий суддя :
Н.Г. Ткаченко

Судді:
Л.Й. Катеринчук

Г.П. Коробенко