РІШЕННЯ

"06" березня 2014 р.Справа № 921/1266/13-г/7

Господарський суд Тернопільської
області

у складі судді Стадник М.С.

розглянув матеріали справи

за позовом: Публічного акціонерного
товариства "Комерційний банк "Надра",
вул. Артема, 15, м.Київ 53, 04053, в особі
Філії ВАТ КБ "Надра" Тернопільське
регіональне управління, вул. Замкова, 6,
м.Тернопіль

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "ММ ЛТД", провулок
Галицький, 3, м.Тернопіль

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача: ОСОБА_1, с.Лисиничі,
Пустомитівський район, Львівська
область

За участю представників сторін:

позивача: Когут О.Г. - довіреність
№13-11-6538 від 24.05.2013р.

відповідача: Гуцалюк А.Р. - довіреність
№б/н від 22.06.2011р.

Суть справи:

Публічне акціонерне товариство
"Комерційний банк "Надра" звернулось з
позовом в особі Філії ВАТ КБ "Надра"
Тернопільське регіональне управління
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ММ ЛТД" про звернення
стягнення 16890,08 Євро, що еквівалентно
185248,70грн. за кредитним договором
№49/2007-МКМ від 27.12.2007р., з яких: 11757,99 Євро,
що еквівалентно 128960,45грн. - сума
неповернутого кредиту, 2482,11 Євро, що
еквівалентно 27223,53грн. - проценти за
користування кредитом, 75,39 Євро, що
еквівалентно 826,87 грн. - пеня за
порушення строків оплати відсотків,
1924,63 Євро, що еквівалентно 21109,15 грн. -
пені за порушення строку оплати
кредиту та 649,95 Євро, що еквівалентно
7128,58 грн. - штраф за порушення строків
повернення кредиту, шляхом звернення
стягнення на предмет застави,
відповідно до договору застави від
27.12.2007р., посвідченого приватним
нотаріусом Тернопільського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 та
зареєстровано в реєстрі за №7153.

Сторони повідомлені про час та місце
розгляду справи відповідно до ст. 64 ГПК
України.

Учасникам судового процесу в засіданні
оголошено склад суду та роз'яснено їх
права і обов'язки передбачені ст. 22 ГПК
України.

Ухвалою суду від 04.02.2014р. за клопотанням
представника відповідача, відповідно
до ст. 69 ГПК України, строк розгляду
справи продовжено на 15 днів до 06.03.2014р.

Відповідач подав клопотання про
застосування строку позовної давності
№ б/н від 20.01.2014р., в якій послався на те,
що позивач пропустив встановлені ст.ст.
257, 258 ЦК України строки позовної
давності, оскільки позов подано до суду
19.12.2013р., у зв'язку з чим просив
застосувати позовну давність та в
позові відмовити.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав заявлені позовні
вимоги, щодо пропущення строку
позовної давності заперечив та
пояснив, що позов ним був відправлений
в межах строку позовної давності на
адресу суду 16.12.2013р., в підтвердження
чого надав копію фіскального чеку №0185
від 16.12.2013р., так як 15.12.2013р. припадав на
вихідний день - неділю. Позовні вимоги
підтримав повністю та просив їх
задовольнити.

Третя особа - ОСОБА_1, витребувані
ухвалами суду від 23.12.2013р., 21.01.2014р.,
18.02.2014р. та від 04.03.2014р. матеріали не
надав, участь повноваженого
представника в судовому засіданні не
забезпечив.

Справа розглядається за наявними
матеріалами відповідно до ст.75 ГПК
України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши в процесі розгляду справи
пояснення представників сторін, судом
встановлено:

- між Відкритим акціонерним
товариством комерційний банк "Надра"
(правонаступник Публічне акціонерне
товариство "Комерційний банк "Надра") в
особі начальника відділення №17 філії
ВАТ КБ "Надра" Тернопільське РУ - Клочка
В.О., який діяв на підставі довіреності
№1-11-9210 від 28.08.2007р. (далі - Банк) та
ОСОБА_1 (далі - Позичальник) укладено
27.12.2007р. кредитний договір № 49/2007-МКМ,
відповідно до умов якого сторони взяли
на себе зобов'язання:

- Банк видає Позичальнику кредитні
кошти в сумі 30000,00 Євро, на споживчі
потреби, строком по 15.12.2010р. включно, зі
сплатою за користування кредитом
відсотків з розрахунку 12,9 % річних, що
обчислюється виходячи з 360 днів у році.
(п.п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4 умов кредитного
договору);

- строк користування кредитом
починається з моменту надання кредиту
у відповідності з п. 2.1 цього Договору,
який проводиться шляхом видачі
Позичальнику готівки через касу Банку,
або перерахування коштів за
реквізитами, вказаними Позичальником,
або шляхом оплати платіжних
документів, які виписані на
Позичальника (п. 2.1 умов кредитного
договору);

- відповідно до п.3, п.4 умов кредитного
договору повернення кредиту,
нарахування та сплата відсотків за
користування кредитом проводиться
наступним чином: повернення кредиту та
сплата відсотків здійснюється на
рахунок НОМЕР_2 згідно з графіком, який
є невід'ємною частиною договору; у
випадку прострочення виконання
зобов'язання у відношенні повернення
кредиту у строк, обумовлений графіком,
Позичальник сплачує Банку відсотки за
користування кредитом або його частини
(якщо зобов'язання частково виконанні
позичальником) у розмірі 25,8% річних
виходячи з фактичної кількості днів у
розрахунковому місяці; у випадку
виникнення у Позичальника
простроченої сплати відсотків за
користування кредитом згідно з
графіком за будь-який період, а також у
випадку порушення Заставодавцем
будь-якої умови договору застави, Банк
має право достроково витребувати
наданий кредит, в тому числі звернути
стягнення на заставлене майно -
автотранспорт, про що письмово
повідомляє Позичальника;

- сторони погодили, що кошти для
погашення заборгованості
направляється на сплату у наступній
черговості: прострочених відсотків за
користування кредитом; поточних
відсотків за користування кредитом;
штрафних санкцій за не сплачені у строк
відсотки; простроченої основної суми
боргу - суми кредиту; неустойки за
неповернення в строк кредиту; суми
кредиту (п. 6.1.3 умов кредитного
договору);

- відповідно до п. 7.1.3 умов кредитного
договору, Банк має право у випадку
невиконання (часткового невиконання)
Позичальником своїх зобов'язань по
договору, в тому числі по поверненні
кредиту та сплаті відсотків, звернути
стягнення на заставне майно відповідно
до діючого законодавства України для
погашення в повному обсязі
заборгованості за кредитом, відсотками
та неустойкою;

- у разі порушення Позичальником
строків сплати кредиту, відсотків за
користування кредитом Позичальник
зобов'язаний сплатити Банку пеню у
розмірі 0,5% від суми прострочених
зобов'язань за кожен день прострочення,
але не більше подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла у період за який
сплачується пеня та штраф у розмірі 5%
від суми заборгованості по поверненню
кредиту та/чи сплати відсотків,
вказаних у графіку визначених на дату
прострочення (розділ 9 умов кредитного
договору);

- кредитний договір вступає в силу з
моменту його підписання сторонами і
діє до повного виконання Позичальником
своїх зобов'язань за договором (п. 12.2
умов кредитного договору).

Виконання зобов'язань по кредитному
договору забезпечено договором
застави укладеним 27.12.2007р. між
Відкритим акціонерним товариством
комерційний банк "Надра" в особі
начальника відділення Клочка В.О.(далі -
Заставодержатель) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "ММ ЛТД" в
особі директора Брик Р.Є., що діяв на
підставі статуту товариства (далі -
Заставодавець), відповідно до умов
якого:

- Заставодавець для забезпечення
виконання в повному обсязі зобов'язань
громадянина ОСОБА_1 (далі - Позичальник),
за кредитним договором №49/2007-МКМ від
27.12.2007р., що укладений між
Заставодержателем та Позичальником,
щодо повернення кредитних коштів у
строк до 15.12.2010р. у розмірі 30000,00 Євро та
відсотків за користування кредитними
коштами із розрахунку 12,9% річних за
строковим кредитом і 25,8% річних за
простроченим кредитом, збитків, пені,
штрафів та інших витрат, передає в
заставу Заставодержателю автомобіль,
який належить Заставодавцю на праві
приватної власності, транспортний
засіб марки VOLVO, моделі FH 12.420, рік
випуску - 2000, жовтого кольору, шасі
(кузов, рама, коляска) НОМЕР_3, тип ТЗ -
сідловий тягач-Е, реєстраційний №
НОМЕР_1, зареєстрований РЕВ МРВ ІДАІ м.
Тернопіль, 22.12.2007р., який належить
Заставодавцю на підставі свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_4, виданого РЕВ МРВ ІДАІ м.
Тернопіль 22.12.2007р. (далі - предмет
застави) (п.п 1.1, 1.2 умов договору
застави);

- відповідно п. 1.3 умов договору застави,
за згодою сторін предмет застави
передається в заставу за вартістю 273898,19
грн., що на час укладення договору по
офіційному курсу встановленому
Національним банком України становить
37670,00 Євро;

- Заставодержатель має право звернути
стягнення на предмет застави у випадку
одноразового порушення строків
внесення плати за користування
кредитом (процентів) або чергового
платежу, невиконання чи неналежного
виконання Позичальником своїх
зобов'язань за кредитним договором в
повному обсязі, визначеному на момент
фактичного задоволення, враховуючи
суму кредиту, відсотків за
користування ним, збитків, пені,
штрафів та інших витрат, пов'язаних зі
зверненням стягнення на предмет
застави (п.п 2.1.3, 2.1.4 умов договору
застави);

- Заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави, про що письмово повідомляє
Заставодавця, з моменту порушення
Позичальником будь-якого з зобов'язань
за кредитним договором.

- договір набуває чинності з моменту
його підписання сторонами та
нотаріального посвідчення і діє до
повного виконання зобов'язань по
кредитному договору (п.5.3 умов договору
застави).

Суд, на підставі ст. 43 ГПК України,
оцінивши подані докази та наведені
представниками сторін доводи, прийшов
до висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню, при цьому суд
виходив із наступного:

- порядок укладення, зміни, розірвання
та виконання кредитного договору
регулюється нормами Цивільного
кодексу України (далі ЦК України),
Господарського кодексу України (далі
ГК України), Закону України "Про банки і
банківську діяльність" та нормативними
актами прийнятими Національним банком
України, який є особливим центральним
органом державного управління (ст.2
Закону України "Про Національний банк
України") та видає нормативно - правові
акти з питань віднесених до його
повноважень, які є обов'язковими для
органів державної влади, місцевого
самоврядування, банків, підприємств,
організацій та установ незалежно від
форм власності, а також для фізичних
осіб;

- відповідно до ст.ст. 47, 49, ч.1ст. 55 Закону
про банки, відносини банку з клієнтом
регулюються законодавством України,
нормативно-правовими актами
Національного банку України та угодами
(договорами) між клієнтом та банком;

- згідно ст. 626, 627 ЦК України, договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків, при цьому сторони є
вільними в укладені договору, виборі
контрагента та визначені умов договору
з урахуванням вимог ЦК України, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості;

- кредитні відносини здійснюються на
підставі кредитного договору, що
укладається між кредитором і
позичальником у письмовій формі, у
якому передбачаються мета, сума і строк
кредиту, умови і порядок його видачі та
погашення, види забезпечення
зобов'язань позичальника, відсоткові
ставки, порядок плати за кредит,
обов'язки, права і відповідальність
сторін щодо видачі та погашення
кредиту (ст. 345 ГК України, ст. 1055 ЦК
України);

- за кредитним договором банк або інша
фінансова установа зобов'язується
надати грошові кошти (кредит)
позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти, при цьому
зобов'язання має бути виконане у
гривнях. Використання іноземної валюти
при здійсненні розрахунків на
території України за зобов'язаннями
допускається лише у випадках, порядку
та на умовах, встановлених законом. При
цьому, якщо у зобов'язанні визначено
грошовий еквівалент в іноземній
валюті, сума, що підлягає сплаті у
гривнях, визначається за офіційним
курсом відповідної валюти на день
платежу, якщо інший порядок її
визначення не встановлений договором
або законом чи іншим
нормативно-правовим актом (ст.ст. 533, 1054
ЦК України);

- відповідно до п.3 ч.3 ст. 47, ч.1 ст. 49
Закону про банки (в редакції Закону від
24.07.2009р.) банківські послуги щодо
розміщення залучених коштів, в тому
числі в іноземній валюті, від свого
імені, на власних умовах та на власний
ризик, належать до виключно
банківських кредитних операцій,
здійснювати які дозволяється тільки
банкам, які мають банківську ліцензію;

- генеральні ліцензії на здійснення
валютних операцій, що не потребують
індивідуальної ліцензії, на весь
період дії режиму валютного
регулювання видає банкам Національний
банк України відповідно до п.2 ст.5
Декрету Кабінету Міністрів України
"Про систему валютного регулювання і
валютного контролю". Відповідно до п.2.1,
2.3 "Положення про порядок видачі банкам
банківських ліцензій, письмових
дозволів та ліцензій на виконання
окремих операцій" затверджене
Постановою Правління Національного
банку України від 17.07.2001р. N275 (в редакції
Постанови від 4 серпня 2009 року №446,
чинної на момент видачі кредиту,
постанова втратила чинність згідно з
постановою Правління Національного
банку України від 08.09.2011р. №306), на
підставі банківської ліцензії та за
умови отримання письмового дозволу
Національного банку банки мають право
здійснювати банківські операції з
валютними цінностями, в тому числі
розміщення залучених коштів від свого
імені, на власних умовах та на власний
ризик. Відповідно до п.5.3 зазначеного
Положення, письмовий дозвіл на
здійснення операцій з валютними
цінностями є генеральною ліцензією на
здійснення валютних операцій згідно з
Декретом Кабінету Міністрів України
"Про систему валютного регулювання і
валютного контролю" .

В силу зазначених норм, банк може
надавати послуги по здійсненню
кредитування в іноземній валюті, які за
своєю правовою природою є валютними
операціями, при наявності ліцензії та
письмового дозволу Національного
банку.

Позивач, на підтвердження права ВАТ
"Комерційний банк Надра" здійснювати
операції з валютними цінностями із
розміщенням залучених коштів від свого
імені, на власних умовах та на власний
ризик на момент укладення кредитного
договору, надав видані Національним
банком України: Банківська ліцензія №21
від 23.08.2002р. на право здійснювати
банківські операції визначені ч.1 та
п.5-11 ч.2 ст.47 Закону України "Про банки і
банківську діяльність", Дозвіл №21-1 від
23.08.2002р.та додаток до дозволу №21-1 від
23.08.2002р.

Суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону та умов договору (ст.ст. 526, 530
ЦК України, ч.1 ст. 193ГК України).

У відповідності до ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Згідно ст.ст. 1048, 1049, 1054 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
банку суму кредиту та сплатити
проценти до дня повернення кредиту, при
цьому кредит вважається повернутим в
момент зарахування грошової суми на
банківський рахунок кредитора.

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом (ст.611 ЦК України).

Законом про банки, який є законом
прямої дії, а саме в ст.50 Закону,
передбачено право банку, у разі
несвоєчасного погашення кредиту або
відсотків за його користування,
видавати наказ про примусову оплату
боргового зобов'язання, якщо це
передбачено угодою. Отже, нормами
закону передбачено право банку щодо
прийняття рішення про дострокове
повернення кредиту, як у разі порушення
строків погашення тіла кредиту так і
відсотків, якщо така умова передбачена
угодою.

Матеріалами справи встановлено, що
Банк виконав умови кредитного
договору, підтвердженням чого є заява
Позичальника на видачу готівки № NL-4
від 27.12.2007р. в сумі 30000,00 Євро. Факт
одержання Позичальником готівки
Заставодавцем не заперечується.

Позичальник свої зобов'язання перед
Банком за кредитним договором не
виконав, допустивши прострочення
платежів по тілу кредиту, відсотках, що
підтверджується даними обліку
заборгованості по кредитних договорах,
який Банк здійснював згідно його умов
та на відповідних позабалансових
рахунках в порядку передбаченому
вимогами Інструкції з бухгалтерського
обліку кредитних, вкладних (депозитних)
операцій та формування і використання
резервів під кредитні ризики в банках
України затвердженої постановою
Правління Національного банку України
від 27.12.2007р. №481.

За неналежне виконання Позичальником
умов договору (прострочення
заборгованості по кредиту та по
відсотках в сумі 29091,17 Євро за період з
січня 2010р. -11.08.2010р.) Банк на підставі
п.4.1.5 Кредитного договору, направив
Позичальнику та Заставодавцю 13.08.2010р.,
рекомендованою кореспонденцією,
Вимоги у формі претензії №2/1-5011 та
№2/1-5012 про сплату простроченої
заборгованості в термін протягом 3-х
днів з моменту їх отримання, а у разі не
виконання вимог, термін повернення
кредиту визнається Банком таким, що
настав достроково.

Заставодавець одержання вимог не
заперечує, але доказів їх отримання
суду не надав.

В даному випадку, суд застосовує
Нормативи і нормативні строки
пересилання поштових відправлень та
поштових переказів затверджених
наказом Міністерства транспорту та
зв'язку України №1149 від 12.12.2007р., а саме
термін доставки рекомендованої
кореспонденції в межах області складає
5 днів (п.4.1, 4.2 наказу).

Таким чином, Банк змінив терміни
повернення кредиту, встановивши новий
достроковий термін -22.08.2010р.

Отже, з моменту настання терміну
дострокового повернення кредиту, всі
раніше встановлені у графіку до
кредитного договором терміни щодо
виконання грошового зобов'язання
припинилися, в силу договору та закону.

Рішенням господарського суду
Тернопільської області від 14.07.2011р. у
справі 3/52/5022-701/2011, за участю тих же
сторін та третьої особи, на користь
ПАТ "Комерційний банк "Надра" стягнуто з
товариства 28136,75 Євро (за період з січня
2010р. -11 серпня 2010р.), із яких: 22333,71 Євро -
тіло кредиту; 3041,32 Євро - відсотки; 52,49
Євро - пеня за несплату відсотків; 1519,31
Євро - пеня по тілу кредиту; 1189,92 Євро -
штраф за порушення термінів погашення
кредиту та відсотків за кредитним
договором №49/2007-МКМ від 27.12.2007р. Рішення
суду набрало законної сили та в порядку
передбаченому Законом України "Про
виконавче провадження " не
виконувалося (із пояснень
представників сторін).

Разом з тим, наявність судового рішення
за відсутності реального виконання
боржником свого зобов'язання
(добровільного чи примусового) не
свідчить про припинення договірних
правовідносин між сторонами, так як
таке не припиняє зобов'язальних
правовідносин між сторонами
кредитного договору і не звільняє
боржника від відповідальності за
користуванням кредитом, як і
Заставодавця, так як відповідно до п.5.3
договору застави, такий діє до повного
виконання зобов'язань по кредитному
договору.

З матеріалів справ вбачається, що
Позичальником був здійснений платіж на
суму 500,00 Євро - 30.12.2010р., та
Заставодавцем були здійснені платежі,
а саме: на суму 7000,00 Євро - 30.11.2012р., на
суму 5000,00 Євро - 27.12.2012р. та на суму 5000,00
Євро - 29.03.2013р., які Банк спрямував на
погашення платежів по кредитному
договору. Слід зазначити, що заперечень
по проведених зарахуваннях ні
Заставодавець, ні Позичальник не
заявляли.

Матеріалами справи, що розглядається,
доведено неналежне виконання
зобов'язань Позичальником та
Заставодавцем щодо сплати повної суми
тіла кредиту коштами, що
підтверджується даними обліку
заборгованості по кредитному договору,
який Банк здійснював згідно його умов
та на відповідних позабалансових
рахунках в порядку передбаченому
вимогами Інструкції з бухгалтерського
обліку кредитних, вкладних (депозитних)
операцій та формування і використання
резервів під кредитні ризики в банках
України затвердженої постановою
Правління Національного банку України
від 27.12.2007р. №481.

Так, за даними обліку, розрахунку суми
позову, станом на день звернення з
позовом, за Позичальником рахується
заборгованість в сумі 16890,08 Євро, з яких:
- 11757,99 Євро по тілу кредиту; 2482,11 Євро -
проценти за користування кредитом
розрахованих за період з 01.03.2013р. -
09.12.2013р.; 75,39 Євро пеня за порушення
строків оплати відсотків, 1924,63 Євро
пеня за порушення строку оплати
кредиту та 649,95 Євро - штраф за порушення
строків повернення кредиту, які
позивач просить стягнути шляхом
звернення на майно.

Банком, у порядку досудового
врегулювання спору, направлено 13.12.2013р.
на адресу ТОВ "ММ ЛТД" (Заставодавця)
претензію №14/5/19-4125 від 13.05.2013р. з
вимогою оплатити 16890,08 Євро, яка
залишена без оплати.

Приймаючи до уваги, що відповідач не
надав суду доказів оплати суми тіла
кредиту 11757,99 Євро коштами, а також не
надав заперечень щодо самої суми боргу,
яка залишилася не оплаченою, та
враховуючи, що договір діє до повного
виконання зобов'язань Позичальником, а
тому позивач правомірно звернувся з
позовом щодо звернення несплаченої
суми тіла кредиту на предмет застави.

За користуванням кредитом протягом
періоду з 01.03.2013р. по 09.12.2013р. банк заявив
до стягнення 2482,11 Євро відсотків
нарахованих за користування кредитом.

Разом з тим, як випливає з довідки про
рух коштів по рахунках кредиту за
період з 01.01.2008р. по 01.03.2014р., з
врахуванням проведених Позичальником
платежів у 2012р. та 2013р., розрахунку
нарахованої пені на несплачені
відсотки, сума боргу по відсотках за
заявлений позивачем період з 01.03.2013р. -
09.12.2013р. складає 1241,05 Євро, яка підлягає
до задоволення, а в частині 1241,06 Євро
відмовляється, як надмірно заявлені.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою (штрафом,
пенею), іншими видами забезпечення
встановленими договором або законом,
при цьому штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання, а пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
згідно ст.258 ЦК України та ст.232
Господарського кодексу України (далі
ГК України), припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано та стягуються такі
санкції протягом строку позовної
давності в один рік.

Позивачем за неналежне виконання
відповідачем взятих на себе
зобов'язань по своєчасній оплаті
заявлено до стягнення 75,39 Євро - пеня за
порушення строків оплати відсотків,
1924,63 Євро - пеня за порушення строку
оплати кредиту та 649,95 Євро - штрафу за
порушення строків повернення кредиту
та відсотків.

Враховуючи вищезазначені норми закону,
умови п.п. 9.1 -9.2 кредитного договору, які
їм відповідають, суд перевіривши на
відповідність розрахунок суми
позовних вимог по пені, встановив
правомірність нарахування пені на суми
простроченої заборгованості по
відсотках за період 01.03.2013р. по 09.12.2013р. в
сумі 75,39 Євро, які заявлені в межах
строку позовної давності в один рік з
моменту порушення строку виконання
грошового зобов'язання по кожному
місячному платежу, який позичальник
мав вносити згідно договору до
виконання зобов'язання по тілу кредиту,
так як відсотки є платою за
користування сумою кредиту.

Щодо стягнення пені за неповернення
тіла кредиту - 1924,63 Євро, то в даному
випадку суд, враховуючи заяву
відповідача про застосування строку
позовної давності, в позові відмовляє
за пропуском строку позовної давності
на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України,
оскільки достроковий строк повернення
тіла кредиту банк визначив до 22.08.2010р.
Отже, враховуючи норму ст. 232 ГК України,
нарахування пені по даному платежу
припинилося 22.02.2011р., який позивач мав
право заявити в межах річного терміну
до 22.08.2012р.

Щодо стягнення штрафу в сумі 649,95 Євро
за порушення строків повернення
кредиту та відсотків, а саме 5% від 12999,04
(11757,99 + 1241,05), то позов підлягає до
задоволення в сумі 62,05 Євро від суми
несплачених відсотків - 1241,05 Євро.

В частині стягнення 587,90 Євро штрафу за
порушення строків повернення суми тіла
кредиту (11757,99 Євро) відмовляється,
оскільки:

- право встановлювати у договорі розмір
та порядок нарахування штрафу
передбачено п.4 ст. 231 ГК України,
відповідно до якої розмір санкцій може
бути встановлено договором у
відсотковому відношенні до суми
невиконаної частини зобов'язання або у
певній, визначеній грошовій сумі, або у
відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг),
тобто дана санкція відноситься до
одноразової, а не тривалої санкції;

- положеннями ст. 61 Конституції України
передбачено, що ніхто не може бути
двічі притягнутий до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення;

- рішенням господарського суду від
14.07.2011р. у справі 3/52/5022-701/2011 задоволена
позовна вимога банку про стягнення 5%
від несплаченої суми тіла кредиту -
22333,71 Євро, а тому до відповідача не може
бути застосована подвійна
цивільно-правова відповідальності
одного і того ж виду (штраф) за одне і те
саме порушення договірного
зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене, заявлені
вимоги про стягнення суми
заборгованості та санкцій, шляхом
звернення стягнення на предмет
застави, підлягають до часткового
задоволення, як обґрунтовано заявлені
у відповідності до ст. 19, 20 Закону
України "Про заставу", згідно яких за
рахунок заставленого майна
заставодержатель має право
задовольнити свої вимоги в повному
обсязі, що визначається на момент
фактичного задоволення, включаючи
проценти, відшкодування збитків,
завданих простроченням виконання, а у
випадках, передбачених законом чи
договором - неустойку, необхідні
витрати на утримання заставленого
майна, а також витрати на здійснення
забезпеченої заставою вимоги, якщо
інше не передбачено договором застави.

Судовий збір, згідно ст. 49 ГПК України,
покладається на відповідача
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
ст.33, 43, 49, 82, 84 ГПК України,
господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ММ ЛТД", провулок
Галицький, 3, м. Тернопіль,
ідентифікаційний код 22601881, на користь
Публічного акціонерного товариства
"Комерційний банк "Надра", вул. Артема, 15,
м. Київ, в особі Філії ВАТ КБ "Надра"
Тернопільське регіональне управління,
вул. Замкова, 6, м. Тернопіль,
ідентифікаційний код 25748024 в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором № 49/2007-МКМ від 27.12.2007р., в
розмірі 13136,48 Євро, що еквівалентно
143975,80 грн., з яких: 11757,99 Євро, що
еквівалентно 128 867,57 грн. тіла кредиту,
1241,05 Євро, що еквівалентно 13601,90 грн.
відсотків, 75,39 Євро, що еквівалентно 826,27
грн. пені за порушення строків оплати
відсотків, 62,05 Євро, що еквівалентно 680,06
грн. штрафу за несплату відсотків,
шляхом звернення стягнення на предмет
застави, відповідно до договору
застави від 27.12.2007р., посвідченого
приватним нотаріусом Тернопільського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
та зареєстровано в реєстрі за №7153, а
саме на транспортний засіб марки Volvo,
моделі АР12.420, рік випуску 2000р., жовтого
кольору, шасі (кузов, рама, коляска)
НОМЕР_3, тип ТЗ - сідловий тягач - Е,
реєстраційний № НОМЕР_1,
зареєстрований РЕВ МРВ ІДАІ м.
Тернопіль 22.12.2007р., який належить
Товариству з обмеженою
відповідальністю "ММ ЛТД" на підставі
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_4, виданого
РЕВ МРВ ІДАІ м. Тернопіль 22.12.2007р.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ММ ЛТД", провулок
Галицький, 3, м. Тернопіль,
ідентифікаційний код 22601881, на користь
Публічного акціонерного товариства
"Комерційний банк "Надра", вул. Артема, 15,
м. Київ, в особі Філії ВАТ КБ "Надра"
Тернопільське регіональне управління,
вул. Замкова, 6, м. Тернопіль,
ідентифікаційний код 25748024 - 2879 (дві
тисячі вісімсот сімдесят дев'ять) грн. 50
коп. судового збору.

4. В частині стягнення 1924,63 Євро пені,
587,90 Євро штрафу та 1241,05 Євро відсотків,
відмовити.

Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

На рішення суду, яке не набрало
законної сили, сторони мають право
подати апеляційну скаргу, протягом
десяти днів з дня підписання рішення
через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено "17"
березня 2014р.

Суддя
М.С. Стадник