ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.03.14р. Справа № 904/806/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дрінк Дістрібушн
Сістем", м.
Дніпропетровськ

до відповідача 1: Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Кронос-Логістик", м.
Запоріжжя

відповідача 2: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Аква Сіті", м.
Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості

Суддя Мартинюк С.В.

Представники:

від позивача: Циганок Р.О., дов. від
01.01.2014 року, представник;

від відповідача-1: не з'явився;

від відповідача-2: не з'явився;

СУТЬ
СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Дрінк Дістрібушн
Сістем", м.
Дніпропетровськ звернулось до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Кронос-Логістик", м. Запоріжжя,
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Аква Сіті", м.
Дніпропетровськ про стягнення
заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням відповідачем-1 своїх
зобов'язань згідно договору
дистриб'юції № V-10Д від 01.01.2013 року в
частині повної оплати за поставлений
товар та відповідачем-2 зобов'язань
згідно договору поруки №105-01/13 від
05.01.2013 року.

Відповідач-1 явку повноважного
представника у судові засідання не
забезпечив, відзив на позовну заяву та
інші витребуванні судом документи не
надав, про причини неявки суд не
повідомив. Про дату, час та місце
судового засідання був повідомлений
належним чином, що підтверджується
поштовим повідомленням про
відправлення цінного листа.

Відповідач-2 явку повноважного
представника у судові засідання не
забезпечив, відзив на позовну заяву та
інші витребуванні судом документи не
надав, про причини неявки суд не
повідомив. Про дату, час та місце
судового засідання був повідомлений
належним чином, що підтверджується
поштовим повідомленням про
відправлення цінного листа.

26.03.2014 року позивачем подано заяву про
уточнення позовних вимог, яка фактично
є заявою про зменшення позовних
вимог, яка мотивована частковим
погашенням боргу.

Клопотання про здійснення технічної
фіксації судового процесу не
заявлялось.

Згідно зі ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

У порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 26.03.14 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
оцінивши надані докази в їх сукупності,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.08.2010 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю "ДРІНК ДІСТРІБУШН
СІСТЕМ" (далі - позивач, постачальник) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Кронос-Логістікс"
був укладений договір поставки № V-10Д
(далі - договір).

Згідно з п.2.1. договору, постачальник на
умовах, передбачених цим договором
зобов'язується поставляти товар
дитриб'ютору, а дитриб'ютор
зобов'язується прийняти товар та
оплатити його.

Відповідно до п. 5.10 договору, право
власності на товар переходить від
постачальника до покупця з моменту
підписання представниками сторін
видаткової накладної, яка засвідчує
момент передачі товару.

Згідно з п. 1.3. додаткової угоди від
02.01.2013 року до договору, дистриб' ютор
зобов'язаний постачальнику за
поставлений товар протягом 31
календарного дня з моменту переходу
права власності (здійснення поставки)
на такий товар.

На виконання умов договору позивач
поставив відповідачу 1 товар на
загальну суму 74 414,05 грн., що
підтверджується видатковими та
товарно-транспортними накладними, що
містяться в матеріалах справи (а.с.20-37).

Відповідач 1 частково розрахувався з
позивачем за поставлений товар,
непогашеною залишилась заборгованість
в розмірі 18 331,16 грн.

Отже, сума основної заборгованості
відповідача-1 перед позивачем складає
18 331,16грн.

05.01.2013 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Дрінк Дістрибушн
Сістем" (далі - кредитор) та Товариством
з обмеженою відповідальністю "Аква
Сіті" далі - відповідач -2, поручитель)
був укладений договір поруки № 05-01/13
(далі - договір поруки). Відповідно до
п.1.1 якого в порядку та на умовах,
визначених цим договором, поручитель
зобов'язався солідарно з товариством
з обмеженою відповідальністю "Кронос
-Логістікс" (далі - боржник) відповідати
перед кредитором за виконання
боржником зобов'язань з оплати товарів,
поставлених боржнику відповідно до
договору дистриб'юції №V-10Д від 01.01.2013
року, укладеного між кредитором і
боржником.

Пунктом 1.2. договору поруки
встановлено, що поручитель відповідає
перед кредитором у наступному обсязі:
за зобов'язаннями з оплати вартості
товарів, поставлених боржнику
відповідно до основного договору в
сумі вартості поставлених товарів, але
не більше 100 грн.

Поручитель відповідає перед
кредитором тільки щодо оплати вартості
товару поставленого за основним
договором (основного боргу). Порука в
будь-якому випадку не розповсюджується
на сплату пені, неустойки,
відшкодування збитків, тощо (п. 1.3.
договору поруки).

Відповідно до п. 2.1.1 у випадку
прострочення боржником виконання
грошового зобов'язання, визначеного
відповідно до п.1.2 договору, понад один
банківський день, поручитель
зобов'язується за вимогою кредитора
протягом двох банківських днів з дати
надходження до нього такої вимоги
сплатити за грошовими зобов'язаннями
боржника, у розмірі, що не перевищує
суму, передбачену п.1.2 цього договору.

До матеріалів справи залучена вимога
позивача до відповідача -2 про сплату
частини боргу у розмірі 100 грн. (а с.40).
Доказів сплати зазначеної
заборгованості суду не надано.

Таким чином, заборгованість
відповідача - 2 перед позивачем
становить 100 грн. 00 коп.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу
України (далі - ГК України),
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України,
майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 265 ГК України встановлено,
що за договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) за договором
поставки продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу
України, покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару. Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

Згідно з приписами ст. 193
Господарського кодексу України (далі -
ГК України) та ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України)
цивільні та господарські зобов'язання
мають бути виконані належним чином
відповідно до закону та договору.
Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

На час розгляду спору у господарському
суді відповідачем-1 не заперечено факт
отримання товару за представленими
накладними та не надано доказів повної
оплати або повернення переданого
товару на суму 18 331,16 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Оскільки відповідач - 1 не виконав свої
зобов'язання, встановленні договором
дистриб'юції №V-10Д від 01.01.2013 року перед
позивачем, у відповідача-2 виник
обов'язок сплатити позивачу суму боргу
у розмірі 100 грн. відповідно до договору
поруки № 05-01/13 від 05.01.2013 року. Вимоги в
цій частині підлягають задоволенню.

За несвоєчасне виконання
відповідачем-1 своїх зобов'язань по
оплаті товару, позивач нарахував
відповідачу-1 пеню у розмірі 312,60 грн.

Відповідно до положень ст. 610
Цивільного кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України
передбачено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського
кодексу України, учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання. У разі, якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов'язання несе
господарсько-правову
відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 Господарського
кодексу України, учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст.
217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу
України, застосовуються господарські
санкції, зокрема, штрафні санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Спеціальним законом, що регулює
договірні правовідносини між
платниками і одержувачами грошових
коштів щодо відповідальності за
невчасне виконання грошових
зобов'язань, є Закон України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" від
22.11.1996р. № 543/96, відповідно до статті 3
якого, розмір пені за порушення
грошового зобов'язання розраховується
із суми простроченого платежу і не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Частиною шостою статті 232
Господарського кодексу України
передбачено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 12.3 договору, за
порушення терміну оплати вартості
поставленого товару встановленого п.
7.2. договору, дитриб'ютор сплачує
постачальнику пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла
на момент порушення, від суми
заборгованості за кожен день
прострочки.

Враховуючи викладене, позивачем вірно
нараховано пеню в розмірі 312,60 грн., яка
підлягає задоволенню.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошових
зобов'язань на вимогу кредитора,
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3 відсотка річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

За прострочення відповідачем-1
виконання грошового зобов'язання
позивачем нараховані 3% річних у сумі
72,14 грн.

З урахуванням вищевикладеного, позовні
вимоги підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Приписами ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що судовий збір
покладається у спорах, що виникають
при виконанні договорів та з інших
підстав, - на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Якщо спір виник внаслідок
неправильних дій сторони,
господарський суд має право покласти
на неї судовий збір незалежно від
результатів вирішення спору.

На підставі викладеного суд
вважає, що оскільки вина у виникненні
спору, як Відповідача-1 так і
Відповідача -2 матеріалами справи
підтверджена, судовий збір підлягає
покладенню на відповідачів у рівних
частинах по 50% від загальної суми
судового збору, а саме на Відповідача-1
- 913,50грн., і на Відповідача -2 - 913,50 грн.

Керуючись ст.ст. 22, 44, 49, 82-85, 115-117
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Кронос-Логістікс"
(69037, м. Запоріжжя, вул. Сорок
років рад. України, буд.41-А, ) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дрінк Дістрибушн
Сістем" (49000, м.
Дніпропетровськ, пр. Кірова, 82-Г, ) заборгованість за
поставлений товар у розмірі 18 331,16 грн.
(вісімнадцять тисяч триста тридцять
одна гривня 16 коп.), пеню в розмірі 312,60
грн. (триста дванадцять гривень 60 коп.),
3% річних в розмірі 72,14 грн. (сімдесят дві
гривні 14 коп.) та судовий збір в розмірі
913,50 грн. (дев'ятсот тринадцять гривень 50
коп.)

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Аква Сіті" (49000,
м. Дніпропетровськ, площа
Жовтнева, 12, ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дрінк Дістрибушн
Сістем" (49000, м. Дніпропетровськ,
пр. Кірова, 82-Г, )
заборгованість у розмірі 100 грн. 00 коп.
(сто грн. 00 коп.) та судовий збір в
розмірі 913,50 грн. (дев'ятсот тринадцять
гривень 50 коп.)

Накази видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено 27.03.2014
року.

Суддя С.В. Мартинюк