ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2014 року
Справа № 912/1464/13

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Іванова
О.Г.(доповідач),

суддів: Подобєда І.М., Дарміна М.О.

при секретарі: Погорєлової Ю.А.

за участю представники сторін:

від позивача: Усатенко В.Ю. представник,
довіреність №2121-12/кр від 30.12.13

від відповідача-1: Баланчук А.В.
представник, довіреність №385/1 від
11.10.13;

від відповідача-1: Оданець В.О.
представник, довіреність №129/1 від
24.03.14;

представник відпповідача-2 у судове
засідання не з'явився. про час та місце
судового розгляду справи повідомлений
належним чином,

розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Агропромислова компанія Докучаєвські
чорноземи" на рішення господарського
суду Кіровоградської від 26.12.2013 року у
справі № 912/1464/13

за позовом: Приватного акціонерного
товариства "Креатив", м. Кіровоград

до відповідача - 1 Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Агропромислова компанія Докучаєвські
чорноземи", Полтавська область, м.
Карлівка

відповідача - 2 Приватного підприємства
"Кий", м. Кіровоград

про стягнення 12 606 746,77 грн.,

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду
Дніпропетровської області з позовною
заявою звернулось Приватне акціонерне
товариство "Креатив" (надалі - ПрАТ
"Креатив") про стягнення солідарно з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агропромислова
компанія Докучаєвські чорноземи" та
Приватного підприємства "Кий" 12 606 746,77
грн. збитків, з яких: 11 317 254,66 грн.
упущеної вигоди та 1 289 492,11 грн. витрат
(оплачені послуги за зберігання майна),
посилаючись на невиконання
зобов'язань за договором складського
зберігання №116 від 05.09.2011 року.

Заявою від 14.10.2013 року позивач
відмовився від позовних вимог до
Приватного підприємства "Кий" та просив
припинити провадження у справі в цій
частині, а суму збитків стягнути в
повному обсязі з відповідача І -
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агропромислова
компанія Докучаєвські чорноземи" (том 1
а.с. 195-196).

Заявою від 26.12.2013 р. в порядку статті 22
Господарського процесуального кодексу
України позивачем зменшено розмір
позовних вимог та заявлено до
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агропромислова
компанія Докучаєвські чорноземи" 12 404
153,57 грн. збитків, з яких: 11 317 254,66
грн. упущеної вигоди та 1 086 898,91 грн.
витрат (оплачені послуги за зберігання
майна) (том 4 а.с. 111).

Рішенням господарського суду
Кіровоградської області від 26.12.2013 року
(суддя Тимошевська В.В.)
позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства "Креатив" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агропромислова
компанія Докучаєвські чорноземи"
задоволено, стягнуто з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Агропромислова компанія Докучаєвські
чорноземи" на користь Приватного
акціонерного товариства "Креатив" 12 404
153,57 грн. збитків, а також 68 820,00 грн.
судового збору, прийнято відмову
позивача від позову в частині позовних
вимог до Приватного підприємства "Кий"
та припинено провадження у справі в
цій частині. Вмотивовуючи рішення, суд
послався на те, що рішенням
господарського суду Кіровоградської
області від 20.08.2013 р. у справі № 912/1141/13,
яке в апеляційному порядку не
скасовано та є таким, що набрало
законної сили, встановлено порушення
ТОВ "Агропромислова компанія
Докучаєвські чорноземи" умов договору
складського зберігання № 116 від 05.09.2011
року, що полягає у не забезпеченні
схоронності насіння соняшника та не
повернення його зі зберігання в
загальній кількості 12 458,861 тонн. Тому,
невиконання ТОВ "Агропромислова
компанія Докучаєвські чорноземи" своїх
обов'язків за договором складського
зберігання №116 від 05.09.2011 р., що
встановлено рішенням суду в іншій
справі, є підставою для відшкодування
збитків, а саме 11 317 254,66 грн. упущеної
вигоди та 1 086 898,91 грн. витрат на
зберігання майна. Оскільки, відповідач
1 збитки, які є предметом спору, не
сплатив, а укладена між сторонами
мирова угода від 20.11.2013 р. не припиняє
спірні правовідносини між сторонами
щодо стягнення збитків, то були наявні
підстави для задоволення позову.

Не погоджуючись з рішенням
господарського суду, Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Агропромислова компанія Докучаєвські
чорноземи" звернулось до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення повністю та прийняти нове
рішення, яким відмовити Приватному
акціонерному товариству "Креатив" у
стягненні з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агропромислова
компанія Докучаєвські чорноземи" 11 317
254,66 грн. не отриманого доходу від
переробки 12 458,861 тонн насіння соняшника
та 1 086 898,91 грн. витрат на зберігання
соняшника за період з травня по липень
2013 року.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
господарський суд Кіровоградської
області при вирішенні спору дійшов до
невірних висновків:

- про порушення ТОВ «Агропромислова
компанія Докучаєвські чорноземи»
зобов'язань щодо повернення насіння
соняшника, оскільки позивачем не було
дотримано вимог пункт 5.1 договору № 116,
норми пункту 6.12.5 Технічного регламенту
зернового складу та статті 953 ЦК
України щодо порядку та строків
повернення зерна поклажодавцю;

- про втрату насіння соняшника та про
відсутність у ПрАТ «Креатив» обов'язку
сплачувати за зберігання насіння
соняшника за період з травня по липень
2013 року, оскільки матеріалами справи
підтверджується, що насіння соняшника,
яке належить ПрАТ «Креатив», не було
втрачене, завжди було та є на складі ТОВ
«Агропромислова компанія Докучаєвські
чорноземи»;

- про наявність причинного зв'язку між
діями ТОВ «Агропромислова компанія
Докучаєвські чорноземи» та
неодержаними ПрАТ «Креатив» доходами,
а також неправильно застосував до
спірних правовідносин норму статті 22
ЦК України;

- про наявність обов'язку ТОВ
«Агропромислова компанія Докучаєвські
чорноземи» відшкодувати ПрАТ
«Креатив» збитки та не застосував до
спірних правовідносин норму статті 605
ЦК України;

- під час вирішення спору господарський
суд Кіровоградської області
необґрунтовано відхилив факт
часткового повернення насіння
соняшника, яке було здійснено 29.07.2013
року та 19-20.08.2013 року, вказавши, що
відвантаження 19-20.08.2013 року здійснено
на виконання ухвали про забезпечення
позову та передачу його на
відповідальне зберігання.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу
зазначив, що апеляційна скарга є
безпідставною та необґрунтованою, а
вимоги викладені в ній такими, що не
підлягають задоволенню, оскільки
рішенням господарського суду
Кіровоградської області від 20.08.2013 по
справі № 912/1141/13 задоволено позов ПрАТ
«Креатив» та стягнуто з ТОВ «АПК
Докучаєвські чорноземи» за
неповернуте зі зберігання насіння
соняшника 60 300 139,7 грн. збитків, чим
підтверджено вчинення Відповідачем-1
господарського правопорушення, що
полягає у незабезпеченні схоронності
насіння соняшника та неповернення його
зі зберігання в загальній кількості 12
458,861 тонн. Позивач внаслідок
неправомірних дій Відповідача-1 не
отримав та не переробив на власних
виробничих потужностях 12 458,861 тонн
насіння соняшника, тобто не мав
можливості виготовити та реалізувати
відповідну кількість продукції і
отримати прибуток від її реалізації, а
тому не отриманий прибуток становить 11
317 254,66 грн., а також були понесені збитки
на зберігання зерна, яке було відсутнє
на зерновому складі у сумі 1 086 898,91 грн.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
13.01.2014 року (у
складі колегії суддів: головуючого
судді Березкіної О.В. (доповідач)
суддів: Іванова О.Г.,
Подобєда І.М.,) апеляційну скаргу було
прийнято та призначено на 03.02.2014 року.

03.02.2014 року розпорядженням керівника
апарату суду відповідно до пункту 3.1.11
Положення про автоматичну систему
документообігу суду призначено
повторний автоматичний розподіл
справи № 912/1464/13 у зв'язку з
перебуванням головуючого судді -
доповідача Березкіної О.В. у відпустці.

05.02.2014 року ухвалою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду
(у складі колегії суддів: головуючого
судді Іванова О.Г. (доповідач) суддів:
Подобєда І.М., Дарміна М.О.) справу №
912/1464/13 за апеляційною скаргою
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агропромислова
компанія Докучаєвські чорноземи"
прийнято до свого провадження та
призначено на 24.02.2014 року.

24.02.2014 року та 24.03.2014 року розгляд справи
відкладався у зв'язку з неявкою у
судове засідання представників сторін.

В судовому засіданні 02.04.2014 року
Дніпропетровським апеляційним
господарським судом була оголошена
вступна та резолютивна частина
постанови у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 104 ГПК України серед
підстав для скасування або зміни
рішення місцевого суду є неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, невідповідність висновків,
викладених у рішенні місцевого
господарського суду, обставинам
справи, а також порушення або
неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи
05.09.2011 року між ПрАТ "Креатив"
(Поклажодавець) та ТОВ "Агропромислова
компанія Докучаєвські чорноземи"
(Зберігач) укладено договір
складського зберігання
сільськогосподарської продукції №116,
за умовами якого Зберігач зобов'язався
прийняти від Поклажодавця на
зберігання продукцію в асортименті,
кількості та якості, визначених
умовами договору (том 1 а.с. 59-65, том 2 а.с.
2-8).

При укладені договору сторонами
встановлено строк зберігання
продукції до 31.08.2012 р. Додатковою
угодою №116/3 від 21.09.2012 р. сторонами
збільшено строк зберігання до 31.08.2013 р.
(том 1 а.с. 68).

Строк дії договору складського
зберігання сільськогосподарської
продукції №116 від 05.09.2011 р. - до
виконання сторонами своїх зобов'язань.

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 193 ГК України до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Положення статті 936 Цивільного кодексу
України визначають, що за договором
зберігання одна сторона (зберігач)
зобов'язується зберігати річ, яка
передана їй другою стороною
(поклажодавцем), і повернути її
поклажодавцеві у схоронності.

Згідно частини 1 статті 957 Цивільного
кодексу України за договором
складського зберігання товарний склад
зобов'язується за плату зберігати
товар, переданий йому поклажодавцем, і
повернути цей товар у схоронності.

Відповідно до приписів статей 942, 949, 953
Цивільного кодексу України зберігач
зобов'язаний вживати усіх заходів,
встановлених договором, законом,
іншими актами цивільного
законодавства, для забезпечення
схоронності речі та повернути
Поклажодавцеві річ, яка була передана
на зберігання, або відповідну
кількість речей такого самого роду та
такої самої якості на його першу
вимогу, навіть якщо строк її зберігання
не закінчився.

Окрім Цивільного кодексу України
відносини по зберіганню на товарних
складах регулюються також іншими
законодавчими актами України.

Так, Закон України "Про зерно та ринок
зерна в Україні" визначає зберігання
зерна як комплекс заходів, які
включають приймання, доробку,
зберігання та відвантаження зерна.

За вимогами частини 4 статті 24 Закону
України "Про зерно та ринок зерна в
Україні" зерновий склад зобов'язаний
вживати усіх заходів, передбачених цим
Законом, нормативно-правовими актами,
договором складського зберігання
зерна, для забезпечення схоронності
зерна, переданого йому на зберігання.

Відповідно до статті 26 Закону України
"Про зерно та ринок зерна в Україні" за
договором складського зберігання
зерна зерновий склад зобов'язується за
плату зберігати зерно, що передане йому
суб'єктом ринку зерна. Договір
складського зберігання зерна
укладається в письмовій формі, що
підтверджується видачею власнику
зерна складського документа.

Відповідно до статті 32 наведеного
Закону зерновий склад зобов'язаний
повернути поклажодавцеві або особі,
зазначеній ним як одержувач, зерно у
стані, передбаченому договором
складського зберігання та
законодавством.

Виходячи з наведених положень,
основним обов'язком Зберігача за
договором складського зберігання є
забезпечення схоронності зерна та
повернення його за першою вимогою
Поклажодавця.

В силу пункту 3.1.1. договору складського
зберігання сільськогосподарської
продукції №116 від 05.09.2011 р., укладеного
між сторонами, Зерновий склад
(Поклажодавець - ТОВ "Агропромислова
компанія Докучаєвські чорноземи")
зобов'язався забезпечити кількісне та
якісне зберігання продукції у
відповідності до нормативних вимог та
здійснити її відпуск Поклажодавцю -
ПрАТ "Креатив".

Таким чином, відносини, що виникли між
сторонами по справі на підставі
Договору складського зберігання
сільськогосподарської продукції, є
господарськими зобов'язаннями, а
згідно з приписами статей 193 ГК України,
525, 526 ЦК України, зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Рішенням господарського суду
Кіровоградської області від 20.08.2013 р. у
справі № 912/1141/13 стягнуто з ТОВ
"Агропромислова компанія Докучаєвські
чорноземи" на користь ПрАТ "Креатив" 60 300
139,70 грн. збитків, що є вартістю
неповернутого зі зберігання насіння
соняшника за договором складського
зберігання №116 від 05.09.2011 р. (том 1 а.с.
40-42).

Вказане рішення в апеляційному
порядку не скасовано та є таким, що
набрало законної сили (том 4 а.с. 101).

В силу норм частини 2 статті 35
Господарського процесуального кодексу
України факти, встановлені рішенням
господарського суду під час розгляду
однієї справи, не доводяться знову при
вирішенні інших спорів, в яких беруть
участь ті самі сторони.

Таким чином, господарський суд прийшов
до правильного висновку про те, що
рішенням господарського суду
Кіровоградської області від 20.08.2013 р. у
справі № 912/1141/13 встановлено порушення
ТОВ "Агропромислова компанія
Докучаєвські чорноземи" умов договору
складського зберігання №116 від 05.09.2011
р., що полягає у не забезпеченні
схоронності насіння соняшника та не
повернення його зі зберігання в
загальній кількості 12 458,861 тонн.

У зв'язку з чим колегія суддів
апеляційного господарського суду в
силу норм ч. 2 ст. 35 ГПК України не
погоджується з доводами апеляційної
скарги про те, що насіння соняшника, яке
належало ПрАТ «Креатив», не було
втрачене, завжди було на складі ТОВ
«Агропромислова компанія Докучаєвські
чорноземи», тому ТОВ «Агропромислова
компанія Докучаєвські чорноземи» не
порушувала зобов'язань щодо повернення
насіння соняшника.

З вищезазначеної підстави
спростовуються доводи апеляційної
скарги про те, що під час вирішення
спору господарський суд
Кіровоградської області
необґрунтовано відхилив факт
часткового повернення насіння
соняшника, яке було здійснено 29.07.2013
року та 19-20.08.2013 року, вказавши, що
відвантаження 19-20.08.2013 року здійснено
на виконання ухвали про забезпечення
позову та передачу його на
відповідальне зберігання.

Відповідно до статей 610, 611 Цивільного
кодексу України невиконання або
неналежне виконання зобов'язання є
порушенням зобов'язання, правовим
наслідком чого є, зокрема, є
відшкодування збитків.

Згідно частини 1 статті 623 Цивільного
кодексу України боржник, який порушив
зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані цим збитки.

Із зазначеними нормами кореспондують
приписи статей 216, 224 Господарського
кодексу України, згідно яких
відшкодування збитків є формою
господарського-правової
відповідальності за правопорушення у
сфері господарювання. Під збитками
розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Отже, невиконання ТОВ "Агропромислова
компанія Докучаєвські чорноземи"
своїх обов'язків за договором
складського зберігання №116 від 05.09.2011
р., що встановлено рішенням суду в іншій
справі, є підставою для відшкодування
збитків.

Як стверджує позивач, ПрАТ "Креатив"
планувало виготовити з насіння
соняшника, що не повернуто зі
зберігання ТОВ "Агропромислова
компанія Докучаєвські чорноземи", олію
соняшникову, шрот соняшниковий, лузгу
гранульовану та реалізувати вказану
продукцію іншим юридичним особам на
підставі укладених договорів.

Так, з матеріалів справи слідує, що
23.04.2013 р. між ПрАТ "Креатив", як
Продавцем, та Компанією "Квадра
Коммодитиз СА Лімітед" (Покупець),
укладено контракт №8445 на продаж
позивачем олії соняшникової (том І а.с.
20-22). 22.10.2012 р. позивач уклав з
виробничо-торговим підприємством
"Кром" контракт №19/12, в якому
зобов'язався поставити шрот
соняшниковий (том І а.с. 23-27). За
контрактом від 11.10.2012 р. ПрАТ "Креатив"
прийняв обов'язок продати ТОВ
"Госкимпекс" паливні пелети з лузги
соняшника (том 1 а.с. 28-31).

Однак, внаслідок фактичної відсутності
у позивача насіння соняшника, яке
зберігалось на складі ТОВ
"Агропромислова компанія Докучаєвські
чорноземи" та не було повернуто
останнім зі зберігання, на думку
позивача, останній був позбавлений
можливості виготовити відповідну
продукцію та реалізувати її за
вказаними вище контрактами і отримати
відповідний прибуток з реалізації.

За розрахунком позивача, з 12 458,861 тонн
насіння соняшника, яке не повернуто зі
зберігання, було можливим виготовити:
5606,5 тонн олії соняшникової вартістю
9535,5 грн./т без ПДВ; 4983,5 тонн шрот
вартістю 2852,50 грн./т без ПДВ; 1744,24 тонн
лузги гранульованої вартістю 896,50 грн./т
без ПДВ.

Згідно розрахунку позивача розмір
неодержаного прибутку від реалізації
продукції, виготовленої з 12 458,861 тонн
насіння соняшника, становить 11 317 254,66
грн. (том 1 а.с. 7).

Також, за розрахунком позивача сума
його збитків від витрат (оплачені
послуги) становить 1 086 898,91 грн.,
оскільки ТОВ "Агропромислова компанія
Докучаєвські чорноземи", не повернувши
з квітня 2013 р. 12 458,861 тонн насіння
соняшника, фактично не здійснювало
його належне зберігання, тоді як оплату
послуг за період травень-липень 2013 р.
отримано (том 4 а.с. 71-76, 102-104).

Таким чином, аналізуючи позовну заяву,
колегія суддів прийшла до висновку, що
заявлені позивачем вимоги чітко
кваліфіковані як неодержаний прибуток
(втрачена вигода) у сумі 11 317 254,66 грн. і
витрати у вигляді оплачених послуг за
зберігання майна в сумі 1 086 898,91 грн.

Як упущену вигоду позивач кваліфікував
ту виручку, яку він мав отримати від
продажу товару, але не зміг продати з
вини відповідача.

Це підтверджується розрахунком
збитків у сумі 11 317 254,66 грн., що
здійснений виходячи з ціни продукції
за контрактом № 8445 від 23.04.2013 року між
ПрАТ "Креатив", як Продавцем, та
Компанією "Квадра Коммодитиз СА
Лімітед" (Покупець) на продаж позивачем
олії соняшникової (том 1 а.с. 20-22); за
контрактом №19/12 від 22.10.2012 р. між ПрАТ
"Креатив" та виробничо-торговим
підприємством "Кром" на поставку
позивачем шроту соняшникового (том І
а.с. 23-27); за контрактом від 11.10.2012 р. між
ПрАТ "Креатив" та ТОВ "Госкимпекс" на
продаж позивачем паливних пелет з
лузги соняшника (т. 1 а.с. 28-31).

Таким чином, предметом даного спору є
вимоги поклажодавця про відшкодування
зберігачем збитків у вигляді
неодержаного прибутку (втраченої
вигоди) у сумі 11 317 254,66 грн., завданих
відсутністю продукції (об'єкту
зберігання) на складі зберігача та
неможливістю її продажу контрагентам,
а також 1 086 898,91 грн. витрат у вигляді
оплачених послуг за зберігання майна.

Позивач просить стягнути зазначену
суму збитків 12 404 153,57 грн. (11 317 254,66 грн. + 1
086 898,91 грн.) на підставі ч. 1 ст. 22, п. 2 ч. 2
ст. 22, ч. ч. 1, 3 ст. 623 Цивільного кодексу
України, ч. ч. 1, 2 ст. 224 та ч. 1 ст. 225
Господарського кодексу України (т. 1,
а.с. 3-5, т. 4 а.с. 111).

Проте, з даними вимогами позивача
погодитися неможливо, виходячи з
наступного.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 22 ЦК України
збитки відшкодовуються повністю, якщо
договором або законом не передбачено
їх відшкодування у меншому або
більшому розмірі. Аналогічні за своєю
суттю положення містяться в ч. 2 ст. 225 ГК
України, згідно якої законом щодо
окремих видів господарських
зобов'язань може бути встановлено
обмежену відповідальність за
невиконання або неналежне виконання
зобов'язань.

Відповідно до частини 1 статті 949 ЦК
України зберігач зобов'язаний
повернути поклажодавцеві річ, яка була
передана на зберігання, або відповідну
кількість речей такого самого роду та
такої самої якості.

За втрату (нестачу) або пошкодження
речі, прийнятої на зберігання, зберігач
відповідає на загальних підставах
(статті 950 Кодексу).

Статтею 951 Кодексу передбачено, що
збитки, завдані поклажодавцеві втратою
(нестачею) або пошкодженням речі,
відшкодовуються зберігачем: 1) у разі
втрати (нестачі) речі - у розмірі її
вартості; 2) у разі пошкодження речі - у
розмірі суми, на яку знизилася її
вартість. Якщо внаслідок пошкодження
речі її якість змінилася настільки, що
вона не може бути використана за
первісним призначенням, поклажодавець
має право відмовитися від цієї речі і
вимагати від зберігача відшкодування
її вартості (частина 2 статті 951
Цивільного кодексу України).

Таким чином, виходячи з системного
аналізу змісту ч. 3 ст. 22, ст. 951 ЦК та ч. 2
ст. 225 ГК України відповідальність
зберігача за втрату, нестачу або
пошкодження речі, прийнятої на
зберігання, є обмеженою, а саме збитки,
завдані поклажодавцю (позивачу) в разі
втрати (нестачі) речі, обмежуються
розміром її вартості.

Отже, статтею 951 ЦК України звужено
склад збитків, що підлягають
відшкодуванню зберігачем
поклажодавцю, лише до реальних збитків
шляхом встановлення граничного
розміру відшкодування всіх завданих
поклажодавцеві збитків. Таким чином,
упущена вигода, як складова збитків,
навіть у разі її завдання,
відшкодуванню не підлягає.

Аналогічна правова позиція закріплена
у листі Верховного Суду України від
01.02.2013 року «Судова практика з розгляду
цивільних справ про захист прав
споживачів (2009 - 2012 рр.)», з якого
випливає, що відповідно до ч. 3 ст. 22 ЦК
збитки відшкодовуються у повному
обсязі, якщо договором або законом не
передбачено відшкодування у меншому
або більшому розмірі. За порушення
деяких видів договорів взагалі не
передбачається відшкодування збитків
(наприклад, кредитного договору) або
встановлено відшкодування збитків у
обмеженому розмірі (наприклад,
відповідно до ст. 924 ЦК перевізник у
разі втрати, нестачі, псування або
пошкодження прийнятих до перевезення
вантажу, багажу, пошти несе
відповідальність у розмірі фактичної
шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з
його вини, а відповідно до ст. 951 ЦК
збитки, завдані поклажодавцеві втратою
(нестачею) або пошкодженням речі,
відшкодовуються зберігачем у разі
втрати (нестачі) речі - у розмірі її
вартості, а у разі пошкодження речі - у
розмірі суми, на яку знизилась її
вартість.

Наведеним підтверджуються доводи
скаржника про порушення та неправильне
застосування господарським судом норм
ч. ч. 1, 2 ст. 22, ст. 951 ЦК України та ч. 1 ст.
225, ч. 1 ст. 226 ГК України.

З врахуванням цього суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про те, що
вимоги про стягнення зі зберігача
неодержаного прибутку (втраченої
вигоди), а також витрат у вигляді
оплачених послуг за зберігання майна є
безпідставними.

Аналогічна правова позиція закріплена
в постанові Вищого господарського суду
України від 21.04.2009 року, справа N 2-2/8263-2008.

Крім того, колегія суддів погоджується
з доводами апеляційної скарги про те,
що господарський суд Кіровоградської
області дійшов невірного висновку про
наявність причинного зв'язку між діями
ТОВ «Агропромислова компанія
Докучаєвські чорноземи» та
неодержаними ПрАТ «Креатив» доходами.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті
22 ЦК України збитками є доходи, яких
особа могла б реально одержати за
звичайних обставин, якби її право не
було порушене (упущена вигода).

Позов ПрАТ «Креатив» про стягнення
упущеної вигоди ґрунтується на
контракті № 8445, укладеному 23.04.13 з
компанією «Квадра Коммодітіз СА
Лімітед», контракті №19/12, укладеному
22.11.12 з виробничо-торговим
підприємством «КРОМ» Барбара Кром,
контракті № 9/10, укладеному 11.10.12 з ТОВ
«ГОСКІМПЕКС».

Зокрема, ПрАТ «Креатив» стверджує, що
внаслідок втрати насіння соняшника
товариство не змогло реалізувати
продукти його переробки зазначеним
контрагентам за укладеними
контрактами.

Однак, строк поставки продукції по
вказаним вище контрактам визначений до
31.07.2013 року.

У першому листі від 26.07.2013 року за № 507-10
ПрАТ «Креатив» прохало ТОВ
«Агропромислова компанія Докучаєвські
чорноземи» відвантажити насіння
соняшника у строк визначений ч. 2 ст. 530
ЦК України, а саме у семиденний строк
від дня пред'явлення вимоги, тобто до
02.08.2013 року (т. 1 а.с. 69).

Листами від 26.07.2013 року за № 516-10, від
29.07.2013 року за № 1161-12/кр, від 30.07.2013 року
за № 1163-12/кр, від 31.07.2013 року за № 565-10
ПрАТ «Креатив» прохало ТОВ
«Агропромислова компанія Докучаєвські
чорноземи» відвантажити насіння
соняшника у строк до 15.08.2013 року (т. 1 а.с.
71-76).

Отже, позов ПрАТ «Креатив» про
стягнення упущеної вигоди є надуманим
та безпідставним, оскільки позивач не
міг реально одержати її за звичайних
обставин навіть якби відвантаження
було розпочате відповідачем у строки,
зазначені у листах позивача (15.08.2013
року), оскільки к цьому часу вже сплили
строки поставки продукції по вказаним
вище контрактам, визначені до 31.07.2013
року, у зв'язку з чим відсутній
причинно-наслідковий зв'язок між діями
ТОВ «Агропромислова компанія
Докучаєвські чорноземи» та
неодержаними ПрАТ «Креатив» доходами.

Крім того, колегія суддів погоджується
з доводами апеляційної скарги про те,
що господарський суд Кіровоградської
області дійшов невірного висновку про
наявність обов'язку ТОВ
«Агропромислова компанія Докучаєвські
чорноземи» відшкодувати ПрАТ
«Креатив» збитки та не застосував до
спірних правовідносин норму статті 605
ЦК України, оскільки відповідно до умов
угоди від 20.11.13 ТОВ «Агропромислова
компанія Докучаєвські чорноземи»
зобов'язалося сплатити на користь ПрАТ
«Креатив» 48 992 777,275 грн. з призначенням
платежу «оплата вартості
неповернутого зі зберіганні насіння
соняшнику за договором складського
зберігання сільськогосподарської
продукції №116 від 05.09.2011» та направити
до Дніпропетровського апеляційного
господарського суду заяву про відмову
від апеляційної скарги у справі
№912/1141/13, а ПрАТ «Креатив» зобов'язалося
повернути ТОВ «Агропромислова
компанія Докучаєвські чорноземи»
складські квитанції від 03.10.12 № 346, від
05.10.12 № 362, від 09.10.12 № 394, від 05.09.12 № 170.

Також, відповідно до умов пункту 4.4
угоди від 20.11.13 року сторони погодили
припинення зобов'язань ТОВ
«Агропромислова компанія Докучаєвські
чорноземи» перед ПрАТ «Креатив» по
сплаті інших, ніж передбачені мировою
угодою, платежів внаслідок звільнення
(прощення боргу) відповідно до статті 605
ЦК України.

Пунктом 4.5 угоди від 20.11.13 року
передбачено, що після підписання даної
угоди, але не раніше часу надходження
на поточний банківський рахунок
позивача грошових коштів, визначених в
пункті в пункті 4.1 даної угоди, позивач
зобов'язується направити до
господарського суду Кіровоградської
області заяву про відмову в позові у
справі № 912/1464/13.

На виконання умов угоди від 20.11.2013 року
ТОВ «Агропромислова компанію
Докучаєвські чорноземи» згідно з
платіжним дорученням від 22.11.13 № 3556
сплатило ПрАТ «Креатив» 15 000 000 грн.,
згідно з платіжним дорученням від 22.11.13
№ 3569 - 5 000 000 грн., згідно з платіжним
дорученням від 28.11.13 № 3672 - 28 992 777,28 грн.,
а всього 48 992 777,275 грн. з призначенням
платежу «оплата вартості
неповернутого зі зберігання насіння
соняшнику за договором складського
зберіганню сільськогосподарської
продукції № 116 від 05.09.2011», а також
подало до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду
заяву про відмову від апеляційної
скарги у справі № 912/1141/13, за
результатами розгляду якої
Дніпропетровський апеляційний
господарський суд ухвалою від 04.12.2013
року припинив апеляційне провадження у
справі.

Відповідно до ст. 598 ЦК України
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.

Згідно ст. 605 ЦК України зокрема,
зобов'язання припиняється внаслідок
звільнення (прощення боргу) кредитором
боржника від його обов'язків.

З огляду на те, що укладена між ТОВ
«Агропромислова компанія Докучаєвські
чорноземи» та ПрАТ «Креатив» угода про
прощення боргу чинна, та не визнана
судом недійсною, на підставі пункту 4.4
даної угоди зобов'язання ТОВ
«Агропромислова компанія Докучаєвські
чорноземи» перед ПрАТ «Креатив» по
сплаті 11 317 254,66 грн. не отриманого
доходу від переробки 12 458,861 тон насіння
соняшника та 1 086 898,91 грн. витрат на
зберігання насіння соняшника за період
з травня по липень 2013 року року є
припиненим внаслідок звільнення
(прощення боргу) відповідно до статті 605
ЦК України, що є додатковою підставою
для відмови у задоволенні позовних
вимог.

Таким чином, враховуючи, що статтею 951
ЦК України звужено склад збитків, що
підлягають відшкодуванню зберігачем
поклажодавцю, лише до реальних збитків,
у зв'язку з чим упущена вигода, як
складова збитків, навіть у разі її
завдання, відшкодуванню не підлягає, а
також недоведеністю позивачем в
розумінні вимог ст. ст. 33, 34 ГПК України
причинно-наслідкового зв'язку між
діями ТОВ «Агропромислова компанія
Докучаєвські чорноземи» та
неодержаними ПрАТ «Креатив» доходами,
колегія суддів прийшла до висновку, що
місцевий господарський суд в порушення
ст. 104 ГПК України неповно з'ясував
обставини, що мають значення для
справи, а висновки, викладені у рішенні
місцевого господарського суду, не
відповідають обставинам справи, у
зв'язку з чим постановлене у справі
судове рішення підлягає частковому
скасуванню.

Рішення господарського суду
Кіровоградської в частині прийняти
відмови позивача від позову щодо
позовних вимог до Приватного
підприємства "Кий" та припинення
провадження у справі в цій частині
необхідно залишити без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Агропромислова компанія Докучаєвські
чорноземи" задовольнити частково.

Рішення господарського суду
Кіровоградської від 26.12.2013 року у
справі № 912/1464/13 скасувати
в частині стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Агропромислова компанія Докучаєвські
чорноземи" (39500, Полтавська область, м.
Карлівка, вул. Великотирнівська, 51,
ідентифікаційний код 34274875) на користь
Приватного акціонерного товариства
"Креатив" (25014, м. Кіровоград, просп.
Промисловий, 19; ідентифікаційний код
31146251) 12 404 153,57 грн. збитків, а також 68
820,00 грн. судового збору.

Прийняти в цій частині нове рішення,
яким відмовити у стягненні з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агропромислова
компанія Докучаєвські чорноземи" (39500,
Полтавська область, м. Карлівка, вул.
Великотирнівська, 51, ідентифікаційний
код 34274875) на користь Приватного
акціонерного товариства "Креатив" (25014,
м. Кіровоград, просп. Промисловий, 19;
ідентифікаційний код 31146251) 12 404 153,57 грн.
збитків, а також 68 820,00 грн. судового
збору.

В іншій частині рішення господарського
суду Кіровоградської від 26.12.2013 року у
справі № 912/1464/13 залишити без змін.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Креатив" (25014, м. Кіровоград,
просп. Промисловий, 19; ідентифікаційний
код 31146251) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Агропромислова компанія Докучаєвські
чорноземи" (39500, Полтавська область, м.
Карлівка, вул. Великотирнівська, 51,
ідентифікаційний код 34274875) 36 540 гривень
судового збору за подання апеляційної
скарги.

Видачу наказу з урахуванням необхідних
реквізитів доручити господарському
суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови складений -
07.04.2014 року.

Головуючий суддя
О.Г. Іванов

Суддя
І.М. Подобєд

Суддя
М.О. Дармін