ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2014 р.
Справа № 914/742/14

Господарський суд Львівської області у
складі судді Р.Матвіїва, при секретарі
судового засідання Н.Фартушку,
розглянув справу

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фірма «Львівський
домобудівний комбінат», м. Львів;

до відповідача: Західного управління
капітального будівництва Міністерства
оборони України, м. Львів;

про: стягнення безпідставно набутих
коштів у розмірі 30 000 грн. 00 коп.

У судовому засіданні взяли участь
представники:

позивача: Блажевський П.І. - представник
на підставі довіреності б/н від 24.09.2012
року;

відповідача: Максимонько Л.В.-
представник на підставі довіреності №
50 від 21.02.2014 року.

Обставини розгляду справи. Ухвалою
суду від 06.03.2014 року порушено
провадження у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фірма «Львівський
домобудівний комбінат» до Західного
управління капітального будівництва
Міністерства оборони України про
стягнення безпідставно набутих коштів
у розмірі 30 000 грн. 00 коп. Розгляд справи
призначено на 18.03.2014 року.

У судовому засіданні 18.03.2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав, подав витяг з ЄДРПОУ на
позивача, представив для огляду
оригінали платіжних доручень. Судом
оглянуто оригінали поданих документів.
Забезпечуючи сторонам можливість
подати додаткові докази по справі,
судом оголошено перерву в судовому
засіданні до 25.03.2014 року.

У судовому засіданні 25.03.2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав. Представник відповідача
подав клопотання про долучення
документів до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 25.03.2014 року судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Суть спору. Спір між сторонами виник у
зв'язку з безпідставним набуттям
відповідачем грошових коштів.
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Фірма «Львівський
домобудівний комбінат» (надалі по
тексту рішення - позивач) звернулося до
суду з позовом до Західного управління
капітального будівництва Міністерства
оборони України (надалі по тексту
рішення - відповідач) про стягнення 30 000
грн. 00 коп.

Позивачем помилково здійснено платіж у
розмірі 30 000 грн. на розрахунковий
рахунок відповідача. Не зважаючи на
претензії про повернення безпідставно
набутих коштів, відповідач кошти не
повернув, що стало підставою вирішення
спору в судовому порядку.

Відповідач відзиву на позовну заяву не
подав, доказів повернення коштів не
представив.

У процесі розгляду справи суд
встановив наступне. 26.10.2011 року
Закритим акціонерним товариством
«Львівський домобудівний комбінат» (на
13.02.2014 року згідно з записом 2 у Витягу з
ЄДРПОУ Товариство з обмеженою
відповідальністю «Фірма «Львівський
домобудівний комбінат») було сплачено
кошти в розмірі 30 000 грн. 00 коп., на
розрахунковий рахунок № 2620
Західного управління капітального
будівництва Міністерства оборони
України, що підтверджується платіжними
дорученнями № 2632 від 26.10.2011 року на суму
18 000 грн. 00 коп. та № 2633 від 26.10.2011 року на
суму 12 000 грн. 00 коп. У відповідних
платіжних дорученнях призначенням
платежу вказано: оплата за оренду землі
по рах. № 1-5 від 17ю.10.11 р. та оплата за
технагляд по рах. № 1-4 від 17ю.10.11р.

Представником відповідача подано
договір № 85 підряду на реконструкцію
будівлі дитячого садка на вул.
Плуговій, 5 у м. Львові під житловий
будинок від 16.05.20103 року та додаткову
угоду № 1/5 до договору № 85 від 16.05.2003
року. Однак, згаданий договір укладений
між Управлінням Західного
оперативного командування та
Відкритим акціонерним товариством
«Львівський домобудівний комбінат №
2», а не між сторонами даного спору.

Позивач надсилав відповідачу
претензію від 20.01.2014 року, копія якої
знаходиться в матеріалах справи, з
вимогою повернути помилково
відправлені кошти на рахунок
відповідача згідно з платіжними
дорученнями від 26.10.2011 року у строк до
16.02.2014 року. Доказами надіслання
вказаної претензії відповідачу є
поштова квитанція від 20.01.2014 року та
витяг з реєстру пересилання поштових
відправлень, копії яких долучено до
позовної заяви. Вимоги вказаної
претензії у зазначений строк
відповідачем не виконані.

Докази повернення грошових коштів у
повному розмірі чи частково у
матеріалах справи відсутні.

Дані факти матеріалами справи
підтверджується, сторонами не
заперечувались та документарно не
спростовувались.

Дослідивши представлені суду докази,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд вважає позовні вимоги
підставними, обґрунтованими та такими,
що підлягають до задоволення повністю
з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 Цивільного
кодексу України особа, яка набула майно
або зберегла його у себе за рахунок
іншої особи (потерпілого) без
достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1213 Цивільного
кодексу України набувач зобов'язаний
повернути потерпілому безпідставно
набуте майно в натурі.

Вказані положення застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події. Тобто, обов'язок повернути
безпідставно набуте майно є різновидом
цивільно-правової санкції, а не мірою
відповідальності, в зв'язку з чим
наявність вини в поведінці особи, яка
безпідставно збагатилась, не
потребується.

Судом встановлено, що подані
представником відповідача договір та
додаткова угода не стосуються даного
спору та відносин між сторонами,
відтак, сторонами не подано належних
доказів на підтвердження фактів
укладення між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Фірма «Львівський
домобудівний комбінат» та Західним
управлінням капітального будівництва
Міністерства оборони України будь-яких
договорів чи інших правочинів, що були
б підставою сплати коштів позивачем.
Крім цього, жодних рахунків на суму 30 000
грн. відповідачем не пред'являлось.

Оскільки приписи статті 1212 Цивільного
кодексу України (повернення
безпідставно набутого майна)
застосовуються лише за умови набуття
особою майна або його збереження за
рахунок іншої особи та відсутності для
цього правових підстав або якщо такі
відпали, і в матеріалах справи відсутні
докази наявності правової підстави
отримання відповідачем коштів, суд
виходить з того, що відповідач
безпідставно набув грошові кошти у
розмірі 30 000 грн.

При цьому, ст. ст. 1212, 1213 Цивільного
кодексу України не встановлюють строк
виникнення зобов'язання по поверненню
безпідставно набутого майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо строк (термін)
виконання боржником обов'язку не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Господарського
процесуального кодексу України
підприємства та організації, чиї права
і законні інтереси порушено, з метою
безпосереднього врегулювання спору з
порушником цих прав та інтересів
звертаються до нього з письмовою
претензією.

Матеріалами справи підтверджено факт
направлення позивачем претензії про
повернення коштів у строк до 16.02.2014 року
та відсутність належного реагування на
таку вимогу відповідачем.

Відповідачем не доведено факту
правомірного набуття та користування
грошовими коштами, отриманими від
позивача.

Враховуючи встановлені обставини, а
саме відсутність між сторонами
договірних відносин, попередніх усних
чи письмових домовленостей стосовно
сплати коштів, надіслання відповідачу
претензії про повернення коштів, суд
вважає, що вимога про повернення
відповідачем безпідставно набутого
майна є правомірною, обґрунтованою та
такою, що підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Відтак, суд вважає право позивача на
отримання грошових коштів, помилково
відправлених відповідачу, порушеним і
таким, що підлягає захисту.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.
Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Відповідно до ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 82-85, 116
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задоволити повністю.

Стягнути з Західного управління
капітального будівництва Міністерства
оборони України (79005, Львівська обл.,
місто Львів, вул. Ів. Франка, будинок 61,
) на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю «Фірма
«Львівський домобудівний комбінат»
(79056, Львівська обл., місто Львів, вул.
Поліська, будинок 10, ) 30
000 грн. 00 коп. безпідставно отриманих
коштів та 1 827 грн. 00 коп. в рахунок
відшкодування сплаченого судового
збору.

Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили, в порядку
статті 116 Господарського
процесуального кодексу України.

Рішення набирає законної сили
відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України, може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені ст. ст. 91 -
93 Господарського процесуального
кодексу України.

Повне рішення складене та
підписане 31.03.2014 року.

Суддя
Матвіїв Р.І.