КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2014 р. Справа№ 910/20970/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зеленіна В.О.

суддів: Синиці О.Ф.

Шевченка Е.О.

при секретарі: Волуйко Т.В.

Представники сторін:

позивача:Ілюшко С.А., за довіреністю;

відповідача:Дем»янюк В.П., за
довіреністю;

розглянувши апеляційну скаргу
Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Печерського району м. Києва
"Печерськжитло"

на рішення господарського суду
міста Києва від 15.01.2014

у справі № 910/20970/13 (суддя:
Куркотова Є.Б.)

за позовом Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Печерського району м.
Києва "Печерськжитло"

до Товариства з обмеженою
відповідальність "Компанія "Бак Хаус"

про стягнення 14614,81 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 15.01.2014 у справі № 910/20970/13 в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Бак Хаус"
звернулось до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, у відповідності до якої
просить скасувати рішення
господарського суду міста Києва від
15.01.2014 у справі № 910/20970/13 повністю і
прийняти нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити повністю.

Скарга мотивована тим, що
господарським судом міста Києва не в
повному обсязі були з'ясовані
обставини, що мають значення для
справи, а також були порушені,
неправильно застосовані норми
матеріального та процесуального права.

Розпорядженням заступник Голови
Київського апеляційного
господарського суду від 03.02.2014 №
910/20970/13 у справі № 910/20970/13 сформовано
для розгляду апеляційної скарги
колегію суддів у складі: головуючий
суддя: Зеленін В.О., судді: Синиця О.Ф.,
Шевченко Е.О.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 03.02.2014 прийнято
до розгляду апеляційну скаргу у справі
№ 910/20970/13. Розгляд апеляційної скарги
призначений на 03.03.2014 об 11:00.

25.02.2014 представником відповідача через
відділ документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду був поданий відзив
на апеляційну скаргу.

03.03.2014 відповідач в судове засідання не
з'явився, повноважного представника в
судове засідання не направив, про
причини неявки суд не повідомив не
зважаючи на те, що був повідомлений про
час та місце розгляду апеляційної
скарги належним чином відповідно до
вимог ст. 64, 86 Господарського
процесуального кодексу України.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 03.03.2014 розгляд
апеляційної скарги у справі №910/20970/13
відкладено на 17.03.2014 об 11:25.

14.03.2014 представником скаржника через
відділ документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду була подана заява
про долучення до матеріалів справи
додаткових документів.

17.03.2014 представник скаржника в судовому
засіданні підтримав апеляційну скаргу
і просив суд її задовольнити.

17.03.2014 представник відповідача в
судовому засіданні заперечував проти
задоволення апеляційної скарги і
просив суд рішення господарського суду
міста Києва від 15.01.2014 у справі № 910/20970/13
залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, колегія суддів встановила
наступне.

04.09.2010 між Комунальним підприємством по
утриманню житлового господарства
Печерського району м. Києва
"Печерськжитло" та Підприємством з
іноземними інвестиціями за участю
українського капіталу "Компанія "Бак
Хаус", правонаступником якого є
відповідач (користувач) укладено
договір на комунальні послуги та
експлуатаційні витрати №14/607 (надалі -
договір).

За умовами договору КП УЖГ
"Печерськжитло" надає користувачу
комунальні послуги, забезпечує
обслуговування та експлуатацію
будинку (будівлі), що знаходиться за
адресою: м. Київ, вул. Суворова, 19,
утримання прибудинкової території, а
користувач зобов'язується вчасно та в
повному обсязі вносити на
розрахунковий рахунок КП УЖГ
"Печерськжитло" плату за комунальні та
інші послуги за цим договором, брати
участь у витратах КП УЖГ
"Печерськжитло" на утримання будинку та
прибудинкової території, користуючись
обумовленим приміщенням на підставі
договору оренди з власником приміщення
ТОВ "Дніпро-Олів" №05-09-ОР від 05.09.2007 р.
використовуючи приміщення за адресою:
м. Київ, вул. Суворова, 19, загальною
площею 91,9 кв. м. для розміщення
продовольчого магазину (1-й поверх) (п. 1.2
договору).

В п. 2.2.2 договору визначено, що
користувач зобов'язаний щомісяця
вносити на розрахунковий рахунок КП
УЖГ "Печерськжитло" плату за комунальні
послуги, обслуговування будинку та
прибудинкової території, інші послуги
по цьому договору та додаткам до нього.

Додатком №1 до Договору сторони
погодили перелік послуг, що
надаватимуться за адресою: м. Київ, вул.
Суворова,19, а саме послуги з гарячого
водопостачання, центрального опалення,
вивіз сміття, технічне обслуговування
мереж, експлуатаційні витрати.

Положеннями п.п. 4.1.1 договору визначено,
вартість комунальних послуг
встановлюється в залежності від
фактичних витрат теплової енергії
(пропорційно займаній площі). Холодна
вода та інше нараховується згідно
тарифів наданих КП УЖГ "Печерськжитло"
підприємствами-постачальниками.
Користувач сплачує КП УЖГ
"Печерськжитло" витрати пов'язані з
утриманням будинку та прибудинкової
території, а також експлуатаційні
витрати.

Згідно п. 6.1. Договору, термін дії
договору встановлений з 04.09.2010 р. по
04.09.2015 р.

З аналізу Договору вбачається, що він
за своєю правовою природою є договором
про надання послуг.

Частиною 1 ст. 901 Цивільного кодексу
України, за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного
кодексу України, якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 ст. 509 ЦК України передбачено,
що зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 2 - 5 ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та
інші правочини; 2) створення
літературних, художніх творів,
винаходів та інших результатів
інтелектуальної, творчої діяльності; 3)
завдання майнової (матеріальної) та
моральної шкоди іншій особі; 4) інші
юридичні факти.

Цивільні права та обов'язки можуть
виникати безпосередньо з актів
цивільного законодавства. У випадках,
встановлених актами цивільного
законодавства, цивільні права та
обов'язки виникають безпосередньо з
актів органів державної влади, органів
влади Автономної Республіки Крим або
органів місцевого самоврядування. У
випадках, встановлених актами
цивільного законодавства, цивільні
права та обов'язки можуть виникати з
рішення суду.

Так, основні засади організаційних,
господарських відносин, що виникають у
сфері надання та споживання
житлово-комунальних послуг між їхніми
виробниками, виконавцями і
споживачами, а також їхні права та
обов'язки визначає Закон України "Про
житлово-комунальні послуги".

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 19 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги"
відносини між учасниками договірних
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг здійснюються виключно на
договірних засадах. Учасниками
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг є: власник, споживач, виконавець,
виробник.

Відповідно до п. п. 1, 5 ч. 3 ст. 20 та п. 3 ч. 2
ст. 21 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" споживач
зобов'язаний укласти договір на
надання житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем на основі
типового договору, та оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.
Виконавець зобов'язаний підготувати та
укласти із споживачем договір на
надання житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання згідно
з типовим договором.

Таким чином, виходячи з системного
аналізу змісту ст. ст. 11, 509 ЦК України та
ч. 1 ст. 19, п. п. 1, 5 ч. 3 ст. 20, п. 3 ч. 2 ст. 21
Закону України "Про житлово-комунальні
послуги" відносини між сторонами по
справі (виконавцем та споживачем), як
учасниками відносин у сфері
житлово-комунальних послуг, повинні
ґрунтуватися на договорі про надання
житлово-комунальних послуг, укладеному
на основі типового договору, а
обов'язку споживача (відповідача)
оплачувати вартість
житлово-комунальних послуг має
передувати виконання позивачем
обов'язку підготувати договір на
надання житлово-комунальних послуг та
надати його на підписання споживачу.

Учасниками відносин у сфері
житлово-комунальних послуг є: власник,
споживач, виконавець, виробник.
Виробник послуг може бути їх
виконавцем.

Виробник - це суб'єкт господарювання,
який виробляє або створює
житлово-комунальні послуги.

Виконавцем відповідно до Закону є
суб'єкт господарювання, предметом
діяльності якого є надання
житлово-комунальної послуги споживачу
відповідно до умов договору.

Виконавець зобов'язаний підготувати та
укласти із споживачем договір на
надання житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання згідно
з типовим договором.

У разі якщо виконавець не є виробником,
відносини між ним та виробником
регулюються окремим договором, який
укладається відповідно до вимог Закону
України "Про житлово-комунальні
послуги".

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги", відносини
між учасниками договірних відносин у
сфері житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах.

Пунктом 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги"
встановлено, що споживач зобов'язаний
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом.

З матеріалів справи вбачається, що спір
у справі виник в зв'язку з тим, що за
твердженням позивача ним у період з
01.11.2011 р. по 01.01.2013 р. було в повному
обсязі виконані взяті на себе
зобов'язання за договором, але
відповідач порушував взяті на себе за
договором зобов'язання щодо повної та
своєчасної оплати отриманих послуг, в
зв'язку з чим у останнього наявна
заборгованість в розмірі 32 022,91 грн.

Заперечуючи проти позову відповідач
стверджує, що у нього відсутня
заборгованість перед позивачем, так-як
ним частково виконано зобов'язання зі
сплати вартості наданих послуг у
розмірі 16974,70 грн., на підтвердження
чого надав довідку розрахунок
заборгованості за період з 01.11.2011 р. по
01.01.2013 р., а також відзначив
неправомірність нарахування позивачем
вартості послуг з гарячого
водопостачання, яка не споживається
ним, що підтверджують показники
лічильника і про, що листом №42/01 від
28.05.2012 р. він повідомляв позивача.

Проаналізувавши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що заявлені позивачем вимоги є
безпідставними та необґрунтованими з
огляду на наступне.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим до
виконання сторонами.

За змістом ст.ст. 173, 193 Господарського
кодексу України, ст.ст. 11, 509, 525, 526, 599
Цивільного кодексу України, угода
(договір) є підставою для виникнення
цивільних прав та обов'язків
(зобов'язань), зобов'язання повинні
виконуватися належним чином.

Частиною 2 ст. 207 Цивільного кодексу
України встановлено, що правочин
вважається вчиненим в письмовій формі,
якщо він підписаний його стороною
(сторонами). Правочин, який вчиняє
юридична особа, підписується особами,
уповноваженими на це її установчими
документами, довіреністю, законом або
іншими актами цивільного
законодавства, та скріплюється
печаткою.

Частиною 1 ст. 181 Господарського кодексу
України встановлено, що господарський
договір за загальним правилом
викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками. Допускається
укладення господарських договорів у
спрощений спосіб, тобто шляхом обміну
листами, факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження прийняття до виконання
замовлень, якщо законом не встановлено
спеціальні вимоги до форми та порядку
укладення даного виду договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного
кодексу України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Дво- чи багатостороннім правочином є
погоджена дія двох або більше сторін (ч.
4 ст. 202 Цивільного кодексу України).

Отже, двостороннім правочинами
притаманна наявність
взаємоузгодженого волевиявлення двох
осіб, спрямованого на виникнення
єдиного правового результату,
покликаного забезпечити реалізацію
обопільної чи самостійної мети кожної
з цих осіб.

Статтею 627 Цивільного кодексу України
встановлено, що відповідно до статті 6
цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Приписами ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу
України встановлено, що Договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

З матеріалів справи вбачається, що
Договір підписаний уповноваженими
представниками сторін та скріплені їх
печатками без будь-яких зауважень та
застережень.

До того ж суд відмічає, що Договір не
визнаний в судовому порядку не дійсним
в зв'язку з чим є чинними, що є підставою
для виникнення прав та обов'язків для
сторін.

З матеріалів справи вбачається, що між
сторонами було складені та підписані
акти здачі - прийняття робіт (надання
послуг) за спірний період.

За розрахунками позивача загальна
вартість наданих комунальних та
експлуатаційних послуг становить 27095,86
грн., які складаються з надання послуг з
опалення, постачання холодної води,
вивіз сміття та експлуатаційних витрат
у розмірі 16313,86 грн., а також послуг з
гарячого водопостачання у розмірі 10782,
00 грн., при цьому, відповідачем за
спірний період споживання послуг
сплачено грошові кошти у розмірі 20142,56
грн., що підтверджується наданими
відповідачем платіжними дорученнями.

Як вбачається з матеріалів справи,
22.07.2011 р. комісією КП УЖГ
"Печерськжитло", в особі заступника
начальника ВТВ Левченко Н.В. та майстра
ремонтної дільниці ОСОБА_5 складено акт
на предмет встановлення та
опломбування приладу обліку гарячого
водопостачання у спірному приміщенні
за адресою: м. Київ, буд. 19 по вул.
Суворова.

Комісією в акті встановлено, що
початкові показники лічильника
становлять 0003 м3, лічильник гарячого
водопостачання №454076/11 придатний до
експлуатації, у зв'язку із чим
бухгалтерії КП УЖГ "Печерськжитло"
потрібно зняти нарахування за
комунальні послуги.

Відносини між суб'єктом
господарювання, предметом діяльності
якого є надання житлово-комунальних
послуг (далі - виконавець), і фізичною та
юридичною особою (далі - споживач), яка
отримує або має намір отримувати
послуги з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення регулюються постановою
Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р.
№630 "Про затвердження Правил надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення та типового договору
про надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення". (надалі
- Правила).

Абз 7 п. 2 Правил визначено, що
централізоване постачання холодної та
гарячої води це послуга, спрямована на
задоволення потреб споживача у
холодній та гарячій воді, яка надається
виконавцем з використанням
внутрішньобудинкових систем холодного
та гарячого водопостачання.

Відповідно до п. 11 Правил у разі
встановлення будинкових засобів
обліку води у багатоквартирному
будинку, де окремі квартири обладнані
квартирними засобами обліку, споживач,
який не має квартирних засобів обліку,
оплачує послуги згідно з показаннями
будинкових засобів обліку, не
враховуючи витрати води виконавця,
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців, які є власниками або
орендарями приміщень у цьому будинку,
та сумарних витрат води за показаннями
усіх квартирних засобів обліку.
Різниця розподіляється між
споживачами, які не мають квартирних
засобів обліку, пропорційно кількості
мешканців квартири в разі відсутності
витоків із загальнобудинкової мережі,
що підтверджується актом обстеження,
який складається виконавцем у
присутності не менш як двох мешканців
будинку.

Положеннями п. 10 Правил визначено, що
оплата послуг за показаннями
квартирних засобів обліку провадиться
лише у разі здійснення обліку в усіх
точках розбору холодної та гарячої
води у квартирі незалежно від
наявності засобів обліку на вводах у
багатоквартирний будинок. Справляння
плати за нормативами (нормами)
споживання за наявності квартирних
засобів обліку без урахування їх
показань не допускається, за винятком
випадків, передбачених абзацом п'ятим
пункту 16 цих Правил. Виконавець і
споживач не мають права відмовлятися
від врахування показань засобів
обліку.

Таким чином, з 22.07.2011 нарахування та
оплата послуг з гарячого
водопостачання повинно здійснюватися
відповідачем згідно до показань
встановленого лічильника.

Однак, з актів здачі - прийняття робіт
(надання послуг) вбачається, що без
врахування безпідставно нарахованої
позивачем вартості послуги з гарячого
водопостачання (без врахування
показань засобу обліку), позивачем
надано послуги за договором на
загальну суму 16313,86 грн. в той час, як
відповідачем оплачено такі послуги у
розмірі 20 142,56 грн.

Отже, факт наявності боргу у
відповідача перед позивачем належним
чином не доведений, документально не
підтверджений, тому позовні вимоги
визнаються судом необґрунтованими та
безпідставними.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.
Тобто, підставами для захисту
цивільного права є його порушення,
невизнання або оспорювання.

Суд відзначає, що в розумінні ст. 33, 36
Господарського процесуального кодексу
України скаржник не надав ні до суду
першої інстанції ні до суду
апеляційної інстанції докази які б
підтверджували його вимоги та
заперечення.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції дав належну оцінку
обставинам справи і прийшов до
обґрунтованого висновку про відмову у
задоволені позовних вимог.

Таким чином, наведене вище та докази,
які містяться в матеріалах справи,
спростовують доводи скаржника,
викладені в апеляційній скарзі.

За таких обставин висновки суду першої
інстанції про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, а тому рішення
господарського суду міста Києва від
15.01.2014 у справі № 910/20970/13 відповідає
чинному законодавству, фактичним
обставинам та матеріалам справи і
підстав для його скасування або зміни
не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Печерського району м.
Києва "Печерськжитло" залишити без
задоволення, а рішення господарського
суду міста Києва від 15.01.2014 у справі №
910/20970/13 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/20970/13 повернути
до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів.

Головуючий суддя
В.О. Зеленін

Судді
О.Ф. Синиця

Е.О. Шевченко