номер провадження справи 8/15/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2014
Справа № 908/459/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ольга" (61030, м. Харків,
вул. Біологічна, 7)

до відповідача Публічного
акціонерного товариства "Запорізький
електроапаратний завод" (69032, м.
Запоріжжя, Південне шосе, 9)

про стягнення 11561 грн. 97 коп. основного
боргу, 69 грн. 37 коп. втрат від інфляції
грошових коштів, 434 грн. 28 коп. річних
процентів

Суддя І. А. Попова

Представники:

Позивача - Бессонова О.М., дов. від 03.02.2014
р.

Відповідача - Мартиновська Л.В., дов. від
04.02.2014 р.

Заявлено позовні вимоги про
стягнення з відповідача 11561 грн. 97 коп.
основного боргу, 69 грн. 37 коп. втрат від
інфляції грошових коштів, 434 грн. 28 коп.
річних процентів.

Розгляд справи, призначений на 06.03.2014 р.,
відкладався до 27.03.2014 р. в зв'язку з
неявкою представника відповідача.
Вступну та резолютивну частини рішення
оголошено в судовому засіданні 27.03.2014 р.

Позивач підтримує вимоги з підстав,
викладених в позові відповідно до ст.
ст. 525, 526, 530, 536, 625, 629, 692 ЦК України, ст. ст.
7, 20, 174, 175, 193 ГК України. В обґрунтування
вимог вказує, що в період з 01.01.2012 р. по
06.03.2012 р. за видатковими накладними
позивач передав відповідачу товар на
загальну суму 27656 грн. 63 коп.
Зобов'язання щодо оплати отриманого
товару відповідач виконав частково,
внаслідок чого за останнім склалася
заборгованість в сумі 11561 грн. 78 коп.,
яку позивач просить стягнути з
товариства «Запорізький
електроапаратний завод». Крім того, у
відповідності до ст. 625 ЦК України до
стягнення заявлено 69 грн. 37 коп. втрат
від інфляції грошових коштів,
нарахованих за період з жовтня 2012 р. по
грудень 2013 р., та 434 грн. 28 коп. річних
процентів, нарахованих за період з
30.09.2012 р. по 31.12.2013 р.

Відповідач заявлені позовні вимоги не
визнав. У відзиві на позов вказує, на
підставі усної домовленості на протязі
2012 р. відповідач отримував від позивача
вироби з кольорових металів. При цьому,
сторонами не узгоджувалися умови щодо
ціни та строків оплати. Вимоги про
оплату продукції або рахунки стосовно
строків оплати від позивача не
надходили. Відповідач вважає, що не
порушував своїх зобов'язань, оскільки
строк оплати в зв'язку з його
невизначеність, не настав. Вимоги про
стягнуся річних процентів та втрат від
інфляції грошових коштів відповідач
також вважає безпідставними внаслідок
відсутності прострочення по оплаті
продукції.

Заслухавши представників сторін,
вивчивши матеріали справи, суд вважає
заявлені позовні вимоги такими, що
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного:

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу,
зокрема, з правочинів, якими в силу ст.
202 ЦК України є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Статтею 205
ЦК України передбачено, що правочини
можуть вчинятися в усній та письмовій
формі. При цьому письмовою формою
вважається як підписання одного
документу, так і обмін листами,
телеграмами тощо, з яких вбачається, що
сторони правочину досягли згоди по
всіх істотних умовах, необхідних для
договорів даного виду. Відповідно до
ст. 509 ЦК України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послуги, сплатити гроші
тощо) або утриматись від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання обов'язку.
Відповідно до ст.. 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Як свідчать вивчені матеріали, за
видатковими накладними № РН-0000177 від
13.01.2012 р., № РН-0000322 від 18.01.2012 р., № РН-0000415
від 20.01.2012 р., № РН-0000676 від 27.01.2012 р.
товариство «Ольга» (позивач по справі)
передало, а товариство «Запорізький
електроапаратний завод» (відповідач по
справі) прийняло товар на загальну суму
27656 грн. 63 коп., про що свідчать підписи
представника відповідача на
зазначених накладних та довіреності,
видані уповноваженому представнику
відповідача, наявні в матеріалах
справи.

Статтею 180 ГК України встановлено, що
господарський договір вважається
укладеним, якщо між сторонами у
передбачених законом порядку та формі
досягнуто згоди щодо усіх його
істотних умов. Істотними є умови,
визнані такими за законом чи необхідні
для договорів даного виду, а також
умови, щодо яких на вимогу однієї із
сторін повинна бути досягнута згода. З
огляду на вищезазначені документи суд
доходить до висновку, що ТОВ «Ольга» та
ПАТ «Запорізький електроапаратний
завод» вчинено правочин
купівлі-продажу внаслідок досягнення
ними згоди по всіх істотних умовах,
необхідних для укладення угод
купівлі-продажу, а саме: щодо
найменування продукції, ціни за
одиницю виміру, загальній вартості, що
підлягає сплаті. Внаслідок вчинення
правочину у сторін виникають певні
зобов'язання.

Як свідчить позивач, в порушення вимог
закону відповідач зобов'язання щодо
оплати отриманої продукції виконав
частково в сумі 16094 грн. 85 коп. Згідно
представленого позивачем розрахунку
за відповідачем склалася
заборгованість в розмірі 11561 грн. 78 коп.

Пунктом першим статті 193
Господарського Кодексу України
передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Аналогічна норма міститься
і в статті 526 Цивільного кодексу
України.

Згідно з вимогами пункту 7 статті 193
Господарського кодексу України та
статей 525, 526 Цивільного кодексу України
одностороння відмова від виконання
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається.

Пунктом 2 статті 193 Господарського
кодексу України визначено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Відповідно до частини другої статті 692
ЦК України покупець зобов'язаний
сплатити продавцеві повну ціну
переданого товару. При цьому
підписання покупцем видаткової
накладної, яка є первинним обліковим
документом та фіксує факт здійснення
господарської операції і встановлення
договірних відносин, є підставою для
виникнення обов'язку щодо здійснення
розрахунків за отриманий товар.

Доводи відповідача в обґрунтування
заперечень щодо ненастання строку
оплати за отриману продукцію суд
вважає хибними та зазначає, що
відповідна оплата має бути здійснена
боржником незалежно від того, чи
пред'явив йому кредитор пов'язану з цим
вимогу. Крім того, як вбачається з
доданих відповідачем платіжних
документів, при здійсненні часткових
оплат за отриману продукцію в графі
призначення платежу відповідач
зазначав, що підставою для оплати є
певні рахунки. З доданих сторонами
доказів вбачається, що за товар,
отриманий за накладною № РН-0000177 від
13.01.2012 р. (на оплату якого пред'явлено
рахунок № О-004702 від 22.12.2011 р.), оплата не
здійснювалась. Разом з тим, за товар,
отриманий за іншими, зазначеними у
позові накладними, була часткова
переплата (згідно банківських виписок).
Претензією № 1 від 21.08.2013 р. позивач
вимагав здійснити оплату саме за товар,
отриманий за видатковою накладною №
РН-0000177 від 13.01.2012 р.

Відповідач не надав суду доказів
виконання зобов'язання щодо оплати
отриманого від позивача товару в
узгодженому розмірі та у визначені
законом строки. З огляду на встановлені
судом обставини, вимоги про стягнення
заборгованості в сумі 11561 грн. 78 коп. за
товар суд вважає обґрунтованими,
підтвердженими доданими матеріалам та
такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом. З аналізу
зазначеної норми законодавства
вбачається, що три проценти річних є
платою за користування коштами, що не
були своєчасно сплачені боржником,
тобто три проценти річних не можна
розцінювати як заходи
відповідальності за порушення
зобов'язань. Таким чином, передбачене
законом право кредитора вимагати
сплати боргу з урахуванням індексу
інфляції та процентів річних є
способами захисту його майнового права
та інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові. Річні проценти за
своєю правовою природою є складовою
частиною боргу та підлягають стягненню
разом із сумою основного боргу на
підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. Таким
чином, оскільки судом встановлено, що
відповідач прострочив виконання
зобов'язань по оплаті поставленої йому
продукції, розрахунок заявлених до
стягнення річних процентів та втрат
від інфляції грошових коштів
перевірено, вимоги про стягнення
річних процентів в сумі 434 грн. 28 коп.,
нарахованих за період з 30.09.2012 р. по
31.12.2013 р., та втрат від інфляції грошових
коштів в розмірі 69 грн. 37 коп.,
нарахованих за період з жовтня 2012 р. по
грудень 2013 р., суд вважає
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача спростовано
вищевикладеним.

Позовні вимоги задовольняються.

Судові витрати покладаються на
відповідача.

На підставі викладеного, ст.ст.11, 205, 509,
526, 655, 692 ЦК України, ст.. 180, 193 ГК України,
керуючись ст. ст. 49, 82-84 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Запорізький
електроапаратний завод" (69032, м.
Запоріжжя, Південне шосе, 9, )
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ольга" (61030, м. Харків,
вул. Біологічна, 7, ) 11561
(одинадцять тисяч п'ятсот шістдесят
одна) грн. 78 коп. основного боргу, 69
(шістдесят дев'ять) грн.. 37 коп. втрат від
інфляції грошових коштів, 434 (чотириста
тридцять чотири) грн.. 28 коп. річних
процентів, 1827 (одна тисяча вісімсот
двадцять сім) грн. судових витрат.
Видати наказ.

Повне рішення складено 01 квітня 2014
року.

Суддя
І.А. Попова