КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2014 р. Справа№ 910/24265/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Самсіна Р.І.

суддів: Власова Ю.Л.

Шаптали Є.Ю.

За розглядом апеляційної скарги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «НЕВІРОС» на рішення
Господарського суду міста Києва від
10.02.2014р. у справі № 910/24265/13 (суддя
Бондарчук В.В.)

За позовом Київського міського
територіального відділення

Антимонопольного комітету
України

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «НЕВІРОС»

про стягнення штрафу та пені

за участю представників сторін:

від позивача: Якусевич А.М. (довіреність
№ 488 від 13.01.2014р.);

від відповідача (скаржник): Кубарєва
Ю.О. (довіреність № 01 від 08.01.2014р.)

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 10.02.2014р. задоволено позовні
вимоги Київського міського
територіального відділення
Антимонопольного комітету України,
вирішено стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю «НЕВІРОС»
до загального фонду Державного бюджету
України на рахунок відповідного
управління Державної казначейської
служби України за місцезнаходженням
платника податків, штраф у розмірі 33 500
грн. та пеню у розмірі 33 500 грн., а також
судові витрати у справі.

Ухвалою суду від 06.03.2014р. порушено
апеляційне провадження за апеляційною
скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю «НЕВІРОС», у якій,
скаржник просив скасувати рішення
Господарського суду міста Києва від
10.02.2014р. у справі № 910/24265/13 повністю і
прийняти нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог повністю.

У зв'язку із зміною складу колегії
суддів, апеляційну скаргу прийнято до
провадження ухвалою від 02.04.2014р., за
якою розгляд скарги ухвалено
здійснювати в судовому засіданні
02.04.2014р. про яке сторони повідомлені
належним чином.

За твердженнями апелянта, рішення
Господарського суду міста Києва від
10.02.2014р. у справі № 910/24265/13 підлягає
скасуванню з огляду на неправильне
застосування норм матеріального права,
порушення норм процесуального права.

Порушення норм процесуального права
скаржник підтверджує тим, що судом
першої інстанції за розглядом позовної
заяви Київського міського
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
було порушено провадження у справі і не
було повернуто позов без розгляду
відповідно до п. 2 ст. 63 ГПК України.

В позовній заяві адресою
місцезнаходження відповідача вказано:
вул. Жилянська 25, м. Київ, 01033, однак з
06.11.2013р. місцезнаходженням та поштовою
адресою ТОВ «Невірос» є адреса: вул.
Васильківська 38, оф. 127, м. Київ, 03022.
Оскільки позовна заява була подана
13.12.2013р., то на думку відповідача, суд
першої інстанції мав повернути позовну
заяву і додані до неї документи без
розгляду, так як позивачем у позовній
заяві не було вказано місцезнаходження
(поштову адресу) відповідача.

Щодо порушення норм матеріального
права, то з посиланням на судову
практику, скаржником відзначено, що
Господарський суд міста Києва при
винесенні рішення мав застосувати до
спірних правовідносин ст. 61
Конституції України та ст. 549 ЦК
України, оскільки пеня і штраф є
різновидами неустойки, а стягнення з
відповідача одночасно пені та штрафу
за несвоєчасне виконання зобов'язання
суперечить Конституції України та
загальним засадам цивільного
законодавства.

Позивачем до справи подано відзив на
апеляційну скаргу, у якому відзначено
про необґрунтованість доводів
апелянта, про законність винесеного
судового рішення при вірному
встановленні всіх обставин справи.

За розглядом матеріалів справи, при
дослідженні наявних доказів,
враховуючи пояснення представників
сторін та доводи скаржника викладені в
апеляційній скарзі, судом
відзначається про відсутність підстав
для скасування судового рішення при
врахуванні наступного.

Рішенням адміністративної колегії
Київського міського територіального
відділення Антимонопольного комітету
України від 13.12.2012р. № 79/02-П визнано дії
ТОВ «НЕВІРОС», які полягають у
неподанні інформації на вимогу голови
Київського міського територіального
відділення Антимонопольного комітету
України від 21.08.2012р. № 26-02/3822, у
встановлені головою територіального
відділення строки, порушенням
законодавства про захист економічної
конкуренції, яке передбачене п. 13 ст. 50
Закону України «Про захист економічної
конкуренції» (п. 1 рішення);

Згідно п. 2 вказаного рішення, за
вчинення зазначеного порушення,
відповідно до частини п'ятої статті 52
Закону України «Про захист економічної
конкуренції» накладено на Товариство з
обмеженою відповідальністю «НЕВІРОС»
штраф у розмірі 33 500 грн..

Згідно п. 13 ст. 50 Закону України «Про
захист економічної конкуренції»
порушеннями законодавства про захист
економічної конкуренції є неподання
інформації Антимонопольному комітету
України, його територіальному
відділенню у встановлені органами
Антимонопольного комітету України,
головою його територіального
відділення чи нормативно-правовими
актами строки.

Згідно зі статтею 36 Закону України «Про
захист економічної конкуренції»
органи Антимонопольного комітету
України розпочинають розгляд справи
про порушення законодавства про захист
економічної конкуренції, не лише за
заявами суб'єктів господарювання,
громадян, об'єднань, установ,
організацій про порушення їх прав
внаслідок дій чи бездіяльності,
визначених цим Законом як порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції, а, зокрема, і за власною
ініціативою.

Як зазначено у рішенні № 79/02-П від
13.12.2012р., що також підтверджено
документально матеріалами справи, у
ході розгляду заяви Обслуговуючого
кооперативу «Житлово-будівельний
кооператив «Горького-131» відділенням
було надіслано вимогу Товариству з
обмеженою відповідальністю «НЕВІРОС»
про надання інформації від 21.08.2012р. №
26-02/3822. У листі, отриманому від ТОВ
«НЕВІРОС» та зареєстрованому за
вхідним відділення № 4189 від 19.09.2012р. не
було надано відповіді на жоден з
пунктів вимоги, та враховуючи, що у
встановлений термін інформація на
вимогу не надійшла, за ознаками
вчинення порушення законодавства про
захист економічної конкуренції у
відношенні ТОВ «НЕВІРОС» було
розпочато розгляд справи № 78-02/11.12.

За змістом статей 22, 22-1 Закону України
«Про Антимонопольний комітет України»
розпорядження, рішення та вимоги
органу Антимонопольного комітету
України, голови територіального
відділення Антимонопольного комітету
України щодо подання суб'єктами
господарювання та інш. документів,
інформації тощо, необхідних для
виконання цими органами завдань,
передбачених законодавством про
захист економічної конкуренції, є
обов'язковими для виконання у
визначені ними строки.

У зв'язку з тим, що невиконання
розпоряджень, рішень та вимог органу
Антимонопольного комітету України,
голови територіального відділення
Антимонопольного комітету України,
відповідно до частини другої статті 22
вищевказаного Закону тягне за собою
передбачену законом відповідальність,
а ТОВ «НЕВІРОС» зазначені вимоги не
виконало, тому відповідача правомірно,
згідно з положеннями Закону України
«Про захист економічної конкуренції»,
було притягнуто до відповідальності за
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції, про що
винесено відповідне рішення від
13.12.2012р. № 79/02-П.

Порядок виконання рішень та
розпоряджень органів Антимонопольного
комітету України, голів територіальних
відділень Антимонопольного комітету
України врегульовано ст. 56 Закону
України «Про захист економічної
конкуренції», згідно з частиною
третьою якої, особа, на яку накладено
штраф за рішенням органу
Антимонопольного комітету України,
сплачує його у двомісячний строк з дня
одержання рішення про накладення
штрафу.

Рішення було надіслано відповідачу
супровідним листом від 13.12.2012р. №26-02/5171
та ним отримане 24.12.2012р., що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення
залученим до справи (аркуш справи 20),
відповідно датою сплати штрафу є
25.02.2013р. (оскільки 24.02.2013р. припадав на
вихідний день, неділю).

Згідно з ч. 8 ст. 56 цього ж Закону,
протягом п'яти днів з дня сплати штрафу
суб'єкт господарювання зобов'язаний
надіслати відповідно до
Антимонопольного комітету України або
його територіального відділення
документи, що підтверджують сплату
штрафу.

Рішення від 13.12.2012р. № 79/02-П
оскаржувалось ТОВ «НЕВІРОС» в судовому
порядку, в межах справи № 910/2903/13 було
відмовлено у задоволенні вимог про
визнання його недійсним. Судове
рішення від 25.04.2013р. у справі № 910/2903/13
набрало законної сили, залишене без
змін постановою Київського
апеляційного господарського суду від
12.08.2013р., постановою Вищого
господарського суду України від
08.10.2013р..

У разі несплати штрафу у строки,
передбачені рішенням, та пені органи
Антимонопольного комітету України
стягують штраф та пеню в судовому
порядку (ч. 7 ст. 56 Закону України «Про
захист економічної конкуренції»).

З урахуванням наведеного, правильним є
висновок суду першої інстанції про
наявність підстав для задоволення
позовних вимог Антимонопольного
комітету України щодо стягнення з
відповідача штрафу у розмірі 33 500 грн..

Обгрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню є також вимоги
позивача про стягнення пені
нарахованої за період з 26.04.2013р. по
09.06.2013р. та з 13.08.2013р. по 12.09.2013р., з 09.10.2013р.
по 24.10.2013р..

Відповідно до частини 5 статті 56 Закону
України «Про захист економічної
конкуренції»:

- за кожний день прострочення сплати
штрафу стягується пеня у розмірі
півтора відсотка від суми штрафу.
Розмір пені не може перевищувати
розміру штрафу, накладеного
відповідним рішенням органу
Антимонопольного комітету України.

- нарахування пені припиняється з дня
прийняття господарським судом рішення
про стягнення відповідного штрафу.

- нарахування пені зупиняється на час
розгляду чи перегляду господарським
судом:

- справи про визнання недійсним рішення
органу Антимонопольного комітету
України про накладення штрафу;

- відповідного рішення (постанови)
господарського суду.

Визначення періоду стягнення з
відповідача пені внаслідок
невиконання останнім рішення
адміністративної колегії Київського
міського територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
13.12.2012р. № 79/02-П за період з 26.04.2013р. по
09.06.2013р. та з 13.08.2013р. по 12.09.2013р., з 09.10.2013р.
по 24.10.2013р. відповідає наведеним
вимогам закону.

Сума штрафу за рішенням від 13.12.2012р. №
79/02-П складає 35 500 грн., при наявному
простроченні 92 дні, та з урахуванням
розміру пені за один день прострочення
- 502, 50 грн. (35 500 х 1,5 % = 502, 50 грн.), сума
пені, що підлягає стягненню згідно
встановлених обмежень (ст. 56 Закону)
становить 35 500 грн..

При цьому, обґрунтовано судом першої
інстанції відхилені посилання
відповідача на неможливість
одночасного стягнення і штрафу та пені,
оскільки, у спірних правовідносинах,
нарахування пені за невиконання
рішення щодо сплати штрафу прямо
передбачено Законом України «Про
захист економічної конкуренції» (ст. 56).

У п. 2 Оглядового листа Вищого
господарського суду України від
04.04.2012р. №01-06/418/2012 «Про деякі питання
практики вирішення спорів, пов'язаних
із застосуванням конкурентного
законодавства» зазначено, що у випадку
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції пеня,
передбачена статтею 56 Закону України
«Про захист економічної конкуренції»,
не лише має безальтернативний
характер, але й не потребує прийняття
уповноваженим органом рішення про її
застосування, внаслідок чого не
підпадає під визначення
адміністративно-господарських санкцій
у розумінні статей 238 - 239, 249 - 250
Господарського кодексу України.

Суд також бере до уваги посилання
скаржника на відповідну судову
практику в обґрунтування необхідності
застосування до спірних правовідносин
ст. 61 Конституції України та ст. 549 ЦК
України, натомість, неоднакове
застосування вказаних норм було
предметом розгляду у Верховному Суді
України, а відповідні висновки про те,
що одночасне стягнення з учасника
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання за
договором, штрафу та пені не суперечить
статті 61 Конституції України, вміщені у
постанові Верховного Суду України від
27.04.2012р. у справі №3-24гс12.

При цьому, положення ст. 549 ЦК України
регулюють питання забезпечення
виконання зобов'язання, тоді як
відносини між сторонами спору у даній
справі, пов'язані із прийняттям рішення
про накладення штрафу за порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції не носять зобов'язального
характеру, не виникли з договору між
сторонами.

Не знаходять свого підтвердження і
доводи скаржника щодо порушення судом
першої інстанції норм процесуального
права, оскільки відомості щодо
юридичної адреси сторони-учасника
спору згідно офіційної інформації у
реєстрі є доступними для ознайомлення,
були використані судом при направленні
ухвали суду про порушення провадження
у справі саме за адресою вказаною у
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
станом на час порушення провадження у
справі (витяг залучено до матеріалів
справи станом на 16.12.2013р. (аркуш справи
50-53).

Згідно вимог вміщених у п. 2 ч. 2 ст. 54 ГПК
України, позовна заява, що подається до
господарського суду повинна містити
найменування (для юридичних осіб) або
ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за
його наявності для фізичних осіб)
сторін, їх місцезнаходження (для
юридичних осіб) або місце проживання
(для фізичних осіб), ідентифікаційні
коди суб'єкта господарської діяльності
за їх наявності (для юридичних осіб) або
реєстраційний номер облікової картки
фізичної особи - платника податків за
його наявності.

Позовна заява Київського міського
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
отримана судом 13.12.2013р. відповідала
зазначеним вимогам, а питання про
повернення позовної заяви без розгляду
згідно п. 2 ч. 1 ст. 63 ГПК України
вирішується господарським судом у
разі, якщо у позовній заяві не вказано
повного найменування сторін, їх
поштових адрес.

До позовної заяви було долучено докази
направлення копії позовної заяви
відповідачу за адресою, відомості щодо
якої містились і в документах
долучених до позову (під час розгляду
справи №910/2903/13 у Київському
апеляційному господарському суді
(постанова від 12.08.2013р.), встановлено що
до поштового відділення Київ-33, була
надана заява директора ТОВ «Невірос»
про переадресування кореспонденції,
яка надходить за адресою: вул.
Жилянська 25, ТОВ «Невірос»).

Окрім того, ухвала суду про порушення
провадження у справі від 16.12.2013р., яка
направлялася судом за юридичною
адресою ТОВ «НЕВІРОС»: 03022, м. Київ, вул.
Васильківська 38, оф. 127, повернута
поштовим відділенням з відміткою про
закінчення терміну зберігання.

При нез'явленні представника
відповідача в судове засідання
призначене на 13.01.2014р., розгляд справи
було відкладено, а за клопотанням від
23.01.2014р. (зареєстроване за вхідним суду
№ 06-37/2761/14 від 23.01.2014р.) представнику
відповідача були надані матеріали
справи для ознайомлення.

На підставі вищевикладеного,
апеляційний господарський суд
приходить до висновку, що судом першої
інстанції повно, всебічно та об'єктивно
з'ясовано обставини справи, рішення
ухвалено відповідно до норм
матеріального та процесуального права,
в зв'язку з чим відсутні підстави для
задоволення апеляційної скарги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «НЕВІРОС» та
скасування рішення Господарського
суду м. Києва від 10.02.2014 року.

Керуючись статтями 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «НЕВІРОС»
залишити без задоволення, а рішення
Господарського суду міста Києва від
10.02.2014 року у справі № 910/24265/13 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/24265/13 повернути
до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя
Р.І. Самсін

Судді
Ю.Л. Власов

Є.Ю. Шаптала