ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2014 р.
Справа №917/198/14

за позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгова компанія
"Влів", вул. Київська, 64 "А", м. Кременчук,
39631

про стягнення 9 105,37 грн.

Суддя Сірош Д.М.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2, доручення від
31.03.2014 р.

від відповідача: не з'явився

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення у
відповідності до вимог ст. 85 ГПК
України.

Суть спору: Розглядається позовна
заява про стягнення з відповідача 9105,37
грн. заборгованості за договором
купівлі-продажу товару № 104 від 01.11.2011р.,
у т.ч.: 8 744,00 грн. - сума основного
боргу, 361,37 грн. - 3 % річних.

Від позивача 28.03.2014 р. надійшла уточнена
позовна заява в частині суми 3% річних.

Таким чином, згідно поданої заяви,
позивач просить суд стягнути з
відповідача 8 744,00 грн. основного
боргу та 405,11 грн - 3% річних.

Оскільки, чинне господарське
процесуальне законодавство не
передбачає такої процесуальної дії як
уточнення позовних вимог, суд розцінює
вказану заяву як заяву про збільшення
позовних вимог та приймає її до
розгляду.

Відповідач відзив на позовну
заяву не надав, своїм правом на участь у
розгляді справи не скористався, хоча
був належним чином повідомлений про
дату, час та місце розгляду справи.

Стаття 6 Конвенції про захист прав
людини та основних свобод,
ратифікованої Законом від 17.07.97 р.,
гарантує кожній фізичній або юридичній
особі право на розгляд судом упродовж
розумного строку цивільної,
кримінальної, адміністративної або
господарської справи, а також справи
про адміністративне правопорушення, в
якій вона є стороною.

Враховуючи, що відповідач був
належним чином повідомлений про дату,
час та місце судового розгляду, проте
не скористався своїми правами,
передбаченими ст. 22 ГПК України та
виходячи з того, що участь в судовому
засіданні є правом, а не обов'язком
сторони, суд вважає можливим
розглянути справу за відсутності
представника відповідача за наявними у
справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представника позивача, суд
встановив:

01.11.2011 р. між ФО-П ОСОБА_1 та ТОВ "Торгова
компанія "Влів" укладено договір за №
104.

Враховуючи правову природу
правовідносин, які склались між
сторонами суд дійшов висновку, що слід
оцінювати правові приписи
законодавства, які регламентують
відносини з договору поставки.

Статтею 712 ЦК України визначено, що за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 1.1 договору
постачальник зобов'язується поставити
і передати у власність покупця
продукцію (далі Товар), а Покупець
зобов'язується прийняти Товар і
оплатити його загальну вартість в
порядку і на умовах, передбачених даним
договором.

На виконання умов договору позивач
передав ТОВ "Торгова компанія "Влів"
Товар на загальну суму 18 744,00 грн, що
підтверджується видатковою накладною
№ РН - 129 від 27.04.2012 р. на суму 12 132,00
грн та видатковою накладною № РН - 181
від 06.06.2012 р. на суму 6 612,00 грн (а. с. 13 - 14).

Сторони у п. 3.2. договору погодили, що
датою поставки товару вважається дата
виписки Продавцем видаткової
накладної.

У п. 4.3.2 договору сторони обумовили, що
оплата за отриманий Товар здійснюється
протягом 2 банківських днів з дня
отримання товару.

Порушуючи умови договору, відповідач
частково провів розрахунки за
поставлений Товар у сумі 10 000,00 грн
(копія платіжного доручення № 5005 від
13.07.2012 р. у матеріалах справи, а. с. 15).

Таким чином, заборгованість
відповідача перед позивачем складає 8
744,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звертався до відповідача з
претензію (вих. № 2 від 15.11.2013 р.) щодо
сплати боргу, але доказів на
підтвердження сплати цього боргу суду
не надано.

Крім того, сторонами складено акт
звірки взаємних розрахунків,
відповідно до якого, у ТОВ "Торгова
компанія "Влів" існує заборгованість
перед позивачем у розмірі 8 744,00 за
період з 27.04.2012 р. по 07.11.2013 р. (а. с. 12).

Вказану суму основного боргу позивач
просить суд стягнути з відповідача.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару.

Як роз'яснено Вищим господарським
судом України в інформаційному листі
від 17.07.2012 р. за № 01-06/928/2012 "Про практику
застосування Вищим господарським
судом України у розгляді окремих норм
матеріального права", підписання
покупцем видаткової накладної, яка є
первинним документом у розумінні
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
і яка відповідає вимогам, зокрема,
статті 9 названого Закону і Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку та
фіксує факт здійснення господарської
операції і встановлення договірних
відносин, є підставою виникнення
обов'язку щодо здійснення розрахунків
за отриманий товар. Строк виконання
відповідного грошового зобов'язання
визначається за правилами,
встановленими частиною першою статті
692 ЦК України. Відповідно до
ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
повинно виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 193 ГК України передбачено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору. Не допускаються одностороння
відмова від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене, слід дійшов
висновку, що у даному випадку мало
місце порушення договірних зобов'язань
з боку відповідача щодо оплати за
поставлений товар, і вимога про
стягнення основного боргу в сумі 8 744,00
грн є правомірною, обґрунтованою та
підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
три проценти річних від простроченої
суми за весь час прострочення.

Виходячи із положень зазначеної норми,
наслідки прострочення боржником
грошового зобов'язання у вигляді
інфляційного нарахування на суму боргу
та 3% річних, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом, не є санкціями, а
виступають способом захисту майнового
права та інтересу, який полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредиторів від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримання ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові, а тому ці кошти
нараховуються незалежно від вини
боржника та незалежно від сплати ним
неустойки за порушення виконання
зобов'язання.

За розрахунком, здійсненим позивачем
та перевіреним судом до стягнення з
відповідача підлягає 405,11 грн. 3% річних
за період з 11.06.2012 р. по 01.01.2014 р.

На підставі вищевикладеного, суд
дійшов висновку про задоволення позову
в повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ч. 2 ст. 49
ГПК України підлягають стягненню з
відповідача.

Керуючись ст. ст. 32 - 33, 43 - 44, 49, 75, 82-85 ГПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнули з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгова компанія
"Влів", вул. Київська, 64 "А", м. Кременчук,
39631 (р/р 428 в КБ "Приватбанк", м.
Кременчук, МФО 331401, ) на
користь Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_1 (р/р НОМЕР_2 в ХРУ
"Приватбанк" м. Харків, МФО 351533, код
ЄДРПОУ НОМЕР_1) - 8744,00 грн основного
боргу, 405,11 грн - 3% річних, 1827,00 грн
судового збору.

Видати наказ після набрання цим
рішенням законної сили.

Повне рішення складено: 07.04.2014 р.

Суддя
Сірош Д.М.