м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/20286/13 24.03.14За позовом
Дочірнього підприємства "Кюне і Нагель"

до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Віжн Груп"

про стягнення 10 062,54
грн.

Суддя Капцова Т.П.

Представники :

від позивача Романова В.О. -
пред. за довір.

від відповідача не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Дочірнє підприємство "Кюне і Нагель"
звернулося до Господарського суду
міста Києва з позовною заявою до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Віжн Груп" про
стягнення 10062,54 грн. на підставі
Договору транспортного
експедирування №КН-180-FA від 8.11.10р.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що ним на виконання умов
Договору було організовано та
здійснено перевезення вантажу
відповідача за маршрутом аеропорт
Бориспіль, Київ, (Україна) - м.Краків
(Польща). Як вказує позивач ним було
виставлено відповідачу рахунок №1075124
від 29.12.2012р. на суму 8 277,73 грн., однак,
надані позивачем послуги перевезення
відповідачем не оплачені. З огляду на
те, що претензія позивача №КН-46/13 ZFJ від
14.03.2013р. про сплату заборгованості,
адресована відповідачу, залишена
останнім без відповіді, а сума
заборгованості не оплачена, позивач
звернувся з позовом до суду про
стягнення з відповідача 8277,73 грн. У
зв'язку з невиконанням відповідачем
зобов'язань по оплаті наданих
позивачем послуг перевезення,
позивачем нараховано відповідачу пеню
в розмірі 873,13 грн. та 15 % річних в
розмірі 911,68 грн.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 23.10.13р. порушено провадження у
справі №910/20286/13 та призначено розгляд
справи на 18.11.13р.

У судове засідання 18.11.13р. представники
сторін не з'явилися про причини неявки
повноважних представників суд не
повідомлено, вимоги ухвали суду від
23.10.13р. сторонами не виконано, у зв'язку
з чим, ухвалою Господарського суду
міста Києва від 18.11.13р. відкладено
розгляд справи на 16.12.2013р.

Розпорядженням заступника голови
Господарського суду міста Києва від
16.12.2013р. справу №910/20286/13 передано для
розгляду судді Картавцевій Ю.В., у
зв'язку з перебуванням судді Капцової
Т.П. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 16.12.13р. суддею Картавцевою Ю.В.
прийнято справу №910/20286/13 до свого
провадження та призначено справу до
розгляду на 20.01.14р.

Розпорядженням заступника голови
Господарського суду міста Києва від
19.12.2013р. справу №910/20286/13 передано для
розгляду судді Капцовій Т.П., у зв'язку
з виходом судді Капцової Т.П. з
лікарняного.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 19.12.13р. суддею Капцовою Т.П.
прийнято справу №910/20286/13 до свого
провадження та призначено справу до
розгляду на 20.01.14р.

Розпорядженням заступника голови
Господарського суду міста Києва від
20.01.2014р. справу №910/20286/13 передано для
розгляду судді Лиськову М.О., у зв'язку з
перебуванням судді Капцової Т.П. на
лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 20.01.14р. суддею Лиськовим М.О.
прийнято справу №910/20286/13 до свого
провадження та призначено справу до
розгляду на 24.02.14р.

Розпорядженням заступника голови
Господарського суду міста Києва від
24.01.2014р. справу №910/20286/13 передано для
розгляду судді Капцовій Т.П., у зв'язку
з виходом судді Капцової Т.П. з
лікарняного.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 24.01.14р. справу №910/20286/13
прийнято до свого провадження суддею
Капцовою Т.П. та призначено справу до
розгляду на 24.02.14р.

У судове засідання 24.02.14р. з'явився
представник позивача. Представник
відповідача у судове засідання не
з'явився, про причини неявки
повноважного представника відповідача
суд не повідомлено, у зв'язку з чим,
ухвалою Господарського суду міста
Києва від 24.02.14р. відкладено розгляд
справи на 24.03.2014р.

У судове засідання 24.03.14р. з'явився
представник позивача та надав
пояснення по справі.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про причини
неявки представника відповідача суд не
повідомлено.

В матеріалах справи містяться
рекомендовані повідомлення про
вручення поштових відправлень, які
свідчать про те, що відповідачем 06.11.13р.
та 22.11.13р. було отримано ухвалу суду про
порушення провадження у справі від
23.10.13р. та ухвалу суду від 18.11.13р.

Також, в матеріалах справи міститься
лист суду, яким на адресу відповідача,
зазначену в позовній заяві, яка
збігається з адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців,
направлялись ухвали суду від 16.12.13р. та
від 19.12.13р., які повернулись на адресу
суду.

Пунктом 3.9.1 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" визначено, що за
змістом зазначеної статті 64 ГПК,
зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом. Доказом такого
повідомлення в разі неповернення
ухвали підприємством зв'язку може бути
й долучений до матеріалів справи та
засвідчений самим судом витяг з
офіційного сайту Українського
державного підприємства поштового
зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження
пересилання поштових відправлень, який
містить інформацію про отримання
адресатом відповідного поштового
відправлення, або засвідчена копія
реєстру поштових відправлень суду.

До матеріалів справи долучено копію
реєстру поштового відправлення суду
від 28.02.14р. (список згрупованих
поштових відправлень від 28.02.14р.), яка
підтверджує направлення ухвали суду
від 24.02.14р. на адресу відповідача,
зазначену в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців.

З огляду на те, що ухвала суду про
порушення провадження у справі від
23.10.13р. та ухвали суду від 18.11.13р., від
16.12.2013р., від 19.12.13р., від 20.01.14, від 24.01.14р.
та від 24.02.14р. були надіслані судом за
адресою відповідача, зазначеною в
позовній заяві, яка збігається з
адресою відповідача, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців,
відповідач вважається повідомленим
про розгляд справи судом.

Оскільки відповідач не з'явився у
судове засідання, незважаючи на
належне повідомлення про час та місце
судового засідання, не надав суду
відзиву та документів, витребуваних
судом, суд на підставі ст. 75 ГПК
України, розглядає справу за наявними
в ній матеріалами та доказами.

24.03.2014р. у судовому засіданні
представник позивача підтримав
заявлені ним позовні вимоги.

У судовому засіданні 24.03.2014р.
відповідно до ст.85 Господарського
процесуального кодексу України
(далі-ГПК України) судом проголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення
у даній справі прийнято у нарадчій
кімнаті.

Судом, у відповідності до вимог ст. 81-1
ГПК України, складалися протоколи
судових засідань, які долучені до
матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд,-

ВСТАНОВИВ:

08.11.2010р. між позивачем (експедитор) та
відповідачем (клієнт) укладено Договір
транспортного експедирування №КН-180-FA
від 08.11.2010р. (далі - Договір).

Відповідно до п.2.1. Договору, клієнт
доручив, а експедитор зобов'язався за
плату і за рахунок клієнта надати
транспортно-експедиційне
обслуговування, відповідно до
узгоджених сторонами заявок.

Згідно з п.2.2. Договору, узгоджена
сторонами заявка є невід'ємною
частиною цього Договору.

Відповідно до п.3.1.3. Договору,
експедитор зобов'язується
організувати перевезення вантажу
відповідно до встановленого клієнтом
маршруту.

Згідно з п.3.1.6. Договору, експедитор
зобов'язується надати клієнту за
фактом виконання доручення рахунок на
оплату суми доручення, акт виконаних
робіт, податкову накладну,
товарно-транспортну накладну з
відміткою про доставку вантажу.

Відповідно до п.3.2.5. Договору, клієнт
зобов'язується оплачувати рахунки
експедитора на умовах, передбачених
даним Договором та в розмірі,
погодженому в Заявках, а також суми
штрафів, додаткових послуг із
зберігання, що виникли внаслідок
неналежного виконання клієнтом своїх
зобов'язань.

Згідно з п.4.1. Договору, платежі та
взаємні розрахунки за виконання
доручення клієнта виконуються
відповідно до виставленого рахунку.
Сторони погодили, що рахунки передані
за допомогою факсимільного або
електронного зв'язку підлягають оплаті
та мають силу оригіналу до моменту
отримання клієнтом всіх документів у
відповідності до п.3.1.6. цього Договору.

Відповідно до п.4.2.Договору, рахунки
експедитора підлягають оплаті
протягом 10 календарних днів з моменту
виставлення рахунку.

Згідно з п.4.3. Договору, сума, що
підлягає сплаті експедитору
погоджується сторонами в заявках або в
Додатку про тарифи. В цю суму включено
витрати на оплату рахунків залучених
до виконання перевезення третіх осіб -
безпосередніх перевізників, а також
винагорода експедитора з урахуванням
ПДВ. Сторони підписують за фактом
виконання доручення акт виконаних
робіт, який є невід'ємною частиною
цього договору.

Звертаючись з позовом до суду, позивач
зазначає, що ним на виконання умов
Договору було організовано та
здійснено перевезення вантажу
відповідача за маршрутом аеропорт
Бориспіль, Київ, (Україна) - м.Краків
(Польща). Як вказує позивач ним було
виставлено відповідачу рахунок №1075124
від 29.12.2012р. на суму 8 277,73 грн., однак,
надані позивачем послуги перевезення
відповідачем не оплачені. З огляду на
те, що претензія позивача №КН-46/13 ZFJ від
14.03.2013р. про сплату заборгованості,
адресована відповідачу, залишена
останнім без відповіді, а сума
заборгованості не оплачена, позивач
звернувся з позовом до суду про
стягнення з відповідача 8277,73 грн. У
зв'язку з невиконанням відповідачем
зобов'язань по оплаті наданих
позивачем послуг перевезення,
позивачем нараховано відповідачу пеню
в розмірі 873,13 грн. та 15 % річних в
розмірі 911,68 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному і об'єктивному
дослідженні в судових засіданнях з
урахуванням всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи їх взаємний
зв'язок, суд дійшов висновку про те, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Частиною 2 статті 11 ЦК України
визначено, що однією з підстав
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договір.

Згідно із ст. 626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

За правилом ст. 627 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Дослідивши Договір транспортного
експедирування №КН-180-FA від 08.11.2010р.,
укладений сторонами, судом
встановлено, що він є договором
транспортного експедирування.

Відповідно до ч. 1 ст. 929 ЦК України, за
договором транспортного
експедирування одна сторона
(експедитор) зобов'язується за плату і
за рахунок другої сторони (клієнта)
виконати або організувати виконання
визначених договором послуг,
пов'язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до ч. 3 ст.929 ЦК України, умови
договору транспортного експедирування
визначаються за домовленістю сторін,
якщо інше на встановлено законом,
іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 2.1. Договору сторони обумовили,
що експедитор зобов'язується за плату
і за рахунок клієнта надати
транспортно-експедиційне
обслуговування, відповідно до
узгоджених сторонами заявок.

Згідно з п.2.2. Договору, узгоджена
сторонами заявка є невід'ємною
частиною цього Договору.

Як вбачається з розділу 1 Договору,
заявка - форма доручення клієнта, в якій
відображаються істотні умови кожного
конкретного перевезення (групи
однотипних перевезень), а саме: вид,
найменування, розміри, вага вантажу;
сума, що підлягає сплаті експедитору;
пункти відправлення та призначення
вантажу; найменування
вантажовідправника та
вантажоодержувача; дата завантаження
та розвантаження або термін
перевезення; умови перевезення;
особливі вказівки Клієнта; інші умови,
узгоджені сторонами.

Відповідно до п.3.2.6. Договору, клієнт
зобов'язаний надавати у заявці всю
необхідну інформацію про характер і
властивості вантажу, що можуть
передбачати особливі умови його
транспортування, інструкції з обробки,
перевалки і перевезення вантажі, а у
випадку перевезення небезпечних
вантажів - вказати клас небезпеки
відповідно до МОПОГ, а також
забезпечити страхування вантажу за
свій рахунок.

Згідно з п.5.2. Договору, заявка повинна
бути заповнена повністю (у випадку
незаповнення графи Заявки в ній має
ставитись прочерк), за підписом і
печаткою/офіційним штампом клієнта.
Заявка за підписом представника
клієнта, засвідчена печаткою/офіційним
штампом клієнта є оформленою належним
чином. Заявка приймається до виконання
після підтвердження її підписом і
печаткою/офіційним штампом
експедитора.

Частиною 1 статті 181 ГК України
встановлено, що господарський договір
за загальним правилом викладається у
формі єдиного документа, підписаного
сторонами та скріпленого печатками.
Однак, допускається укладення
господарських договорів у спрощений
спосіб, тобто шляхом обміну листами,
факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження прийняття до виконання
замовлень, якщо законом не встановлено
спеціальні вимоги до форми та порядку
укладення даного виду договорів.
Аналогічні норми містить і ст. 207
Цивільного кодексу України.

Таким чином, обумовивши необхідність
оформлення заявок на організацію
окремих перевезень сторони Договору
погодили укладення додаткових
договорів у спрощений спосіб шляхом
викладення їх у вигляді заявок, які за
своєю правовою природою є договором
укладеним у спрощений спосіб та є
підставою для виникнення у його сторін
майново-господарських зобов'язань.

Згідно частини 1 статті 638 ЦК України,
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

Однак, узгодженої сторонами заявки на
здійснення позивачем перевезення
вантажу відповідача, оформленої у
відповідності до п.5.2. Договору, яка б
містила істотні умови конкретного
перевезення, а саме: вид, найменування,
розміри, вагу вантажу; суму, що підлягає
сплаті експедитору; пункти
відправлення та призначення вантажу;
найменування вантажовідправника та
вантажоодержувача; дату завантаження
та розвантаження або термін
перевезення; умови перевезення;
особливі вказівки Клієнта; інші умови,
узгоджені сторонами, позивачем суду не
надано.

Таким чином, позивачем належними
доказами не доведено, що сторонами в
порядку встановленому Договором було
погоджено істотні умови перевезення
вантажу.

Посилання представника позивача на
роздруківку електронного листа від
20.12.2012р., як на заявку відповідача, на
підставі якої здійснювалось
перевезнення, не може бути прийнято
судом до уваги, оскільки роздруківка
електронного листа не є заявкою,
оформленою у порядку, встановленому
п.5.2. Договору, з неї не вбачається, що
сторонами було погоджено всі істотні
умови, необхідні для здійснення
перевезення, зокрема, сума, яка
підлягає сплаті експедитору;
найменування вантажовідправника та
вантажоодержувача; дата розвантаження
або термін перевезення; умови
перевезення. Крім того, з долученої до
матеріалів справи роздруківки
електронного листа від 20.12.2012р. не можна
достеменно встановити, а позивачем
належними доказами не доведено, що
вказаний лист було надіслано
уповноважною особою відповідача, з
електронної адреси належної саме
відповідачу.

З долученої до матеріалів справи
авіанакладної №ІЕV10010159 вбачається, що
позивачем було здійснено перевезення
вантажу за маршрутом аеропорт
Бориспіль, м.Київ, (Україна) - м.Краків
(Польща), однак, доказів того, що
сторонами було погоджено умови
здійснення вказаного перевезення,
зокрема, погоджено вартість послуг
експедитора у розмірі 8 277,73 грн.
позивачем суду не надано.

Як вбачається з п.3.2.5. Договору, клієнт
зобов'язується оплачувати рахунки
експедитора на умовах, передбачених
даним Договором та в розмірі,
погодженому в Заявках.

Відповідно до п.3.1.6.Договору,
експедитор зобов'язується надати
клієнту за фактом виконання доручення
рахунок на оплату суми доручення, акт
виконаних робіт, податкову накладну,
товарно-транспортну накладну з
відміткою про доставку вантажу.

Згідно з п.4.1. Договору, платежі та
взаємні розрахунки за виконання
доручення клієнта виконуються
відповідно до виставленого рахунку.

Відповідно до п.4.2.Договору, рахунки
експедитора підлягають оплаті
протягом 10 календарних днів з моменту
виставлення рахунку.

Позивачем доказів надання відповідачу
документів, передбачених
п.3.1.6.Договору, а також доказів
погодження сторонами вартості послуг
експедитора, доказів висталення
рахунку на оплату суду не надано. В
письмових поясненнях від 24.03.2014р.
представником позивача повідомлено
суд про відсутність доказів
направлення відповідачу документів,
вказаних в п.3.1.6. Договору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст.34 ГПК України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

З огляду на те, що позивачем належними
доказами не доведено, що перевезення
вантажу, виконане позивачем згідно
авіанакладної №ІЕV10010159 замовлялося
відповідачем, не надано доказів
погодження сторонами істотних умов
перевезення вантажу, зокрема, заявки
відповідача оформленої відповідно до
п.5.2 Договору, не надано суду доказів
узгодження з відповідачем вартості
послуг по організації перевезення
вантажу у розмірі 8 277, 73 грн., не надано
доказів направлення відповідачу та
отримання останнім документів
вказаних в п.3.1.6.Договору, які є
підставою для оплати послуг
перевезення, суд приходить до висновку
про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог про
стягнення з відповідача 8 277,73 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення з
відповідача пені в розмірі 873,13 грн. та 15
% річних в розмірі 911,68 грн. суд вважає за
необхідне зазначити наступне.

Оскільки вимоги позивача про стягнення
з відповідача пені в розмірі 873,13 грн. та
15 % річних в розмірі 911,68 грн. є
похідними від вимоги про стягнення
суми основного боргу в розмірі 8 277,73
грн., яка задоволенню не підлягає, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги про стягнення пені та 15 % річних,
також, не можуть бути задоволені судом.

Відповідно до ч.1 ст. 49 ГПК України у
спорах, що виникають при виконанні
договорів та з інших підстав судовий
збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позовних вимог -
відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено: 31.03.2014р.

Суддя
Капцова Т.П.