ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року Справа № 15/5005/11097/2011
Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді:Картере
В.І.,суддів:Барицької Т.Л., Губенко
Н.М.,розглянувши касаційну
скаргуПублічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"ПриватБанк"на постанову
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 03.12.2013про
виправлення описки в наказі у
справі№15/5005/11097/2011 господарського суду
Дніпропетровської областіза
позовомФізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 доПублічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"ПриватБанк"простягнення 153 430,05 грн.в
судовому засіданні взяли участь
представники: - позивача ОСОБА_5; -
відповідача повідомлений, але не
з'явився;Розпорядженням секретаря
першої судової палати від 21.03.2014 №02-05/91
змінено склад колегії суддів, в
провадженні якої знаходилась дана
справа та сформовано наступний склад
суддів для розгляду даної справи:
головуючий суддя - Картере В.І., судді:
Барицька Т.Л (доповідач), Губенко Н.М.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 21.10.2013 у
справі №15/5005/11097/2011 (суддя: Петренко Н.Е.)
задоволено заяву Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 (надалі ФОП
ОСОБА_4) про внесення виправлень до
наказу господарського суду
Дніпропетровської області від 26.06.2013;
викладено найменування боржника та
його код ЄДРПОУ у наступній редакції:
"Боржник: Публічне акціонерне
товариство Комерційний банк
Приватбанк", ".

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
03.12.2013 (судді: Прокопенко А.Є, Дмитренко
А.К., Крутовських В.І.) вказану ухвалу
місцевого господарського суду
скасовано, в задоволенні заяви ФОП
ОСОБА_4 про внесення виправлень до
наказу відмовлено.

Публічне акціонерне товариство
Комерційний банк "ПриватБанк" (надалі
відповідач/ скаржник/ банк), не
погоджуючись частково із
мотивувальною частиною постанови
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 03.12.2013,
звернулося до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в
якій, посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
процесуального права, просить
виключити частково з мотивувальної
частини постанови висновки, що
стосуються правомірності висновку
суду першої інстанції щодо наявності
правових підстав для виправлення назви
відповідача, та, що стосуються
відхилення доводів банку щодо
порушення місцевим судом приписів ст.
4-6 ГПК України.

Сторони належним чином були
повідомлені про час та місце розгляду
даної справи, проте відповідач не
скористався своїм правом бути
присутнім у судовому засіданні.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі
перегляду справи в касаційній
інстанції, проаналізувавши
застосування норм процесуального
права при прийнятті оскаржуваного
судового акту, вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 21.06.2012
частково задоволений позов позивача до
відповідача; за рішенням з відповідача
стягнуто на користь позивача 146 086,72 грн.
неотриманого прибутку по орендній
платі, 1 460,87 грн. витрат по оплаті
державного мита та 236,00 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
18.06.2013 вказане рішення місцевого
господарського суду змінено, стягнуто
з відповідача на користь позивача 135
389,57 грн. неодержаного прибутку по
орендній платі, 1 353,89 грн. витрат по
оплаті державного мита та 236,00 грн.
витрат на оплату
інформаційно-технічного забезпечення
судового процесу; видачу наказів на
виконання судового рішення доручено
місцевому господарському суду.

26.06.2013 місцевим господарським судом
видано накази на виконання вказаної
постанови суду апеляційної інстанції.

30.07.2013 позивач звернувся до
господарського суду Дніпропетровської
області із заявою про виправлення
описок у наказі цього ж суду від 26.06.2013 у
справі №15/5005/11097/2011; обґрунтована
вказана заява тим, що у наказі
неправильно зазначено
ідентифікаційний код боржника (банку),
замість "14360570" зазначено "143605070", а також,
неправильно написано назву боржника в
частині розміщення "лапок", замість
Публічне акціонерне товариство
Комерційний банк "Приватбанк"
зазначено Публічне акціонерне
товариство "Комерційний банк
"Приватбанк".

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 21.10.2013
виправлено описки та викладено
найменування боржника та його код
ЄДРПОУ у наступній редакції: "Боржник:
Публічне акціонерне товариство
Комерційний банк "Приватбанк", ". Вказана ухвала
обґрунтована приписами ст.ст. 115, 117 ГПК
України; місцевим господарським судом
зроблено висновок про те, що невнесення
відповідних виправлень до наказу від
26.06.2013, які не впливають на суть
прийнятого рішення, унеможливить
фактично виконання судового рішення.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
03.12.2013 вказану ухвалу місцевого
господарського суду скасовано, в
задоволенні заяви позивача про
виправлення описок у наказі
господарського суду Дніпропетровської
області від 26.06.2013 у даній справі
відмовлено. При цьому, в мотивувальній
частині постанови, суд апеляційної
інстанції не погодився із висновком
місцевого господарського суду про
необхідність внесення змін до наказу в
частині виправлення помилки в
ідентифікаційному коді відповідача
(банку), а погодився в частині
необхідності виправлення назви
відповідача (банку/боржника).

Вищий господарський суд України в
цілому погоджується із постановою суду
апеляційної інстанції, водночас, не
може погодитися із деякими його
висновками в мотивувальній частині, з
огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ГПК України
виконання рішення господарського суду
провадиться на підставі виданого ним
наказу, який є виконавчим документом.
Після набрання судовим рішенням
законної сили наказ видається за
заявою стягувачу чи прокурору, який
здійснював у цій справі представництво
інтересів громадянина або держави в
суді, або надсилається стягувачу
рекомендованим чи цінним листом.

Пунктом 13 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 24.10.2011
№ 10 "Про деякі питання підвідомчості і
підсудності справ господарським судам"
унормовано, що виконання рішення
господарського суду провадиться на
підставі виданого ним наказу, який є
виконавчим документом. Наказ видається
стягувачеві або надсилається йому
після набрання судовим рішенням
законної сили. У наказі господарського
суду згідно з частиною першою статті 117
ГПК і статтею 18 Закону України "Про
виконавче провадження" зазначається,
зокрема, резолютивна частина рішення;
наказ господарського суду відтворює
резолютивну частину рішення цього
суду, оскарження наказу поза межами
апеляційного чи касаційного перегляду
рішення, на виконання якого такий наказ
видано, неможливе.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про
виконавче провадження" у виконавчому
документі зазначаються: 1) назва і дата
видачі документа, найменування органу,
прізвище та ініціали посадової особи,
що його видали; 2) дата прийняття і номер
рішення, згідно з яким видано документ;
3) повне найменування (для юридичних
осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та
по батькові) (для фізичних осіб)
стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи перебування
(для фізичних осіб), ідентифікаційний
код суб'єкта господарської діяльності
стягувача та боржника (для юридичних
осіб), індивідуальний ідентифікаційний
номер стягувача та боржника (для
фізичних осіб - платників податків) або
номер і серія паспорта стягувача та
боржника для фізичних осіб - громадян
України, які через свої релігійні або
інші переконання відмовилися від
прийняття ідентифікаційного номера,
офіційно повідомили про це відповідні
органи державної влади та мають
відмітку в паспорті громадянина
України, а також інші дані, якщо вони
відомі суду чи іншому органу, що видав
виконавчий документ, які ідентифікують
стягувача та боржника чи можуть
сприяти примусовому виконанню,
зокрема, дата народження боржника та
його місце роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо; 4)
резолютивна частина рішення; 5) дата
набрання законної (юридичної) сили
рішенням; 6) строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання.

Отже, виходячи із наведеного, й про що
прямо вказано у зазначених нормах,
наказ (виконавчий документ) має
відтворювати резолютивну частину
рішення, на виконання якого його (наказ)
було видано.

Як вказувалося вище, постановою
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 18.06.2013 у даній
справі, рішення місцевого
господарського суду було змінено та
прийнято нове рішення, відповідно до
якого, другий абзац резолютивної
частини рішення викладено в наступній
редакції: "Стягнути з Публічного
акціонерного товариства "Комерційний
банк "Приватбанк" (49094, м.
Дніпропетровськ. вул. Набережна
Перемоги, буд. 50, 0) на
користь фізичної особи - підприємця
ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) неодержаного прибутку по
орендній платі у розмірі 135 389,57 грн.,
витрати по оплаті державного мита в
розмірі 1 353,89грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу в розмірі 236,00 грн.".

Стягнути з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь Публічного
акціонерного товариства "Комерційний
банк "Приватбанк" (49094, м.
Дніпропетровськ. вул. Набережна
Перемоги, буд. 50, 0) 116грн.
11коп. судового збору за апеляційне
провадження.

Видачу наказу доручити господарському
суду Дніпропетровської області.".

Як було зазначено вище, на виконання
вказаної постанови, 26.06.2013 місцевим
господарським судом було видано
накази, примірники яких наявні в
матеріалах справи, і з яких вбачається,
що їх зміст повністю відповідає
резолютивній частині постанови
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 18.06.2013 у даній
справі.

Отже, виходячи із наведених норм та
обставин справи, вказані накази за
своїм змістом відповідають вимогам, що
до них ставляться, та передбачені у ст.
18 Закону України "Про виконавче
провадження", зокрема, щодо
відповідності їх змісту резолютивній
частині постанови, на виконання якої їх
було видано.

Відповідно до ч 1 ст. 89 ГПК України суддя
за заявою сторони чи державного
виконавця роз'яснює рішення, ухвалу, не
змінюючи при цьому їх змісту, а також за
заявою сторони або за своєю
ініціативою виправляє допущені в
рішенні, ухвалі описки чи арифметичні
помилки, не зачіпаючи суті рішення.

В той же час, як вірно зазначив суд
апеляційної інстанції, на відміну від
місцевого господарського суду, позивач
не звертався у порядку ст. 89 ГПК України
до відповідного суду із заявою про
виправлення описок у резолютивній
частині рішення у даній справі,
наслідком задоволення якої мало б бути
внесення відповідних правок і до
наказу, виданого на його виконання, а
безпосередньо звернувся із заявою про
виправлення описок відразу до наказу,
проте, не було враховано місцевим
господарським судом, який задовольнив
таку заяву позивача.

Водночас, апеляційний господарський
суд, правомірно скасовуючи ухвалу
місцевого господарського суду,
безпідставно зробив висновок у
мотивувальній частині постанови про
обґрунтованість висновків місцевого
суду щодо правомірності зміни назви
відповідача в частині розставлення
"лапок" у його назві, адже як зміна
ідентифікаційного коду відповідача,
так і правильне написання назви
відповідача, перш за все, має бути
змінено саме в резолютивній частині
судового рішення, на виконання якого
видано наказ, а лише після цього - в
самому наказі. Наслідком такого
необґрунтованого висновку суду
апеляційної інстанції є виключення
судом касаційної інстанції з його
мотивувальної частини відповідних
висновків; враховуючи, що в цілому такі
висновки суду апеляційної інстанції не
вплинули на правомірність винесеної
ним постанови, якою скасовано ухвалу
місцевого господарського суду про
задоволення заяви позивача про
виправлення описки у наказі, суд
касаційної інстанції не вбачає підстав
для скасування постанови
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 03.12.2013 у даній
справі.

Стосовно доводів касаційної скарги
щодо необхідності виключення із
мотивувальної частини постанови
висновків суду апеляційної інстанції
про відсутність порушення з боку
місцевого господарського суду
приписів ст. 4-6 ГПК України, а саме: в
частині розгляду заяви позивача не
тими суддями, які розглядали дану
справу по суті, колегія суддів зазначає
наступне.

Як вказувалося вище, приписи ст. 117 ГПК
України визначають, що господарський
суд, який видав наказ, може за заявою
стягувача або боржника виправити
помилку, допущену при його оформленні
або видачі, чи визнати наказ таким, що
не підлягає виконанню, та стягнути на
користь боржника безпідставно
одержане стягувачем за наказом.

Як вбачається з матеріалів справи,
суддею Петренко Н.Є.. було видано наказ
господарського суду Дніпропетровської
області від 21.06.2013 на виконання
постанови Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
18.06.2013, якою рішення місцевого
господарського суду від 21.06.2012 було
змінено, а відтак, є цілком
обґрунтованим, що вказаний суддя й
розглядав заяву позивача про
виправлення описок у наказах
господарського суду Дніпропетровської
області від 21.06.2013 у даній справі. Таким
чином, відсутні правові підстави у суду
касаційної інстанції для виключення із
мотивувальної частини постанови
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 03.12.2013
відповідного висновку.

Виходячи із наведеного, та враховуючи,
що висновки суду апеляційної інстанції
у мотивувальній частині постанови щодо
правомірності виправлення описки у
наказі місцевого суду від 21.06.2013 в
частині назви відповідача - Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "ПриватБанк", не призвели до
прийняття по суті неправомірного
судового рішення, колегія суддів
вважає за необхідне оскаржувану
скаржником постанову залишити без
змін, виключивши із її мотивувальної
частини невірні висновки.

Керуючись 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "ПриватБанк" задовольнити
частково.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
03.12.2013 у справі №15/5005/11097/2011 залишити без
змін, виключивши з її мотивувальної
частини висновки суду про
правомірність задоволення заяви
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 щодо
виправлення описки в частині, яка
стосується назви відповідача -
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "ПриватБанк".

Головуючий суддя
В.І. Картере

Судді
Т.Л. Барицька

Н.М. Губенко