м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/25419/13 12.03.14

Суддя Господарського суду міста Києва
Підченко Ю.О.

За участю секретаря судового засідання
Швеця С.С.

Розглянув у відкритому судовому
засіданні господарського суду справу

за позовом Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "Альфа
страхування"

до відповідача Відкритого
акціонерного товариства "Національна
акціонерна страхова компанія "Оранта"

про стягнення шкоди в порядку регресу
в розмірі 50 000 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

За клопотанням позивача, з метою
надання додаткових доказів,
витребування від учасників судового
процесу додаткових матеріалів, які
підлягають належної правової оцінки,
строк слухання спору по даній справі
було продовжено додатково на 15
(п'ятнадцять днів), що відповідає
вимогам частини 3 статті 69 ГПК України
і знайшло своє відображення у
процесуальних документах суду.

СУТЬ СПОРУ: Приватне акціонерне
товариство "Страхова компанія "Альфа
страхування" звернулося до
Господарського суду міста Києва з
позовними вимогами до Відкритого
акціонерного товариства "Національна
акціонерна страхова компанія "Оранта"
про відшкодування шкоди в порядку
регресу в розмірі 50 000 грн. відповідно
до Договору добровільного страхування
ризиків, пов'язаних з експлуатацією
наземного транспортного засобу №
046.0318665.008 від 17.08.2011.

Сторін було належним чином повідомлено
про час та місце проведення судового
засідання, тому судом з урахуванням
вимог ст. ст. 42, 43 ГПК України створені
всі необхідні умови для вирішення
спору на принципах змагальності,
рівності учасників процесу перед
законом. Неприбуття у судове засідання
позивача та відповідача, які були
належним чином повідомлені про час та
місце слухання справи не перешкоджає
розгляду спору по суті, а тому справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами згідно вимог статті 75 ГПК
України.

Відповідач надав суду відзив на
позовну заяву, в якому позовні вимоги
не визнав, свої заперечення
обґрунтував тим, що позивач звернувся
до нього із заявою про виплату з
пропуском строку, визначеного п. 37.1.4 ст.
37 Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів", тому підстав для
задоволення позову немає.

З'ясувавши фактичні обставини справи,
докази на їх підтвердження, виходячи з
фактів, встановлених у процесі
розгляду справи та правову норму, яка
підлягає застосуванню, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 17.08.2011 між ПАТ
"Страхова компанія "Альфа страхування"
та ТОВ "Альфа Фінанс" було укладено
Договір добровільного страхування
ризиків, пов'язаних з експлуатацією
наземного транспортного засобу №
046.0318665.008, далі Договір, предметом якого
є страхування транспортного засобу -
автомобіля "Lexus LX570", реєстраційний
номер НОМЕР_1, 2011 року випуску.

14 лютого 2012 року на бульварі Лесі
Українки в м. Києві відбулася дорожньо -
транспортна пригода, далі ДТП, у
часниками якої стали, зокрема:

Ш автомобіль марки "Lexus LX570",
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
під керуванням водія ОСОБА_3;

Ш автомобіль марки "Subaru Forester",
реєстраційний номер НОМЕР_2, під
керуванням водія ОСОБА_4.

Факт встановлення вини у скоєнні ДТП
ОСОБА_4, за ознаками пункту 124 КУпАП
підтверджено постановою Печерського
районного суду міста Києва від 12.08.2013 по
справі № 757/13843/13-п. Відповідно до
висновку експертного дослідження № 6902
від 21.02.2012 вартість матеріального
збитку, завданого власнику автомобіля
марки "Lexus LX570" складає 246 859,93 грн. На
підставі Договору, позивачем було
виплачено страхове відшкодування в
сумі 257 870,68 грн., що підтверджується
платіжними дорученнями № 5958 від 21.03.2012,
№ 9482 від 28.04.2012, № 12614 від 11.06.2012.

Згідно полісу АА/7643280 наданого МОТОРНИМ
(ТРАНСПОРТНЕ) СТРАХОВИМ БЮРО УКРАЇНИ,
цивільна правова відповідальність
власника транспортного засобу
автомобілю марки " Subaru Forester",
реєстраційний номер НОМЕР_2, була
застрахована відповідачем з нульовою
франшизою та лімітом по майну в 50 000 грн.

Таким чином, позивач наполягає на
стягненні з відповідача суми
страхового відшкодування в межах
ліміту відповідальності в розмірі 50 000
грн. Заява про виплату страхового
відшкодування в порядку регресу від
18.11.2013 № 05313 була направлена на адресу
відповідача, яку останнім було
отримано 27.11.2013.

Надавши правову кваліфікацію
правовідносин сторін, суд дійшов
висновку, що позов підлягає
задоволенню виходячи із наступного:

За своєю правовою природою між
сторонами укладено договір
страхування, сторони досягли всіх його
суттєвим умов, а саме відносно предмету
страхування, дотримали його письмову
форму, визначили суттєві умови, у тому
числі страхову суму, а тому відповідно
до вимог ст. 16 Закону України "Про
страхування", приписів статей 627, 629, 979
ЦК України, ст.ст. 180, 181 ГК України він
вважається укладеним.

Статтею 27 Закону України "Про
страхування" та статтею 993 ЦК України
визначено, що до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК
України передбачено, що шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ч. 1 статті 1191 ЦК України
особа, яка відшкодувала шкоду, завдану
іншою особою, має право зворотної
вимоги (регресу) до винної особи у
розмірі виплаченого відшкодування,
якщо інший розмір не встановлений
законом. Таким чином, до позивача
перейшло в межах суми 50 000 грн. право
зворотної вимоги до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін
довести ті обставини, на які вони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень. Відповідно до вимог
статті 34 ГПК України визначає, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Втім ніякі докази не мають для суду
заздалегідь встановленої сили і
оцінюються судом в розумінні вимог
статті 43 ГПК України за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляду в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Рішення суду з цивільної справи, що
набрало законної сили, є обов'язковим
для господарського суду в розумінні
вимог статті 35 ГПК України щодо фактів,
які встановлені судом і мають значення
для вирішення спору, тобто вина водія
ОСОБА_4 підтверджена постановою
Печерського районного суду міста Києва
від 12.08.2013 по справі № 757/13843/13-п та є
фактом, який не потребує доказуванню.

Відповідач посилаючись на п. 37.1.4 ст. 37
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів", яким
передбачено, що підставою для відмови у
здійсненні страхового відшкодування
(регламентної виплати), зокрема, є
неподання заяви про страхове
відшкодування впродовж одного року,
якщо шкода заподіяна майну
потерпілого, і трьох років, якщо шкода
заподіяна здоров'ю або життю
потерпілого, з моменту скоєння
дорожньо-транспортної пригоди, просить
у позові.

З такими доводами відповідача суд
погодитися не можне, оскільки, як
роз'яснив Верховний Суд України у своїх
постановах від 27.03.2012 зі справи
Господарського суду міста Києва № 58/168,
від 07.08.2012 зі справи Господарського
суду Рівненської області № 12/207, від
28.08.2012 зі справи Господарського суду
Харківської області №
5023/4833/11, право вимоги на підставі ст. 993
ЦК України та ст. 27 Закону України "Про
страхування" виникає після виплати
страхового відшкодування, а не з
моменту виникнення страхового випадку.
Спір у даній справі виник у зв'язку із
стягнення страхового відшкодування,
тобто із правовідносин, що регулюються
саме підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27
Закону України "Про страхування".

За таких обставин, позовні вимоги
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Альфа страхування"
до Відкритого акціонерного товариства
"Національна акціонерна страхова
компанія "Оранта" про стягнення суми
страхового відшкодування, заподіяної
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди (в порядку регресу), підлягають
задоволенню в сумі 50 000 грн.

Витрати по сплаті судового збору у сумі
1 720, 50 грн. покладаються на відповідача -
Відкрите акціонерне товариство
"Національна акціонерна страхова
компанія "Оранта", згідно частини п'ятої
статті 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося
12.03.2014, згідно частини 2 статті 85 ГПК
України було проголошено скорочений
текст рішення, а саме його вступну та
резолютивні частини.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 16, 27 Закону України "Про
страхування", ст. 22, 37 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", ст. ст. 627, 629, 979, 993, 1187, 1191 ЦК
України, ст. ст. 180, 181 ГК України, ст. ст.
4-2, 4-3, 33, 34, 35, ч.3 ст. 43, ч. 5 ст. 49, 69, 82, 82-1, 84,
ч. 2 ст. 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Альфа страхування" до
Відкритого акціонерного товариства
"Національна акціонерна страхова
компанія "Оранта" задовольнити.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства "Національна акціонерна
страхова компанія "Оранта", 02081, м. Київ,
вул. Здолбунівська, буд. 7Д, , на користь:

- Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Альфа страхування",
01025, м. Київ, вул. Десятинна, буд. 4/6, , страхове відшкодування в
порядку регресу в сумі 50 000 грн. та
витрати по сплаті судового збору в сумі
1 720,50 грн., видавши наказ.

3. Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено - 17.03.2014 року

Суддя
Ю.О.Підченко