ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

25 березня 2014 р.

Справа № 902/94/14

Господарський суд Вінницької області у
складі:

Головуючий суддя В. Білоус

Секретар судового засідання Д.Нестеров

за участю представників:

позивача : Пригара О.В. - за
довіреністю;

відповідача : Пархоменко Д.М. - за
довіреністю, Д"яков Л.П. - за
довіреністю.

Місце розгляду справи : приміщення
суду,кімн.№1114

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом:Публічного акціонерного
товариства "Державна продовольчо -
зернова корпорація України" (вул.
Саксаганського, буд.1, м. Київ, 01033; 01601, м.
Київ, вул. Саксаганського, буд.1, ГТЕФ
ПАТ "ДПЗКУ") до:Приватного підприємства
"Гурівецьке" (вул. Жовтнева, буд.86, с.
Гурівці, Козятинський район, Вінницька
область, 22124) про стягнення 1 774 546,48 грн.,
в тому рахунку: 335 852 грн. - боргу з
неповернутої попередньої оплати, 210 940
грн. - 02% договірної санкції за
прострочення поставки товару з 02.11.2013 р.
по 24.12.2013 р., згідно договору поставки
зерна майбутнього урожаю від 20.05.2013 р.,
995 000 грн. - 50% штрафу за порушення
зобов"язань щодо поставки товару, 232 754,
48 грн. - 24% річних за користування
грошовими коштами за період з 05.06.2013 р.
по 15.01.2014 р., -

ВСТАНОВИВ :

11.03.2014 р. від керуючого партнера ОСОБА_5
(Адвокатська компанія "Ваш адвокат") до
суду подане клопотання про відкладення
розгляду справи призначеного на 12.03.2014
р. об 11 год. Вказане клопотання судом
відхилене, оскільки підписане особою
повноваження якої на це не
підтверджені, а також в зв"язку з його
безпідставністю, оскільки судове
засідання на 12.03.2014 р. об 11 год. не
призначалося.

Відповідач відзив на позов в порушення
вимог ухвал від 27.01.2014 р., 11.02.2014 р., 04.03.2014
р. не направив. У заяві від 25.03.2014 р. та в
судовому засіданні 25.03.2014 р.
представники відповідача визнали
позовні вимоги щодо боргу в сумі 335 852
грн. В решті позовних вимог просять
відмовити, посилаючись на форс -
мажорні обставини і відсутність вини
відповідача у невиконанні своїх
зобов"язань за договором. В
обгрунтування цього подали копії
Висновку про форс - мажорні обставини,
виданого Торгово - промисловою палатою
України 02.03.2014 р. № 520/05-4, листа № 1-1 від
04.11.2013 р. адресованого позивачеві про
форс - мажорні обставини.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав.Із запереченнями
відповідача проти частини позовних
вимог не погодився. Зіслався на те, що
згідно п.6.4. договору відповідач має
нести відповідальність за порушення
умов договору незалежно від наявності
його вини, а також на те, що 210 940 грн. є
договірною санкцією, а їх розмір не
може бути зменшений судом. Також
пояснив, що 232 754 грн. 48 коп. - 24% річних
пред"явлені, на підставі ч.3 ст.693, ст. 536
ЦК України, а не на підставі ст.625 ЦК
України і вказані позовні вимоги є
платою за користування чужими
грошовими коштами, а не
відповідальністю за порушення
грошових зобов"язань. Вислів в п.5.4.
договору: "... У випадку порушення
Постачальником грошових зобов"язань,
останній зобов"язаний сплатити
Покупцеві проценти у розмірі 24% річних
за весь час користування грошовими
коштами..." пояснює як відкладальну
подію для нарахування відсотків за
користування чужими грошовими коштами,
а не як відповідальність за порушення
грошових зобов"язань.

Заслухавши пояснення представників
позивача, відповідача, оглянувши
оригінали доказів, повно, всебічно,
об"єктивно в сукупності дослідивши
подані в справу докази, надавши їм
юридичну оцінку, керуючись п.6 ч.1 ст.3, ч.3
ст.13, ч.3 ст.16, ст.525, 526, ч.1 ст.530, ст.546, 549,
ч.1,2,3 ст.551, ч.2 ст.625, ст. 655, 712 ЦК України
прийшов до висновку про зменшення
договірних санкцій, як різновиду
неустойки, якою забезпечувалися
зобов"язання відповідача щодо поставки
товару із суми 210 940 грн. до 35 000 грн.,
штрафу із суми 995 000 грн. до 65000 грн. і про
задоволення позову в сумі 335 852 грн. -
боргу, 35 000 грн. - 0, 2% договірної санкції
за період прострочення поставки товару
з 02.11.2013 р. по 24.12.2013 р., 65 000 грн. - 50 %
штрафу за прострочення поставки товару
понад 15 днів, 3533 грн. 35 коп. - 24 % річних за
порушення грошових зобов"язань з 31.12.2013
р. по 15.01.2014 р. (335852 грн.х 24%:365 дн.х 16 дн.), а
також про відмову в задоволенні 229 221
грн. 13 коп. (232754 грн. 48 коп. - 3533 грн. 35 коп.)
- 24 % річних за період з 05.06.2013 р. по 29.12.2013
р.

До такого висновку суд прийшов з огляду
на таке.

20.05.2013 р. між позивачем (в договорі -
"Покупець") і відповідачем (в договорі -
"Продавець") було укладено договір
поставки зерна майбутнього врожаю №
К029VIN-F (надалі - "Договір").

Згідно п.п. 1.1., 1.2., 1.3., 3.1., 3.1.1., 4.1., 4.1.1., 5.4.,
6.3., 5.6. договору сторони домовилися про
таке:

В порядку та на умовах цього Договору
Постачальник у визначений Сторонами
строк (термін) поставляє Покупцю
наступну сільськогосподарську
продукцію (надалі - «Товар»):
найменування Товару - зерно кукурудзи 3
класу; одиниця виміру Товару - метрична
тонна; кількість Товару - 1990,000 (одна
тисяча дев'ятсот дев'яносто), а Покупець
зобов'язується прийняти Товар
(поставлений насипом) та оплатити його.
Термін поставки: до 01 листопада 2013 року.
Умови поставки: ЕХW - ТОВ "Елеваторна
компанія "Кусто-Агро", 22100, вул. Довженка,
буд. 28, м. Козятин, Вінницька область
(згідно ІНКОТЕРМС 2010), якщо інший
сертифікований зерновий склад
(зерносховище) не вказаний(е) у листі
Покупця, що направлений на адресу для
листування Постачальника, який є
невід'ємною частиною цього Договору.
Попередня оплата Товару здійснюється
із розрахунку ціни одиниці виміру
Товару (станом на момент укладення
Договору), яка складає 1 000,00 (одну тисячу
гривень 00 копійок) грн. за одиницю
виміру Товару, в тому числі ПДВ - 166, 67
(сто шістдесят шість гривень 67 копійок)
грн. Сума попередньої оплати за Товар
становить один мільйон дев'ятсот
дев'яносто тисяч гривень.

Покупець протягом 15 (п'ятнадцяти)
календарних днів з моменту набрання
чинності цим Договором, зобов'язується
перерахувати кошти (попередня оплата
Товару), передбачені п. 3.1.1. Договору на
поточний рахунок Постачальника (на
підставі рахунку-фактури останнього),
за вирахуванням грошової суми
передбаченої у п. 4.1.1. цього Договору.

Постачальник доручає Покупцю сплатити
грошову суму, яку Покупець утримує із
коштів, які належні до виплати
Постачальнику у відповідності до п. 4.1.
цього Договору, у розмірі, зазначеному
в Договорі комплексного
(мультиризикового) страхування
майбутнього врожаю
сільськогосподарських культур (далі -
Договір комплексного страхування), що є
невід'ємною частиною цього Договору, як
страховий платіж. Грошові кошти,
визначені п.4.1.1. Договору, вважаються
сплаченими Покупцем на користь
Постачальника з моменту сплати
Покупцем за Постачальника страхового
платежу за Договором комплексного
страхування (у порядку, що передбачений
Договором комплексного страхування). У
разі невиконання Постачальником своїх
зобов'язань або виконання їх
неналежним чином, Покупець має право
зупинити виконання своїх зобов'язань,
відмовитися від їх виконання частково
або в повному обсязі, при цьому
Постачальник зобов'язаний повернути
Покупцю всі кошти перераховані на
користь Постачальника на виконання
умов цього Договору (у т.ч. суму
грошових коштів, що визначена згідно п.
4.1.1. Договору) протягом 3 банківських
днів з моменту отримання листа - вимоги
Покупця. Сторони погодили, що достатнім
доказом наявності обставин, що
визначені попереднім реченням, є лист -
вимога Покупця.

У випадку порушення Постачальником
грошових зобов'язань, останній
зобов'язаний сплатити Покупцю проценти
у розмірі 24% річних за весь час
користування грошовими коштами. У разі
невиконання/неналежного виконання
Постачальником зобов'язань щодо
поставки Товару, Постачальник
зобов'язаний сплатити Покупцю
договірну санкцію у розмірі 0,2% від
суми, що визначена п. 3.1.1. цього
Договору, за кожен день прострочення
зобов'язання, а за прострочення
зобов'язання щодо поставки Товару
понад 15 днів, Постачальник, окрім
договірної санкції, сплачує також
штраф у розмірі 50 % від суми, що
визначена п. 3.1.1. цього Договору.
Постачальник несе відповідальність за
порушення цього Договору незалежно від
наявності його вини.

Позивач повністю виконав свої
зобов"язання за договором згідно умов
досягнутих в ньому і перерахував
відповідачеві 03.06.2013 р. - 1 885 525 грн., 20895
грн., 26.07.2013 р. - 83580 грн. - страховій
компанії за відповідача, а загалом 199000
грн. Це стверджується копіями
платіжних доручень № 576 від 31.05.2013 р., №
577 від 31.05.2013 р., № 1022 від 25.07.2013 р. (т.1
а.с.55, 56, 57).

Відповідач з порушенням терміну,
передбаченого в договорі і не в
повному обсязі виконав свої
зобов"язання щодо поставки зерна
кукурудзи і в період з 31.10.2013 р. по 16.12.2013
р., а не до 01.11.2013 р., як передбачено в
договорі, поставив позивачеві 1518 тн.
зерна кукурудзи вартістю 1 654 148 грн. Це
стверджується копіями видаткових
накладних № 54 від 31.10.2013 р., № 85 від
15.11.2013 р., № 136 від 25.11.2013 р., № 144 від 28.11.2013
р., № 152 від 30.11.2013 р., № 154 від 02.12.2013 р., №
153 від 02.12.2013 р., № 160 від 10.12.2013 р., № 162 від
16.12.2013 р. (т.1 а.с.58 - 66). На суму
попередньої оплати 335 852 грн. (1990000 грн. -
1654148 грн.) відповідач товар (зерно
кукурудзи) не поставив. Це
стверджується актом звірки станом на
30.01.2014 р. (т.1 а.с.158).

На підставі домовленостей в п.5.4.
договору позивач 24.12.2013 р. направив
відповідачеві лист - вимогу від 23.12.2013 р.
№ 1002-01/12 про відмову від подальшого
виконання своїх зобов"язань і про
повернення 335852 грн. - суму на яку не було
відповідачем поставлено товар. Вказана
вимога була направлена відповідачеві
24.12.2013 р. і вручена йому 27.12.2013 р. Це
стверджується копіями листа - вимоги
від 23.12.2013 р. (т.1 а.с.67-68), опису вкладення
до цінного листа (т.1 а.с.69),
рекомендованого повідомлення (т.1 а.с.70).

Згідно умов п.5.4. договору з 27.12.2013 р.
зобов"язання відповідача щодо поставки
зерна кукурудзи на суму 335852 грн.
трансформовані (перетворені) на
грошові зобов"язання щодо повернення 335
852 грн. на протязі 3-х днів з моменту
отримання листа - вимоги. Таким чином,
відповідач згідно умов договору не
пізніше 30.12.2013 р. з урахуванням вимог ч.5
ст.254 ЦК України і того, що 29.12.2013 р. було
вихідним днем, зобов"язаний був
виконати перед позивачем грошові
зобов"язання щодо повернення 335852 грн.,
але взяті на себе ці грошові
зобов"язання не виконав і не виконав їх
і на день вирішення судом спору. Відтак,
з 30.12.2013 р. відповідач допустив
невиконання грошових зобов"язань щодо
перерахування позивачеві 335852 грн.
Вказане порушення грошових
зобов"язань, а також непоставка товару
(зерна кукурудзи) до 01.11.2013 р. на суму і в
обсягах передбачених в договорі стали
причиною виникнення спору.

За змістом зобов"язань взятих в
договорі між позивачем і відповідачем
виникли правовідносини з поставки
товару, купівлі - продажу товару, які
регулюються ст. 655, 712 ЦК України.

Згідно вказаних норм, за договором
купівлі-продажу, положення якого
застосовуються до договорів поставки
згідно ч. 2 ст. 712 ЦК України, одна
сторона (продавець) зобов'язується
передати у власність другій стороні
(покупцеві) товар, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
За договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 525, 526, ч.1 ст.530, ст.549, ч.2 ст.625 ЦК
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше
не встановлено договором або законом.
Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов"язання за кожен день
прострочення виконання. Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

В ч.2, 4 ст.231 ГК України передбачено, що
за порушення строків виконання
зобов"язання, якщо інше не передбачено
договором, законом, стягується пеня в
розмірі 0, 1% вартості товарів (робіт,
послуг), з яких допущене прострочення
виконання за кожний день прострочення,
а за прострочення понад 30 днів
додатково стягується штраф у розмірі 7%
вказаної вартості. Розмір санкцій може
бути встановлено у відсотковому
відношені до суми невиконаної частини
зобов"язання або у певній визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов"язання
незалежно від ступеня його виконання.

Позивач є державним підприємством.
Згідно відомостей Державного
підприємства "Інформаційно - ресурсний
центр" засновником позивача є Кабінет
Міністрів України зі внеском до
статутного фонду 867717000 грн.

Оскільки відповідач з порушенням
терміну - до 01.11.2013 р., передбаченого в
договорі, і не в повному обсязі
поставив зерно кукурудзи тільки на 1654148
грн., що складає 83 % від загальної суми
одержаної попередньої оплати, всупереч
зобов"язанням взятим в договорі
недопоставив позивачеві кукурудзи на
суму 335852 грн. і в супереч зобов"язанням
взятим в п.5.4. договору не повернув
позивачеві з 27.12.2013 р. по 29.12.2013 р. і
прострочив з 30.12.2013 р. по 15.01.2013 р. (дата
по яку позивач нарахував 24%) виконання
перед позивачем грошових зобов"язань
щодо сплати 335852 грн., то позивач
законно, на підставі п.6.3. договору, ч.2, 4
ст. 231 ГК України ГК України, ст. 549, ч.2 ст.
625, ст.655, 712 ЦК України, пред"явив до
стягнення 335 852 грн. боргу, 210 940 грн. - 0,2 %
договірної санкції за період
прострочення поставки товару з 02.11.2013 р.
(як вказано позивачем в розрахунку) по
24.12.2013 р. і 995 000 грн. - 50 % штрафу за
прострочення поставки товару понад 15
днів, обчислених від загальної суми
договору 1990000 грн.

Разом з тим, вирішуючи даний спір, суд
бере до уваги вимоги п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.13,
ч.3 ст.16, ч.3 ст.551 ЦК України, ст.233 ГК
України, п.3 ч.1 ст.83 ГПК України, згідно
яких загальними засадами цивільного
законодавства є справедливість,
добросовісність, розумність. Не
допускаються дії особи, що вчиняються з
наміром завдати шкоди іншій особі, а
також зловживання правом в інших
формах. Суд може відмовити у захисті
цивільного права та інтересу особи у
разі порушення нею положень частин
другої - п"ятої статті 13 ЦК України.
Розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення. У разі якщо належні
до сплати штрафні санкції надмірно
великі порівняно із збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкцій. При цьому повинно бути
взято до уваги: ступінь виконання
зобов"язання боржником, майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов"язанні, не тільки майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу. Якщо порушення зобов"язання
не завдало збитків іншим учасникам
господарських відносин, суд може з
урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій. Господарський суд
приймаючи рішення має право зменшувати
у виняткових випадках розмір неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони що порушила зобов"язання.

Копією комісійного акту огляду посівів
кукурудзи від 02.07.2013 р. (т.2 а.с.47-48),
складеним уповноваженою особою
страховика - ПАТ "Страхова компанія
"Страхові гарантії" - Редька І.В. і
керівником відповідача на підставі
договору страхування майбутнього
врожаю № 000169/06/13 Кв від 20.05.2013 р. (т.1
а.с.109-128), стверджується пошкодження
станом на 02.07.2013 р., внаслідок
несприятливих погодних умов, на всій
площі посівів кукурудзи у відповідача -
понад 80% рослин (повалені, притиснуті до
землі, поламане стебло, пошкоджений
листовий апарат). Рослини кукурудзи
знаходяться в фазі викидання волоті,
мають тенденцію до відновлення, тому
комісією прийнято рішення про
продовження вирощування посівів до
повного формування врожаю, з
остаточним визначенням урожайності і
придатності посівів до механізованого
збирання в період початку збиральних
робіт.

Копією висновку Торгово - промислової
палати України від 12.03.2014 р. № 520/05-4 про
форс - мажорні обставини стверджується
пошкодження у відповідача, внаслідок
стихійного лиха 28.06.2013 р. посівів
кукурудзи на зерно на площі 364 га і
визнано ці обставини форс - мажорними
обставинами.

На підставі названих доказів, суд
приходить до висновку про те, що
вказані форс - мажорні обставини стали
однією із причин порушення
відповідачем своїх зобов"язань за
договором перед позивачем - порушення
строків поставки товару і поставки
його в неповному обсязі.

Загальна сума пред"явлених позовних
вимог в частині договірної санкції,
штрафу, річних складає 1 438 694 грн. 48 коп.
(995 000 грн. + 210 940 грн. + 232 754, 48 грн.), що
становить 428, 37 % від суми невиконаного
відповідачем зобов"язання щодо
поставки зерна, а потім
трансформованого в грошові
зобов"язання - обов"язку сплатити 335 852
грн.

Позивач в порушення вимог ухвал суду не
надав доказів понесення позивачем
збитків, окрім суми боргу 335 852 грн.
Також не надав письмових пояснень
ненадання таких доказів. Відтак суд
приходить до висновку про недоведення
позивачем у даній судовій справі
станом на 25.03.2014 р. збитків, які б
перевищували б суму боргу 335 852 грн.

Сума пред"явлених позивачем і
підлягаючих до стягнення штрафних
санкцій, неустойки (995 000 грн. штрафу +
210940 грн. договірних санкцій) загалом
становить 1 205 940 грн., що в 3, 6 рази
перевищує суму боргу 335852 грн. Відтак,
суд приходить до висновку про те, що
пред"явлені позивачем штрафні санкції,
неустойка - 995 000 грн. штрафу, 210 940 грн. -
договірних санкцій є порівняно
великими із сумою боргу відповідача
перед позивачем - 335 852 грн., задоволення
позову в повній сумі позовних вимог,
які пред"явлені позивачем - 1 774 546 грн. 48
коп. призвело б до того, що зерно
кукурудзи в кількості 1518 тн. вартістю 1
654 148 грн., яке було поставлене
відповідачем в період з 31.10.2013 р. по
16.12.2013 р., було б отримане позивачем
майже безкоштовно, оскільки сума
штрафних санкцій, річних пред"явлена на
1438694 грн. Таке б задоволення позовних
вимог суперечило б таким загальним
засадам цивільного законодавства, як
справедливість, розумність,
добросовісність, закріпленим в п.6 ст.3
ЦК України, призвело б до шкоди
відповідача - безоплатної поставки
зерна кукурудзи, свідчило б про
зловживання позивачем своїм правом.

Відповідач свої зобов"язання щодо
поставки зерна кукурудзи загалом
виконав на 83% (1654148 грн.х 100:1990000 грн.).
Невиконане зобов"язання тільки на 17 %
(100% - 83%).

Беручи до уваги вказані вище форс -
мажорні обставини, підтверджені
доказами, які стали причиною
неналежного виконання відповідачем
зобов"яння щодо поставки зерна
кукурудзи, ступінь виконання
відповідачем зобов"язань щодо поставки
товару, непомірно великий розмір
штрафних санкцій порівняно із сумою
неповернутого боргу, виключність
вказаних обставин, суд на підставі
ст.233, ч.3 ст.551, п.3 ч.1 ст.83 ГПК України,
прийшов до висновку про зменшення
підлягаючих до стягнення штрафу із
суми 995 000 грн. до 65000 грн., договірної
санкції із суми 210940 грн. до 35000 грн.

Таке зменшення судом сум штрафних
санкцій узгоджується із правовою
позицією Вищого господарського суду
України, висловленою в п.2.4 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 17.12.2013 р. № 14.

Суд не бере до уваги заперечення
відповідача проти позову, які
полягають в повному звільненні його
від стягнення штрафних санкцій, річних
на підставі ст.617, ч.3 ст.550 ЦК України з
посиланням відповідача на форс -
мажорні обставини і відсутність його
вини в порушенні строків поставки,
недопоставки товару. Така позиція суду
грунтується на тому, що згідно п.2, п.3
розділу "Висновки" комісійного акту
огляду посівів кукурудзи від 02.07.2013 р.
(т.2 а.с.48) було пошкоджено не 100 %, а понад
80 % рослин і за висновком комісії
рослини знаходилися в фазі викидання
волоті і мали тенденцію до відновлення.
Відповідач виконав свої зобов"язання
щодо поставки зерна кукурудзи в період
з 31.10.2013 р. по 16.12.2013 р. в процентному
відношенні, від суми поставки за
договором, на 83%. Це свідчить про те, що
ситуація з посівами зернової кукурудзи
на момент її збирання восени 2013 р.
змінилася порівняно з тою, що
зафіксована в комісійному акті від
02.07.2013 р. Комісійного акту за участю
страховика чи позивача про обстеження
посівів зернової кукурудзи на початок
збирання урожаю і стан рослин,
відповідачем суду не надано, про
складання такого акту сторонами суду
не заявлено. За твердженням
відповідача він страхове
відшкодування від страховика, в зв"язку
із пошкодженням рослин зернової
кукурудзи внаслідок стихійного лиха
28.06.2013 р. він не отримував.

Висновок Торгово - промислової палати
України від 12.03.2014 р. № 520/05-4 про форс -
мажорні обставини у відповідача 28.06.2013
р. також грунтується на акті від 29.06.2013
р., а не на акті складеному на момент
зібрання урожаю восени.

Тому вказані обставини не можуть бути
підставою для повного звільнення
відповідача від відповідальності за
порушення зобов"язань і від стягнення
штрафних санкцій - договірної санкції,
штрафу, річних. Окрім того, річні не є
штрафними санкціями, неустойкою, а
відтак, згідно вимог ст.233 ГК України, ч.3
ст.551 ЦК України, п.3 ч.1 ст.83 ГПК України
не можуть бути зменшені судом.

Разом з тим, форс - мажорні обставини
щодо пошкодження посівів зернової
кукурудзи 28.06.2013 р., взяті судом на
підставі ст.233 ГК України, ч.3 ст.551 ЦК
України, п.3 ч.1 ст.83 ГПК України, як одна
серед інших виключних підстав для
зменшення підлягаючого до стягнення
штрафу і договірної санкції. Також суд
бере до уваги те, що період нарахування
договірної санкції мав розпочинатися з
01.11.2013 р. , а от закінчення цього періоду
залежало від волі позивача - від того
коли він, на підставі п.5.4. договору
направить лист - вимогу і трансформує
зобов"язання із поставки товару на
грошові.

Суд не погоджується із доводами
позивача, які полягають в тому, що 0, 2 %
договірної санкції в сумі 210 940 грн. не є
неустойкою, а тому не може бути
зменшена судом.

Згідно ч.1 ст.546, ч.1, 3 ст.549 ЦК України
виконання зобов"язання може
забезпечуватися неустойкою...
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов"язання.
пенею є неустойка,що обчислюється від
суми несвоєчасно виконаного грошового
зобов"язання за кожен день
прострочення виконання. В ч.1 ст.230, ч.2, 4
ст.231 ГК України передбачено, що
штрафними санкціями в цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов"язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов"язання. За
порушення строків виконання
зобов"язання (в даному випадку
прострочення поставки, недопоставка
товару) стягується пеня у розмірі 0,1 %
вартості товарів (робіт, послуг), з яких
допущено прострочення виконання, за
кожний день прострочення.

В п.6.3. договору поставки сторони
передбачили обов"язок в відповідача
сплатити позивачеві договірну санкцію
у розмірі 0,2 % від суми, що зазначена в
п.3.1.1. договору за кожен день
прострочення зобов"язання, а за
прострочення поставки товару понад 15
днів, окрім договірної санкції
сплатити штраф у розмірі 50 % від суми, що
визначена в п.3.1.1. договору.

Системний аналіз норм законодавства, і
зокрема, ч.1 ст.546, ч.1, 3 ст.549 ЦК України,
ст.230, 231 ГК України, дає підстави суду
для висновку про те, що до 0, 2% договірна
санкція в розмірі 0, 2 % за кожний день
прострочення поставки товару,
передбачена в п.6.3 договору за своєю
правовою природою є штрафною
господарською санкцією, неустойкою,
пенею, а відтак суд, незважаючи на те, що
вона в договорі названа договірною
санкцією, вправі, з огляду на наявність
передбачених законом обставин і
підстав, керуючись вимогами ст.233 ГК
України, ч.3 ст.551 ЦК України, п.3 ч.1 ст.83
ГПК України зменшити підлягаючу до
стягнення договірну санкцію.
пред"явлену за період прострочення з
02.11.2013 р. по 24.12.2013 р. із суми 210 940 грн. до 35
000 грн.

Пред"являючи позовні вимоги про
стягнення 232754 грн. 48 коп. - 24% за
користування грошовими коштами за
період з 05.06.2013 р. по 15.01.2014 р., позивач, як
вбачається із позовної заяви,
розрахунку цих позовних вимог (т.1 а.с.72),
керувався ч.3 ст.693, 536 ЦК України, п.5.4
договору поставки.

Разом з тим, при вирішенні спору в
частині стягнення процентів річних,
необхідно відрізняти проценти річних
передбачені в ст.536, ч.3 ст.693 ЦК України
від процентів річних, передбачених в ч.2
ст.625 ЦК України. Це узгоджується із
правовою позицією Вищого
господарського суду України наданій в
п.6.1., 6.2. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.12.2013
р. № 14 "Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов"язань". Так, згідно
вказаних пунктів постанови Пленуму
проценти річних, про які йдеться в ч.2
ст.625 ЦК України необхідно відрізняти
від процентів за користування чужими
коштами, передбачених ст.536 названого
Кодексу. Стягнення процентів річних є
заходом відповідальності за порушення
грошового зобов"язання і одночасно, як
зазначалося, способом захисту
майнового права та інтересу кредитора,
тобто зобов"язанням сплатити кошти,
тоді як проценти зазначені у ст. 536 ЦК
України - це плата за користування
чужими коштами, в тому числі
безпідставно одержаними, збереженими
грішми (ст. 1214 ЦК України). Підставами
для застосування до правовідносин
сторін статті 536 ЦК України є, по - перше,
факт користування чужими коштами, по -
друге - встановлення розміру
відповідних процентів договором або
чинним законодавством (наприклад, ст.
1048, 1054, 1061 ЦК України). Спільним для цих
процентів є те, що вони нараховуються
саме у зв"язку з користуванням чужими
коштами. Положення ж ч.2 ст.625 ЦК України
в частині сплати процентів річних
застосовуються за наявності порушення
грошового зобов"язання.

В ч.3 ст.693, ч.2 ст.536 ЦК України, якими
позивач, з посиланням на п.5.4. договору
поставки пред"являє і обчислює позовні
вимоги про стягнення 232754 грн. 48 коп. - 24
процентів річних, передбачено, що на
суму попередньої оплати нараховуються
проценти відповідно до ст. 536 цього
Кодексу від дня, коли товар мав бути
переданий, до дня фактичного передання
товару покупцеві або повернення йому
суми попередньої оплати. Договором
може бути встановлений обов"язок
продавця сплачувати проценти на суму
попередньої оплати від дня одержання
цієї суми від покупця.

В ч.2 ст.625 ЦК України, яка називається
"Відповідальність за порушення
грошового зобов"язання" передбачено, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов"язання, на вимогу
кредитора зобов"язаний сплатити суму
боргу..., а також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Зміст вказаних норм законодавства
свідчить про те, що основними
критеріями, які відрізняють проценти
річних, передбачені в ч.2 ст.625 ЦК
України від процентів за користування
чужими грошовими коштами є те, що
проценти річних, які передбачені в ч.2
ст.625 ЦК України є заходом
відповідальності за порушення
грошового зобов"язання і одночасно
способом захисту майнового права та
інтересу кредитора, тоді як проценти,
передбачені в ч.3 ст.693, ч.2 ст.536 ЦК
України є платою за користування
чужими коштами.

В п.5.4. договору поставки сторони
передбачили, що у разі невиконання
відповідачем своїх зобов"язань, серед
яких обов"язок поставити позивачеві до
01.11.2013 р. зерно кукурудзи на суму 1 990 000
грн., позивач має право зупинити
виконання своїх зобов"язань (серед яких
обов"язок позивача прийняти зерно
кукурудзи на суму 1 990 000 грн.),
відмовитися від їх виконання частково
або в повному обсязі, при цьому
відповідач зобов"язаний повернути
позивачеві всі кошти перераховані на
користь відповідача на виконання умов
договору протягом 3-х банківських днів
з моменту отримання листа - вимоги
позивача. У випадку порушення
відповідачем грошових зобов"язань,
відповідач зобов"язаний сплатити
позивачеві проценти у розмірі 24% річних
за весь час користування грошовими
коштами.

На підставі п. 5.4. договору поставки і
листа - вимоги позивача від 24.12.2013 р.
отриманого відповідачем 27.12.2013 р.
зобов"язання відповідача щодо поставки
товару, а позивача щодо отримання
товару на суму 335852 грн. з 27.12.2013 р.
трансформовані (перетворені) в грошові
зобов"язання сплатити позивачеві 335852
грн. не пізніше 30.12.2013 р. з урахуванням
вимог ч.5 ст.254 ЦК України і того, що
29.12.2013 р. був вихідним днем та того, що
чинне цивільне законодавство не
передбачає поняття "банківський день",
як вказано в п.4.5 договору поставки, а в
ст.252 ЦК України передбачено, що строк
визначається роками, місяцями... днями...

Зміст п.5.4. договору поставки і, зокрема,
обов"язок відповідача повернути
позивачеві грошові кошти на протязі 3
днів з моменту одержання листа - вимоги
позивача, в даному випадку 335852 грн. і
вислів: "У випадку порушення
постачальником (відповідачем в справі)
грошових зобов"язань, в даному випадку -
335852 грн., останній (відповідач)
зобов"язаний сплатити покупцеві
(позивачеві в справі) проценти у
розмірі 24 % річних за весь час
користування" дає суду підстави для
висновку про те, що проценти 24 % річних
вказані в п.5.4. договору поставки є
збільшеними процентами річних, які
передбачені ч.2 ст.625 ЦК України, а не ч.3
ст.693, ч.2 ст.536 ЦК України, оскільки
вказані вище вислови із п.5.4. договору
поставки стверджують, що проценти у
розмірі 24 % річних встановлені за
порушення відповідачем грошового
зобов"язання, в даному випадку
повернення 335852 грн. на протязі 3-х днів з
моменту отримання вимоги, а саме не
пізніше 30.12.2013 р. Тобто, названої
проценти у розмірі 24% річних є заходом
відповідальності за порушення
відповідачем грошового зобов"язання і
одночасно способом захисту майнового
права позивача щодо виконання
відповідачем грошового зобов"язання в
сумі 335852 грн. в строк, передбачений в
договорі, що узгоджується з
положеннями ч.2 ст.625 ЦК України і не
узгоджується із положеннями ч.3 ст693 і
ч.2 ст.536 ЦК України.

В п.5.4. договору поставки не
передбачено, що проценти у розмірі 24 %
річних нараховуються на суму
попередньої оплати від дня, коли товар
мав бути переданий або від дня
одержання цієї суми до дня фактичного
передання товару покупцеві або
повернення йому суми попередньої
оплати і що ці проценти є процентами за
користування коштами, як то
передбачено в ч.3 ст.693, ч.2 ст.536 ЦК
України. Тому нарахування позивачем
процентів у розмірі 24 % річних
починаючи із 05.06.2013 р. із суми 1906420 грн., з
26.07.2013 р. із суми 1990000 грн. по 15.01.2014 р. із
суми 335852 грн., на підставі ч.3 ст.693, ст.536
ЦК України, як за користування чужими
грошовими коштами, а не на підставі і в
порядку визначеному ч.2 ст.625 ЦК України,
як відповідальність за порушення
грошового зобов"язання і способу
захисту майнового права, є
безпідставним.

Оскільки суд прийшов до висновку про
те, що проценти у розмірі 24 % річних
передбачені п.5.4 договору є заходом
відповідальності за порушення
грошового зобов"язання і способом
майнового права позивача щодо сплати
грошей відповідачем в строк
передбачений договором, то проценти у
розмірі 24% річних мають
застосовуватися на підставі і в
порядку визначеному ч.2 ст.625 ЦК України,
а не ч.3 ст.693, ч.2 ст.536 ЦК України.

Тому позовні вимоги про стягнення
процентів у розмірі 24% річних за
порушення відповідачем грошового
зобов"язання, передбаченого п.5.4.
договору поставки підлягають
задоволенню в сумі 3533 грн. 35 коп. із
такого розрахунку: 335852 грн. х 24%:365 дн.х 17
дн. Вимоги про стягнення 229221 грн.13 коп.
(232754 грн. 48 коп. - 3533 грн. 35 коп.) - 24% річних
задоволенню не підлягають.

Загалом підлягають задоволенню
позовні вимоги щодо боргу в сумі 355 852
грн., штрафу - 65 000 грн., договірної
санкції - 35000 грн., 24% річних - 3533 грн.35
коп., як такі, що відповідаю вимогам
Закону, підтверджені належними
доказами в справі.

Суд не погоджується із доводами
позивача, які полягають в тому, що
вислів:"У випадку порушення
постачальником (відповідач у справі)
грошових зобов"язань..." є відкладальною
обставиною подією, оскільки ч.1 ст.530 ЦК
України зобов"язання, строк (термін)
виконання якого визначений вказівкою
на подію, яка неминуче має настати
(відкладальна подія) підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Зміст вказаної норми законодавства
свідчить, що відкладальна подія може
бути передбачена в договорі для
належного виконання основних
зобов"язань за договором, а не для
відповідальності за їх невиконання, як
вказано в п.5.4. договору поставки: "...У
випадку порушення постачальником
грошового зобов"язання...". За змістом ч.1
ст.530 ЦК України відкладальна подія має
настати, а згідно п.5.4. договору
поставки, якщо відповідач сплатив
позивачеві 335852 грн. в 3-х денний термін
(до 31.12.2014 р.) з моменту отримання листа -
вимоги, то б проценти у розмірі 24%
річних не нараховувалися.

Суд не бере до уваги доводи
представника позивача з посиланням на
те, що вислів в п.5.4. договору поставки:
"У випадку невиконання грошових
зобов"язань..." є на думку позивача
відкладальною обставиною, ще й з тих
підстав, що згідно ч.1 ст.212 УК України
особи, які вчиняють правочин, мають
право обумовити настання або зміну
прав та обов"язків обставиною, щодо
якої невідомо, настане вона чи ні
(відкладальна обставина). Зміст
вказаної норми закону, передбачає
укладання договору під умову - "умовний
правочин", тобто це та обставина з якою
сторони пов"язують виконання основних
зобов"язань за договором як, наприклад,
приступлення підрядником до
будівництва за умови отримання
замовником земельної ділянки під
забудову.

Зміст же п.5.4. договору поставки чітко
визначає обов"язок відповідача
сплатити позивачеві проценти в розмірі
24% річних у випадку порушення грошових
зобов"язань - несплати грошей (335852 грн.)
на протязі 3-х днів з моменту отримання
листа - вимоги. Відтак проценти в
розмірі 24 % річних передбачені в п.5.4.
договору поставки є відповідальністю
за порушення грошових зобов"язань, і не
підпадають під визначення
відкладальної обставини, передбаченої
ч.1 ст.212 ЦК України.

Сума стягнених штрафних санкцій,
річних, як відповідальності за
порушення зобов"язань становить 103533, 35
грн. (65000 грн. + 35000 грн. + 3533, 35 грн.), що
становить 30,8% від суми 335852 грн. -
недопоставленого товару, неповернутих
грошей і є достатньою сатисфакцією
(компенсацією) за порушення
відповідачем зобов"язань.

В зв"язку із доведенням спору до
розгляду в суді внаслідок неправильних
дій (бездіяльності) відповідача,
ухилення його від повернення грошових
коштів згідно листа - вимоги позивача
від 24.12.2013 р., неподання відзиву на позов
в порушення вимог ухвал суду від 27.01.2014
р., 11.02.2014 р., 04.03.2014 р., зменшенням судом
неустойки підлягаючої до стягнення
,витрати на судовий збір в сумі 35490 грн.
93 коп., на підставі ч.2 ст.49 ГПК України,
підлягають відшкодуванню позивачеві
за рахунок відповідача повністю.

Керуючись ст.4-3, 4-5, 22, 28, 32, 33, 34, 36, 43, ч.2
ст.49, ст.82, п.3 ч.1 ст.83, ст.84, 85, 87, 115, 116, 116
ГПК України, -

ВИРІШИВ :

1. Зменшити позовні вимоги щодо штрафу
із суми 995000 грн. до 65000 грн., щодо
договірної санкції із 210940 грн. до 35 000
грн.

2. Позов задовольнити в сумі 335 852 грн. -
боргу, 65 000 грн. - штрафу, 35 000 грн. -
договірної санкції за недопоставку і
порушення строків поставки товару, 3 533
грн. 35 коп. - 24% річних за порушення
грошових зобов"язань. У вимогах про
стягнення 229 221 грн. 13 коп. - 24 % річних
відмовити. Судові витрати на судовий
збір в сумі 35 490 грн. 93 коп. покласти на
відповідача.

3. Стягнути з Приватного підприємства
"Гурівецьке", (вул.
Жовтнева, буд.86, с. Гурівці,
Козятинський район, Вінницька область,
22124) на користь Публічного акціонерного
товариства "Державна продовольчо -
зернова корпорація України", (вул. Саксаганського, буд.1, м. Київ,
01033) 335 852 грн. - боргу, 65 000 грн. - штрафу, 35
000 грн. - договірної санкції за
недопоставку і порушення строків
поставки товару, 3 533 грн. 35 коп. - 24%
річних за порушення грошових
зобов"язань, судових витрат на судовий
збір в сумі 35490 грн. 93 коп. Видати наказ в
день набрання рішенням законної сили.

Вступну та резолютивну частини рішення
оголошено 25.03.2014 р. Повний текст рішення
відповідно до ст.84 ГПК України
оформлено і підписано 31.03.2014 р. Рішення
набирає законної сили на протязі 10-ти
днів з дня повного його оформлення і
підписання.

Суддя Білоус В.В.

відрук. прим.:

1 - до справи