ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2014 р.
Справа № 5010/2117/2011-20/108

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді
Хабіб М.І.

суддів
Зварич О.В.

Юрченка Я.О.

при секретарі судового засідання
Бараняк Н.Я.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
приватного підприємства
"Галнафтогазмонтаж", б/н та б/д

на рішення господарського суду
Івано-Франківської області від 25.11.2013р.

у справі № 5010/2117/2011-20/108

за позовом: Івано-Франківського
обласного управління водних ресурсів,
м. Івано-Франківськ.

до відповідача: Приватного
підприємства "Галнафтогазмонтаж", м.
Івано-Франківськ.

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача: Тисівської
сільської ради, с. Тисів Долинського
району Івано-Франківської області

про стягнення 869443,08 грн.,

за участю представників:

позивача: Чекайло В.М., Стадник В.І.-
представники (довіреність в матеріалах
справи);

відповідача: Терефенко Н.Р., Терефенко
О.Р., Чиж Г.К, - представники(
довіреності в матеріалах справи);

третьої особи: не з'явився (належно
повідомлена).

Апеляційна скарга прийнята до
провадження колегією суддів у складі
головуючого - судді Хабіб М.І., суддів
Гриців В.М, Зварич О.В. У зв'язку з
перебуванням судді Гриців В.М у
відпустці розпорядженням голови
Львівського апеляційного
господарського суду від 17.03.2014р. у склад
колегії судів замість судді Гриців В.М.
введено суддю Юрченка Я.О. у зв'язку з
чим розгляд апеляційної скарги
18.03.2014р.розпочався спочатку.

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2011р. Івано-Франківське
обласне виробниче управління по
меліорації та водному господарству,
правонаступником якого є
Івано-Франківське обласне управління
водних ресурсів згідно з Положенням,
зареєстрованим 13.10.2011р. (далі -
Управління), звернулося до
господарського суду
Івано-Франківської області з позовом
до приватного підприємства
"Галнафтогазмонтаж" про стягнення 1 139
464,28грн., з яких: 19 690,80грн.- завищення
оплати коштів на відрядження і
нарахувань на зарплату, 895 102,70грн. -
повернення коштів у зв'язку із не
закупівлею буд. матеріалів і не
переданням їх на зберігання та 224
670,78грн. штрафних санкцій (162 013,59грн.
пені, 62 657,19грн. штрафу).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на
виконання робіт по ліквідації
наслідків зсуву на автодорозі в с.
Тисів Болехівської міської ради
позивачем та відповідачем був
укладений договір № 1.14. від .22.11 2010р.
Контрольно-ревізійним управлінням в
Івано - Франківській області проведено
ревізію використання коштів,
виділених Управлінню. В результаті
ревізії встановлено, що в актах КБ-2в за
грудень 2010р. завищено на 895,20грн.
нарахування на зарплату та завищено
витрату коштів на відрядження на суму 18
795,60грн.

На виконання умов додаткової угоди №1
від 29.12.2010р. до договору на підставі
рахунка-фактури та видаткової
накладної № РН - від 29.12.2010р., яка
підтверджувала передачу матеріалів,
Управління перерахувало відповідачу
п/д № 1833 від 29.10.2010р. кошти в сумі 895
102,70грн. для закупівлі будівельних
матеріалів на повний об'єм робіт.
Невикористані будівельні матеріали
відповідач мав передати на зберігання
сільській раді с. Тисів. Відповідач
своїх зобов'язань щодо своєчасного та у
повному обсязі виконання в 2010р. робіт
не виконав, чим порушив п.1.2, п.5.1, п. 6.3
договору та п.2 угоди, невикористані
будівельні матеріали на зберігання
сільській раді не передав, що
встановила 17.08.2011р. інвентаризаційна
комісія.

Рішенням господарського суду
Івано-Франківської області від 21.09.2012р.
у справі № 5010/2117/2011-20/108, залишеним без
змін постановою апеляційного суду від
20.12.2012р., в задоволенні позову
відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 22.05.2013р. скасовано
постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 20.12.2012р та
рішення господарського суду
Івано-Франківської області від 21.09.2012р.
у справі № 5010/2117/2011-20/108, справу передано
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Підставою скасування названих судових
рішень було, зокрема, те, що суди не
перевірили чи є закупівля будівельних
матеріалів на суму 895 102,70грн окремим
видом зобов'язання за договором чи
складовою частиною ціни договору; не
дали правової оцінки доводам позивача
щодо неналежного виконання
відповідачем. п.1.2, п.5.1, п. 6.3 договору та
п.2 угоди та відповідності розрахунку
штрафних санкцій наведеним підставам
їх стягнення.

При новому розгляді справи позивач
подав заяву про зменшення позовних
вимог ( т.4, а.с. 141-142) , в якій просив
стягнути з відповідача 869 443,08 грн.
боргу, в т.ч 19 690,80грн. завищення оплати
коштів на відрядження і нарахувань на
зарплату, 625 081,50грн.- повернення коштів
у зв'язку із не закупівлею
буд.матеріалів і не переданням їх на
зберігання сільській раді, а також 224
670,78грн. штрафних санкцій (162 013,59грн.
пені, 62 657,19грн. штрафу).

Зменшені позовні вимоги обґрунтовані
тим, що будівельні матеріали частково
передані на зберігання сільській раді
згідно з договором відповідального
зберігання від 05.10.2011р. та актами
приймання-передачі, а саме: блоки БС-1 в
кількості 39шт., блоки БС-4 в кількості 34
шт., плити в кількості 16 шт. З
урахуванням рахунка-фактури та
видаткової накладної № РН - від
29.12.2010р., локального кошторису № 04-001-004
та відомості ресурсів до нього,
вартість переданих на зберігання
будівельних матеріалів становить
210158,14грн. ( з ПДВ), а вартість їх
перевезення - 59863,06грн.(з ПДВ). Відтак,
позивач зменшив позовні вимоги на суму
270 021,20грн.

За наслідками нового розгляду спору
рішенням господарського суду
Івано-Франківської області від 25.11.2013р.
у справі № 5010/2117/2011-20/108 (головуючий -
суддя Цюх Г. З., судді Кавлак
І.П.,Максимів Т.В.) позов задоволено
частково.

Присуджено до стягнення з Приватного
підприємства "Галнафтогазмонтаж" на
користь Івано-Франківського обласного
виробничого управління водних
ресурсів - 410 750 грн. 51 коп. основного
боргу та 5 494 грн. 65 коп. судових витрат.

В решті позову відмовлено.

Рішення місцевого суду мотивоване тим,
що згідно з актами приймання виконаних
робіт №1,№2,№3,№4 за грудень 2010 р.
відповідач виконав роботи , а позивач
прийняв їх без жодних зауважень та
оплатив їх в повному обсязі.. В акті
ревізії КРУ та довідці зустрічної
перевірки відсутнє документальне
обґрунтування висновку про завищену
оплату коштів на відрядження та
завищену оплату нарахувань та
зарплату.

Щодо стягнення 625 081,50грн. у зв'язку із не
закупівлею буд. матеріалів і не
переданням їх на зберігання сільській
раді, місцевий суд вказав, що
відповідачем понесені витрати на
перевезення блоків та плит на суму 19
571,40грн, які включені в акт за серпень
2012р., та сплачено ПДВ в сумі 149 183,78, що
підтверджено додатком №5 до податкової
декларації(т. 3, а.с. 94). Позивачем
безпідставно не врахований акт
прийому-передачі від 22.10.2013р. ( т.4, а.с.
174) про передачу на зберігання блоків
БС-4 в кількості 2 шт. та БС-1 в кількості
6 шт на суму 45575,81 грн.

Відтак, суд дійшов висновку, що
відповідачем не подано доказів
придбання буд.матеріалів на суму 410
750,51грн., тому в цій частині задоволив
позов.

В частині стягнення штрафних санкцій
місцевий суд відмовив в позові, при
цьому виходив з того, що виконання
робіт щодо ліквідації наслідків
повторного зсуву та закупівлю
будівельних матеріалів не слід
ототожнювати, оскільки в наявності два
види зобов'язання - виконання робіт та
надання послуг( закупівля будівельних
матеріалів на повний об'єм робіт), при
чому в першому випадку договором ( п.7.2)
встановлена відповідальність за
порушення строків їх виконання, а в
другому випадку - не встановлена.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням в
частині стягнення 410 750, 51грн. боргу,
відповідач подав апеляційну скаргу,
вважає рішення в цій частині
незаконним та необґрунтованим, тому
просить його скасувати, прийняти нове ,
яким відмовити в позові.

Скаржник стверджує, що фактично всі
зобов'язання щодо закупівлі матеріалів
відповідач виконав в 2010р. При цьому
посилається на акти виконаних робіт
№1,№2,№3,№4 за грудень 2010 р., згідно з
якими, за твердженнями скаржника,
закуплено будівельних матеріалів на
загальну суму 841 677,60грн. Вважає, що на
відміну від позивача, він обґрунтував
свою позицію відповідними доказами,
додатком №5 до податкової декларації,
реєстром отриманих та виданих
податкових накладних, договором
відповідального зберігання від
05.10.2011р., актами приймання-передачі за
2012р., платіжним дорученням № 632 від
18.09.2012р.

Посилаючись на норм частин 1 та 2 ст.14,
ст. 525 та ч.4 ст. 653 ЦК України скаржник
вважає вимоги позивача про повернення
коштів в сумі 625 081,50грн.
необґрунтованими.

Стверджує, що умовами договору № 1.14 та
додаткової угоди №1 не встановлений
термін закупівлі будівельних
матеріалів, тому немає правової
підстави для нарахування пені.
Водночас, відповідач не погоджується з
позицією суду щодо форми правочину як
підстави для відмови у стягненні
неустойки та зазначає, що згідно із
ст.ст. 547та 349 ЦК України такі правочини
мають укладатися в письмовій формі.

Вважає, що колегія суддів правомірно
взяла до уваги, що з отриманого авансу
на закупівлю матеріалів відповідач
задекларував ПДВ в сумі 149183,78грн, проте
не погоджується з тим, що суд не взяв до
уваги задекларований податок на
прибуток підприємства в сумі 186 479,73грн.

Також не погоджується з висновком
місцевого суду про відхилення акту
виконаних робіт на суму 153 991,87грн.,
який, на думку суду, не є предметом
спору, та стверджує, що цей акт
виконаних робіт по ліквідації
наслідків повторного зсуву, який
стався на об'єкті 11.07.2011р., розрахований
відповідно до протоколу наради з
питань повторного зсуву, роботи
виконані відповідачем у встановлений
строк, акт неодноразово надсилався
позивачу та підлягав затвердженню .

Крім того, за твердженнями скаржника,
в кошторисі строк будівництва вказаний
11 місяців, а в договорі строк
встановлений 1 місяць і 9 днів, що
суперечить кошторису, тому вважає, що
договір повинен діяти 11 місяців - по
22.10.2011р.

Також стверджує, що п/д № 632 від 18.09.2012р.
він оплатив ТДК
«Хмельницькзалізобетон» за блоки БС-1
та БС-4 в кількості 28шт., частина яких(
8шт) передана на зберігання сільській
раді, решта буде передана. Тому вважає,
що суд безпідставно не взяв до уваги
суми 92 309,93грн.( з урахування акту
виконаних робіт по перевезенню блоків,
який надано суду).

Стверджує, що місцевий суд не виконав
вказівок Вищого господарського суду
України, викладених в постанові від
22.05.2013р. щодо встановлення на кого
умовами спірного договору було
покладено матеріально-технічне
забезпечення будівництва, чи є
закупівля будівельних матеріалів на
суму 895 102,70грн окремим видом
зобов'язання за договором чи складовою
частиною ціни договору.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач
спростовує доводи скаржника та
зазначає, що на виконання умов договору
№1.14 та додаткової угоди №1 до цього
договору позивач перерахував
відповідачу 2 653 763,70 грн., з яких 1 758 661
грн. за виконані роботи (1 009 800,05 грн.
аванс; 748 861 грн. оплата за виконані
роботи) та 895 102,70грн. на придбання
будівельних матеріалів ( блоки БС-1 в
кількості 114 шт., блоки в кількості 76шт.,
з/б плити в кількості 76 шт) згідно з
локальним кошторисом та наданою
видатковою накладною Договір і
додаткова угода діяли впродовж 2010року,
їх дія не була продовжена. Посилаючись
на постанову КМУ від 29.03.2002р. №415 « Про
затвердження Порядку використання
коштів резервного фонду бюджету»
позивач зазначає, що такі кошти
приймаються тільки на відповідний
бюджетний рік.

Крім того, позивач пояснює, що в липні
2011р.на автодорозі в с. Тисів пройшов ще
один повторний зсув грунту, об'єм якого
та порядок ліквідації наслідків має
визначати комісія з надзвичайних в
ситуацій Болехівської міської ради. На
виконання робіт з ліквідації цього
зсуву не було фінансування, договір не
укладався, тому акт від 12.07.2011 і
локальний кошторис, складений
відповідачем не прийняті і не
підписані позивачем.

В судовому засіданні 01.04.14р.
представники скаржника підтримали
свої доводи, просили рішення місцевого
суду скасувати, в задоволенні позову
відмовити. Представники позивача проти
доводів апеляційної скарги заперечили,
з підстав викладених у відзиві
(вх.01-04/1126/14 від 25.02.14 р.), просили рішення
суду першої інстанції залишити без
змін, а апеляційну скаргу без
задоволення

Третя особа явки свого представника в
судове засідання не забезпечила.

Розглянувши матеріали справи,
апеляційну скаргу, Львівський
апеляційний господарський суд
встановив наступне.

Згідно з розпорядженням Кабінету
Міністрів України від 09.06.2010р. №1379-р та
розпорядженням Івано-Франківської ОДА
від 29.07.2010р № 465 на ліквідацію наслідків
стихійного лиха, що сталося 15-20 травня
та 3-4 червня 2010р., були виділені кошти
резервного фонду державного бюджету,
зокрема, виділені кошти на ліквідацію
наслідків зсуву на автодорозі в с.
Тисів Болехівської міської ради,
розпорядником яких визначено
Івано-Франківське обласне виробниче
управління по меліорації та водному
господарству( т.1, а.с. 8-12).

На підставі названих розпоряджень
Управлінням (замовник) та приватним
підприємством «Галнафтогазмонтаж»
(учасник) укладено договір №1.14 від
22.11.2010р. ( т.1, а.с. 24-26, 88-90), за умовами
якого учасник зобов'язується в 2010р.
виконати роботи щодо ліквідації
наслідків зсуву на автодорозі в с.
Тисів Болехівської міської ради, а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити роботи.

За умовами п.3.1 ціна договору
відповідно до кошторису становить 3 560
430 грн., в т.ч. на 2010рік - 3 366 000грн..

Договірна ціна може переглядатися у
випадку зміни обсягу та складу робіт,
зупинення робіт за рішенням замовника,
форс-мажорних обставин( п. 3.2 договору).

До початку робіт замовник при
наявності коштів перераховує у формі
попередньої плати до 30% вартості
річного обсягу робіт, а учасник
упродовж місяця підтверджує їх
використання згідно з проміжним
актом-звітом про використання коштів
на придбання і постачання необхідних
для виконання робіт матеріалів,
конструкцій, виробів та надає
замовнику детальну інформацію про
кількість і ціну придбаних ресурсів.
Невикористані після 1-місячного
терміну суми авансу повертаються
замовнику ( п.4.5).

Розрахунок за виконані роботи
проводиться на підставі рахунка, акта
приймання виконаних робіт КБ-2в,
довідки про вартість виконаних робіт
КБ-3, до яких додаються накладні на
будівельні матеріали, обладнання, ПММ,
документи, що підтверджують
перебування робітників у відрядженні
та величину вартості витрат на
відрядження( п.п. 4.1-4.2)

Термін виконання робіт - грудень 2010р.
включно ( п.5.1)

Термін дії договору встановлений з дня
підписання до 31.12.2010р.( п.10.1).

Платіжним дорученням №1515 від 25.11.2010р.
(т1, а.с.34) позивач перерахував
відповідачу аванс за договором №1.14 в
сумі 1 009 800,00грн.

Згідно з актами №1,№2,№3, №4 форми КБ -2в
та довідкою форми КБ-3 за грудень 2010р
(т.1, а.с. 13-22) відповідач виконав, а
позивач прийняв підрядні роботи за
договором №1.14 на загальну суму 1 758
661,05грн.

Платіжним дорученням №1832 від
29.12.2010р.(т.1, а.с. 32) позивач оплатив
виконані роботи в сумі 748 861,05грн.

Як вбачається з матеріалів справи, на
автодорозі в с. Тисів Болехівської
міської ради пройшов повторний зсув
грунту, у зв'язку з чим розпорядженням
Івано-Франківської ОДА від 28.12.2010р. №899
(т.1, а.с. 23) були внесені зміни до
розпорядження від 29.07.2010р № 465, згідно з
якими зобов'язано Управління та
підрядника -ПП «Галнафтогазмонтаж»
виконати додаткові роботи по
ліквідації наслідків повторного зсуву
на цьому об'єкті та закупити всі
будівельні матеріали на повний об'єм
робіт згідно з робочим проектом, а
невикористані придбані матеріали
передати на зберігання сільській раді.

На підставі цього розпорядження
29.12.2010р. Управлінням (замовник) та ПП
«Галнафтогазмонтаж» (учасник)
укладено додаткову угоду №1 до
договору № 1.14 ( т.1. а.с. 27), за умовами
якої учасник зобов'язується в 2010р.
виконати додаткові роботи щодо
ліквідації наслідків повторного зсуву
на об'єкті «Ліквідація наслідків зсуву
на автодорозі в с. Тисів Болехівської
міської ради» та закупити всі
будівельні матеріали на повний об'єм
робіт згідно з робочим проектом.
Невикористані будівельні матеріали,
придбані для ліквідації зсуву,
передати на зберігання сільській раді.

Додатковою угодою №1 внесені зміни до
пункт 3.1 договору №1.14, шляхом
викладення його в наступній редакції:
ціна договору відповідно до кошторису
становить 3 560 430 грн., в т.ч. на 2010рік - 3 366
000грн., в т.ч. на закупівлю будівельних
матеріалів для ліквідації наслідків
повторного зсуву - 895 102,70грн.

Платіжним дорученням №1833 від 29.12.2010р.(
т.1, а.с. 33) позивач перерахував
відповідачу кошти в сумі 895 102,70грн. за
матеріали згідно з накладною №
РН- від 29.12.2010р., додатковою угодою
від 29.12.2010р.та розпорядженням Кабінету
Міністрів України від 09.06.2010р. №1379-р і
ОДА..

Відповідно до видаткової накладної №
РН- від 29.12.2010р.( т.1, а.с. 31, т.4, а.с. 6)
ТзОВ «Укрнафтогазмонтаж» поставило ПП
« Галнафтогазмонтаж» блоки БС-1 в
кількості 114 шт. за ціною 2125,00грн.( без
ПДВ), блоки БС-4 в кількості 76шт.за ціною
1041,67грн. ( без ПДВ) , з/б плити в
кількості 76 шт. за ціною 3552,50грн. ( без
ПДВ) на загальну суму 895 102,70грн.( в.ч.
вартість їх перевезення 154512 ,00грн та
ПДВ - 149 183,78грн.).

05.10.2011р. відповідач уклав з Тисівською
селищною радою договір
відповідального зберігання № 13-3 (т.4,
а.с. 64-65), за умовами якого на зберігання
передаються будівельні матеріали для
завершення виконання робіт на об'єкті
будівництва «Ліквідація наслідків
зсуву на автодорозі в с. Тисів
Болехівської міської ради».

Згідно з актами приймання-передачі
будівельних матеріалів від 22.05.2012р.,
28.05.2012р.,29.05.2012р., 30.05.2012р.,31.05.2012р., 01.06.2012р.,
08.06.2012р.,(т.4, а.с.150-157), відповідач передав
на зберігання селищній раді на умовах
договору №13-3 блоки - БС-4 в кількості
34шт, блоки БС-1 в кількості 39шт.,плити
ПР-2 в кількості 16шт.

Крім того, згідно з актом від 22.10.2012р.(
т.4, а.с. 174) відповідач передав на
зберігання селищній раді на умовах
договору №13-3 блоки - БС-4 в кількості 2
шт, блоки БС-1 в кількості 6 шт.

З матеріалів справи вбачається, що
Контрольно-ревізійним управлінням в
Івано- Франківській області була
проведена ревізія використання
коштів, виділених Управлінню на
ліквідацію стихійного лиха (акт
ревізії № 07-21/12 від 25.08.2011р., т.1, а.с. 47-54),
якою встановлено, зокрема, в актах
виконаних підрядних робіт №1-№4 форми
КБ-2в за грудень 2010р. завищення
нарахувань на зарплату на суму 895,20
грн.(з ПДВ) та завищення виплати коштів
на відрядження на суму 18 795,60грн.

Дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення представників апеляційний
суд дійшов висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 875 ЦК України за
договором будівельного підряду
підрядник зобов'язується збудувати і
здати у встановлений строк об'єкт або
виконати інші будівельні роботи
відповідно до проектно-кошторисної
документації, а замовник
зобов'язується надати підрядникові
будівельний майданчик (фронт робіт),
передати затверджену
проектно-кошторисну документацію, якщо
цей обов'язок не покладається на
підрядника, прийняти об'єкт або
закінчені будівельні роботи та
оплатити їх.

До договору будівельного підряду
застосовуються положення цього
Кодексу, якщо інше не встановлено
законом ( ч. 3 ст. 875 ЦК України)

Ціна роботи у договорі підряду включає
відшкодування витрат підрядника та
плату за виконану ним роботу( ч. 3 ст. 843
ЦК України)..

Відповідно до ч.1 ст. 879 ЦК України
матеріально-технічне забезпечення
будівництва покладається на
підрядника, якщо інше не встановлено
договором будівельного підряду.

Матеріалами справи підтверджено, що на
ліквідацію наслідків зсуву грунту,
який стався в 2010році на автодорозі в с.
Тисів Болехівської міської ради,
позивачу були виділені кошти
резервного фонду державного бюджету.
22.11.2010р. позивачем та відповідачем був
укладений договір № 1.14 на виконання
робіт по ліквідації наслідків зсуву на
автодорозі в с. Тисів Болехівської
міської ради, термін виконання робіт
встановлений - грудень 2010р., а термін
дії договору - до 31.12.2010р. Ціна договору
встановлена в сумі 3 560 430 грн.

На виконання умов договору відповідач
виконав роботи на загальну суму 1 758
661,05грн., що підтверджено актами
№1,№2,№3, №4 форми КБ -2в та довідкою
форми КБ-3 за грудень 2010р

Згідно з ст. 853 ЦК замовник зобов'язаний
прийняти роботу, виконану підрядником
відповідно до договору підряду,
оглянути її і в разі виявлення
допущених у роботі відступів від умов
договору або інших недоліків негайно
заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви,
він втрачає право у подальшому
посилатися на ці відступи від умов
договору або недоліки у виконаній
роботі.

Частиною 4ст.882 ЦК України встановлено,
що передання робіт підрядником і
прийняття їх замовником оформляється
актом, підписаним обома сторонами. У
разі відмови однієї із сторін від
підписання акта про це вказується в
акті і він підписується другою
стороною.

Акт, підписаний однією стороною, може
бути визнаний судом недійсним лише у
разі, якщо мотиви відмови другої
сторони від підписання акта визнані
судом обґрунтованими.

Акти №1,№2,№3, №4 форми КБ -2в та довідка
форми КБ-3 за грудень 2010р., в яких, за
твердженнями позивача, допущені
завищення нарахувань на зарплату та на
відрядження, підписані позивачем без
жодних зауважень, роботи прийняті
позивачем та оплачені ним повністю, ці
акти є чинними, вони не оспорені і не
визнані недійсними. Щодо акту ревізії
КРУ, на який посилається позивач як
доказ допущених завищень, то сам по
собі акт без первинних документів, не
може бути належним доказом таких
завищень. .

Відтак, вимога позивача про стягнення з
відповідача 19 690,80грн. завищення оплати
коштів на відрядження і нарахувань на
зарплату, є необґрунтованою.

Зі змісту договору №1.14 та додаткової
угоди №1 випливає, що за договором
відповідач мав зобов'язання як щодо
виконання робіт по ліквідації
наслідків зсувів, що сталися в 2010році,
так і щодо закупівлі будівельних
матеріалів на суму 895 102,70грн., яка
входить в загальну ціну договору. Ці
будівельні матеріали мали
використовуватися при виконанні робіт.
Зобов'язання щодо закупівлі
будівельних матеріалів, як і виконання
робіт по ліквідації наслідків зсувів,
мало бути виконане в 2010р. При чому,
невикористані в 2010році будівельні
матеріали, придбані для ліквідації
зсувів, відповідач мав передати на
зберігання сільській раді.

Встановлені договором та додатковою
угодою терміни виконання робіт та
закупівлі матеріалів ( в 2010р.) сторони
не змінювали, термін дії договору (
до31.12.2010р.) не продовжували.

Отже, доводи відповідача про те, що
строк виконання зобов'язання щодо
закупівлі будівельних матеріалів не
встановлений суперечить фактичним
обставинам справи.

Частиною 1 ст. 530 ЦК встановлено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом ( ч. 1 ст. 612 ЦК).

Позивач стверджує, що як доказ
придбання будівельних матеріалів на
суму 895 102,70грн., відповідач надав йому
рахунок - фактуру та видаткову
накладну № РН- від 29.12.2010р. (т.1, а.с.
31, т.4, а.с. 6), згідно з якою ТзОВ «
Укрнафтогазмонтаж» м. Івано-Франківськ
поставило ПП « Галнафтогазмонтаж»
блоки БС-1 в кількості 114 шт., блоки БС-4 в
кількості 76шт., з/б плити в кількості 76
шт. На цю накладну є посилання в п/д №1833
від 29.12.2010р., яким позивач перерахував
відповідачу кошти за матеріали в сумі
895 102,70грн. Будівельні матеріали,
вказані у цій видатковій накладній, їх
кількість, вартість, а також вартість
їх перевезення, включені до локального
кошторису № 04-001-004 та відомості
ресурсів до нього.

Представники відповідача в судовому
засіданні заперечують факт надання
позивачу названої видаткової
накладної, посилаючись на відсутність
в матеріалах справи її оригіналу.
Однак, жодних інших доказів, які б
підтверджували виконання свого
зобов'язання щодо придбання матеріалів
в 2010р. на суму 895 102,70грн суду не подали.
Їх твердження про закупівлю
будівельних матеріалів на загальну
суму 841 677,60грн. згідно з актами
виконаних робіт №1,№2,№3,№4 за грудень
2010 р. не можуть братися до уваги,
оскільки всі роботи та всі матеріали,
використані при виконанні робіт,
вказаних в цих актах, позивач оплатив
повністю в сумі

1 758 661,05грн. Крім цієї суми позивач
перерахував відповідачу ще кошти в
сумі 895 102,70грн (п/д №1833 від 29.12.2010р.) на
придбання матеріалів, чого відповідач
не заперечує.

При цьому доказів виконання інших
робіт на виконання умов договору №1.14
та додаткової угоди №1, крім тих, які
вказані в актах №1,№2,№3,№4 за грудень
2010 р., відповідач суду не подав.

Матеріалами справи підтверджено, що
лише в 2012р. відповідач передав
сільській раді на зберігання блоки -
БС-4 в кількості 36шт, блоки БС-1 в
кількості 45шт.,плити ПР-2 в кількості
16шт.

Заперечуючи факт надання позивачу
видаткової накладної № РН- від
29.12.2010р. , відповідач не заперечує проти
вартості переданих на зберігання
сільській раді матеріалів та вартості
їх перевезення, визначених позивачем(
при зменшенні суми позову) з
урахуванням цін та вартості, вказаних в
цій накладній та локальному кошторисі
№ 04-001-004, яка становить 293 397,55грн. ( з
ПДВ), в тому числі вартість переданих
матеріалів по акту від 22.10.2012р. (блоки
БС-4 2шт та БС-1-6шт) та вартість їх
перевезення, які не були враховані
позивачем при зменшенні ціни позову,
становить 23 376,35грн.( з ПДВ).

Названі обставини свідчать про
необгрунтованість доводів
відповідача.

При вирішенні спору місцевий суд
врахував вартість переданих
матеріалів по акту від 22.10.2012р. (блоки
БС-4 2шт та БС-1-6шт) в сумі 45575,81грн., однак
місцевий суд не вказав, на підставі
чого ним визначена така вартість
блоків, адже в самому акті їх вартість
не вказана. Відтак, апеляційний суд
вважає, що вартість переданих
матеріалів по акту від 22.10.2012р. (блоки
БС-4 2шт та БС-1-6шт) безпідставно
визначена місцевим судом в сумі
45575,81грн., оскільки як зазначено вище, з
урахуванням локального кошторису №
04-001-004 вартість переданих матеріалів по
акту від 22.10.2012р. (блоки БС-4 2шт та
БС-1-6шт) та вартість їх перевезення, які
не були враховані позивачем при
зменшенні ціни позову, становить 23
376,35грн.( з ПДВ).

Крім того, на думку апеляційного суду,
місцевим судом безпідставно
зараховано ПДВ в сумі 149183,78 грн. та
вартість перевезення в сумі 19571,40грн.(
включена в акт за серпень 2012р.),
оскільки вартість переданих на
зберігання сільській раді матеріалів
визначена позивачем при зменшенні
позовних вимог з урахуванням ПДВ та з
урахуванням вартості перевезення цих
матеріалів, яка також визначена з
урахуванням ПДВ. Тим більше, що
вартість перевезення в сумі 19571,40грн.
включена в акт виконаних робіт за
серпень 2012р., який не стосується
договору 1.14 та додаткової угоди №1.

Слід також зазначити, що саме лише
декларування відповідачем сум ПДВ та
податку на прибуток з отриманих від
позивача в 2010році коштів в сумі 895
102,70грн на придбання матеріалів, не
означає, що він виконав у встановлений
строк свої зобов'язання за договором
щодо придбання будівельних матеріалів,
їх використання в процесі виконання
робіт та передачі залишків
невикористаних матеріалів на
зберігання сільській раді.

Водночас, з матеріалів справи( протокол
наради, т. 1. а.с. 105) вбачається, що на
автодорозі в с. Тисів Болехівської
міської ради 11.07.2011р. пройшов ще один
зсув грунту, однак ліквідація
наслідків цього зсуву не була
предметом договору №1.14 від 22.11.2010р. та
додаткової угоди №1 від 29.12.2010р., які
припинили свою дію 31.12.2010р.

Крім того, згідно з п.9.Порядку
використання коштів резервного фонду
бюджету, затв. постановою Кабінету
Міністрів України від 29 березня 2002 р. N
415, рішення про виділення коштів з
резервного фонду бюджету приймається
тільки в межах призначення на цю мету у
відповідному бюджеті і втрачає
чинність після закінчення
відповідного бюджетного періоду.

Отже, кошти, виділені позивачу в
2010році з резервного фонду бюджету на
ліквідацію наслідків зсуву та
повторного зсуву, які сталися в 2010році
на автодорозі в с. Тисів Болехівської
міської ради, не могли
використовуватися на ліквідацію зсуву,
що стався в 2011році , та поза межами дії
договору №1.14 від 22.11.2010р. та
додаткової угоди №1 від 29.12.2010р.

Відтак, посилання відповідача на
виконання робіт в 2011 та 2012 роках, які
стосуються ліквідації наслідків
зсуву, який стався в липні 2011р., є
необґрунтованим, а доводи про
неправомірність залишення місцевим
судом поза увагою акту виконаних робіт
за липень 2011р.на суму 153 991,97грн., акту на
перевезення блоків на суму 92 309,93грн.,
задекларованого податку на прибуток в
сумі 186 479,73грн., безпідставними

Таким чином, отримавши від позивача в
2010році кошти резервного фонду бюджету
в сумі 895 102,70грн на придбання
матеріалів, відповідач мав в 2010році
придбати ці матеріали, використати їх
при виконанні робіт з ліквідації зсуву
та повторного зсуву, що сталися в
2010році, а невикористані матеріали мав в
2010році передати на зберігання
сільській раді. Своїх зобов'язань
відповідач не виконав у встановлений
договором строк. Лише в 2012році передав
на зберігання сільській раді матеріали
на загальну суму 293 397,55грн.( в т.ч.
вартість їх перевезення та ПДВ),
заборгованість за договором №1.14
становить 601 705,15грн.

В силу ст. 611 ЦК України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.

До стягнення заявлена пеня, яка
нарахована за період з 01.01.2011р. по
01.07.2011р. в розмірі 0,1% від суми боргу 895
102,70грн в сумі 162 013,59грн., та штраф - в
розмірі 7% від суми 895 102,70грн в сумі
62657,19грн.( розрахунок т.1, а.с. 129).

Частиною 2 ст. 231 ГК встановлено, у разі
якщо порушено господарське
зобов'язання, в якому хоча б одна
сторона є суб'єктом господарювання, що
належить до державного сектора
економіки, або порушення пов'язане з
виконанням державного контракту, або
виконання зобов'язання фінансується за
рахунок Державного бюджету України чи
за рахунок державного кредиту, штрафні
санкції застосовуються, якщо інше не
передбачено законом чи договором, у
таких розмірах:

за порушення строків виконання
зобов'язання стягується пеня у розмірі
0,1 відсотка вартості товарів (робіт,
послуг), з яких допущено прострочення
виконання за кожний день прострочення,
а за прострочення понад тридцять днів
додатково стягується штраф у розмірі
семи відсотків вказаної вартості.

Така ж відповідальність за
несвоєчасне виконання зобов'язань за
договором передбачена пунктом 7.2
договору №1.14..

Відтак, апеляційний суд вважає
помилковим висновок місцевого суду про
відмову у стягненні пені і штрафу.

Інші доводи скаржника відхиляються як
необґрунтовані.

Статтею 32 ГПК України встановлено, що
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

В силу вимог ст.ст. 33,34 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Обставини,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно з ч.2 ст.101 ГПК України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.104 ГПК України
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого господарського суду
є: неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які місцевий господарський суд визнав
встановленими; невідповідність
висновків, викладених у рішенні
місцевого господарського суду,
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.

На підставі викладеного апеляційний
суд дійшов висновку, що місцевий
господарський суд не повно з'ясував
обставини, що мають значення для
справи, та дійшов помилкового висновку
про задоволенні позову в сумі 410 750
,51грн.. основного боргу, оскільки, на
думку апеляційного суду, позов
підлягає до задоволення в сумі 826
375,93грн., з якої: 601 705,15грн. основний борг,
162 013,59грн. пеня та 62657,19грн. штраф.
Відтак, рішення місцевого суду
належить змінити, задоволивши позов в
сумі 826 375,93грн.

З огляду на те, що спір виник з вини
відповідача, судові витрати (державне
мито та витрати на інформаційно -
технічне забезпечення судового
процесу) покладаються на відповідача
пропорційно до задоволених позовних
вимог.

Судовий збір за подання апеляційної
скарги покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 91, 99, 101, 103, 104, 105 ГПК
України, Львівський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1 В задоволенні апеляційної скарги
відмовити.

2. Рішення господарського суду
Івано-Франківської області від 25.11.2013р.
у справі № 5010/2117/2011-20/108 змінити,
виклавши резолютивну частину рішення
в наступній редакції:

Позов задоволити частково.

Стягнути з Приватного підприємства
"Галнафтогазмонтаж", ідент. код 32604960,
місцезнаходження: 76010, м.
Івано-Франківськ, вул. Короля Данила, 16
Б, кв.10 на користь Івано-Франківського
обласного управління водних ресурсів,
ідент. код 13646270, місцезнаходження: 76014,
м. Івано-Франківськ, вул. Академіка
Сахарова, 23а, -: 601 705,15грн. основного
боргу, 162 013,59грн. пені, 62657,19грн.щтрафу,
8263, 76грн. державного мита та 224,31 витрат
на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

4. Постанова набирає законної сили з
моменту її прийняття і може бути
оскаржена в касаційному порядку.

5. Справу повернути до місцевого
господарського суду.

Постанова підписана 04.04.2014р.

Головуючий-суддя
Хабіб М.І.

суддя
Зварич О.В.

суддя
Юрченко Я.О.