ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"24" березня 2014 р.
Справа № 911/473/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Антонівський
м'ясокомбінат», с. Мала Антонівка,
Білоцерківський р-н

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Девмарк», с. Рожівка,
Броварський р-н

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача ОСОБА_1

про стягнення 62 660,00 грн.

Суддя Щоткін О.В.

за участю представників сторін:

позивач - Поліщук В.А. - адвокат, ордер №
000428 від 24.03.2014р.;

відповідач - не з'явився;

третя особа - не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Київської
області звернулось Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Антонівський м'ясокомбінат» з позовом
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Девмарк», третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача ОСОБА_1 про стягнення 62 660,00
грн. матеріальних збитків, завданих в
результаті вчинення кримінального
правопорушення.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 18.02.14р. було порушено
провадження у справі, розгляд справи
призначено на 24.03.14р.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 19.02.14р. було залучено в
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача, ОСОБА_1.

В судове засідання 24.03.14р. повноважний
представник відповідача не з'явився,
хоча про дату, час і місце проведення
судового засідання був повідомлений
належним чином, що підтверджується
поштовим повідомленням № 557,
вимоги суду, викладені в попередніх
ухвалах не виконав, витребувані
документи, в тому числі, відзив на
позов, суду не надав.

Згідно п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду від 26.12.2011 року №18
«Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Враховуючи те, що неявка відповідача в
судове засідання не перешкоджає
розгляду спору по суті, суд вважає за
можливе здійснити розгляд справи за
наявними в ній матеріалами, відповідно
до статті 75 ГПК України, за відсутності
представника відповідача.

Згідно ч. 2 ст. 82 ГПК України, рішення
приймається господарським судом за
результатами оцінки доказів, поданих
сторонами та іншими учасниками
господарського процесу, а також
доказів, які були витребувані
господарським судом, у нарадчій
кімнаті.

Відповідно до ч. 1 статті 85 ГПК України,
прийняте рішення оголошується
господарським судом у судовому
засіданні після закінчення розгляду
справи.

24.03.2014р. в судовому засіданні оголошено
вступну та резолютивну частину
рішення.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши наявні в ній докази,
оцінивши їх в сукупності та заслухавши
пояснення присутнього в судовому
засіданні представника позивача, суд,-

встановив:

ТОВ «Девмарк» користується
автомобілем MERSEDES - BENZ 2540 н.з. НОМЕР_1 з
причепом BURG н.з. НОМЕР_2 на підставі
договору оренди транспортних засобів
від 27.01.2012 року, посвідченого приватним
нотаріусом Броварського районного
нотаріального округу Київської
області, зареєстрованого в реєстрі за
№152, укладеного між ОСОБА_3 та ТОВ
«Девмарк».

ОСОБА_1 керував автомобілем MERSEDES - BENZ 2540
н.з. НОМЕР_1 з причепом BURG н.з. НОМЕР_2 на
підставі подорожнього листа
вантажного автомобіля №566619, виданого
ТОВ «Девмарк».

19 грудня 2012 року водій ОСОБА_1, керуючи
автомобілем MERSEDES - BENZ 2540 н.з. НОМЕР_1 з
причепом BURG н.з. НОМЕР_2, рухався по
автошляху ПСО м. Київ, на території
Бориспільського району в напрямку
автодороги Київ - Харків. Проїжджаючи 16
км. зазначено автошляху, ОСОБА_1, грубо
порушуючи вимоги Правил дорожнього
руху та допустив зіткнення із
автомобілем MERSEDES - BENZ 814 D н.з. НОМЕР_3, під
керуванням ОСОБА_4, який рухався в
напрямку м. Києва.

В результаті ДТП, водій автомобіля MERSEDES
- BENZ 814 D н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_5 від отриманих
тілесних ушкоджень помер в
Бориспільській Центральній районній
лікарні, а власнику автомобіля MERSEDES - BENZ
814 D н.з. НОМЕР_3 (TOB «Антонівський
м'ясокомбінат») було завдано
матеріальної шкоди на суму 112 660, 00
гривень, що підтверджується висновком
№190 від 22.08.2013 року.

Відповідно до Полісів №АВ/6931801 та №
АВ/6931802 обов'язкового страхування
цивільно - правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів від 30.03.2012 року ТОВ «Девмарк»
застрахувало свою цивільно - правову
відповідальність за шкоду завдану
автомобілем MERSEDES-BENZ 2540 н.з.НОМЕР_1 та
причепом BURG н.з. НОМЕР_2. Згідно п.4
Полісу страхова сума (ліміт
відповідальності) на одного
потерпілого за шкоду, заподіяну життю і
здоров'ю становить 100 000 гривень, за
шкоду заподіяну майну 50 000 гривень.
18.11.2013 року ТОВ «Антонівський
м'ясокомбінат» звернулось до страхової
компанії із заявою про виплату
страхового відшкодування в розмірі 50 000
гривень (в межах ліміту
відповідальності), що підтверджується
заявою та розпискою страхової компанії
про отримання документів та заведення
справи №11728/40/2013/53.

Страхова компанія задовольнила заяву,
що підтверджується листом від 28.01.2014
року.

У зв'язку з тим, що страховий поліс не
покриває розмір матеріальної шкоди,
завданої позивачу, він змушений був
звернутися з позовом до суду з вимогою
стягнути з відповідача суму
невідшкодованої шкоди.

Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди, тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа,
яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Враховуючи те, що умовами полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів АВ/6931801 визначено ліміт
відповідальності за шкоду, завдану
майну потерпілого, в сумі 50000,00 грн., то
страхове відшкодування, що підлягає
сплаті позивачу відповідачем
становить 62 660,00 грн. із розрахунку: 112 660
гривень (розмір завданої шкоди) - 50 000
гривень (ліміт відповідальності
страхової компанії).

Частиною 1 ст.1172 ЦК України встановлено,
що юридична особа або фізична особа
відшкодовує шкоду, завдану їхнім
працівником під час виконання ним
своїх трудових (службових) обов'язків.

Факт перебування гр. ОСОБА_1 на момент
вчинення ДТП у трудових відносинах з
ТОВ «Девмарк» підтверджується наказом
ТОВ «Девмарк» від 12.07.2012 року та
трудовим договором від 12.07.2012 року, який
укладений між ТОВ «Девмарк» та ОСОБА_1

Також, позивачем до матеріалів справи
були долучені характеристика, яка була
видана ОСОБА_1 відповідачем та
протоколи допиту від 06.02.2013р. та від
12.06.2013р., з яких вбачається, що на момент
вчинення ДТП, ОСОБА_1 перебував у
трудових відносинах з відповідачем та
виконував обов'язки експедитора,
використовуючи автомобіль MERSEDES - BENZ 2540
н.з. НОМЕР_1 з причепом BURG н.з. НОМЕР_2.

В зв'язку з чим, суд приходить до
висновку, що на момент вчинення ДТП,
ОСОБА_1 виконував трудові обов'язки в
ТОВ «Девмарк».

Відповідно до частини першої ст. 1188 ЦК
України, шкода, завдана внаслідок
взаємодії кількох джерел підвищеної
небезпеки, відшкодовується на
загальних підставах, а саме: шкода,
завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Вироком Апеляційного суду Київської
області від 06.11.2013 року ОСОБА_1 визнано
винним у вчиненні ДТП (ч.2 ст.286 КК
України) та призначено покарання у виді
3 років позбавлення волі з позбавленням
права керувати транспортними засобами
на 3 роки.

Проте варто зазначити, що не вважається
особою, яка здійснює діяльність, що є
джерелом підвищеної небезпеки, і не
несе відповідальності за шкоду перед
потерпілим особа, яка керує
транспортним засобом у зв'язку з
виконанням своїх трудових (службових)
обов'язків на підставі трудового
договору (контракту) із особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, якщо з нею
укладено цивільно-правовий договір.
Така особа, враховуючи характер
відносин, які між ними склалися, може
бути притягнута до відповідальності
роботодавцем лише у регресному порядку
відповідно до статті 1191 ЦК.

На особу, яка перебувала в трудових
відносинах на підставі трудового
договору (контракту) і завдала шкоди
життю чи здоров'ю у зв'язку з
використанням транспортного засобу, що
належить роботодавцю,
відповідальність за завдання шкоди
може бути покладена лише за умови, якщо
буде доведено, що вона заволоділа
транспортним засобом неправомірно
(частини третя і четверта статті 1187 ЦК).

Особа, яка здійснює діяльність, що є
джерелом підвищеної небезпеки, не
відповідає за шкоду, завдану цим
джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з
його володіння внаслідок протиправних
дій інших осіб (наприклад, у разі
незаконного заволодіння транспортним
засобом), внаслідок непереборної сили
(наприклад, у разі стихійного лиха), а не
з його вини.

Аналогічна правова позиція міститься у
Постанові Пленуму Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ № 4 від
01.03.2013р. «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки».

Доказів неправомірного заволодіння
джерелом підвищеної небезпеки -
автомобілем MERSEDES - BENZ 2540 н.з. НОМЕР_1 з
причепом BURG н.з. НОМЕР_2, відповідачем до
суду не надано.

За таких обставин судом встановлено, що
до позивача перейшло право вимоги до
ТОВ «Девмарк», власника джерела
підвищеної небезпеки - транспортного
засобу марки MERSEDES - BENZ 2540 н.з. НОМЕР_1 з
причепом BURG н.з. НОМЕР_2, 62 660 гривень
відшкодування, непокритого лімітом
відповідальності страхової компанії.

Приписами статей 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
чи заперечень.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, відзив на позов, докази
відшкодування матеріальної шкоди суду
не надав.

Зважаючи на вищевикладене
господарський суд прийшов до висновку,
що позовні вимоги про стягнення 62 660,00
грн. матеріальної шкоди підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Згідно із ст. 44, 49 ГПК України, судовий
збір, від сплати якого позивач у
встановленому порядку звільнений,
стягується з відповідача в доход
бюджету пропорційно розміру
задоволених вимог, якщо відповідач не
звільнений від сплати судового збору.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов
до висновку, що судовий має бути
стягнуто з відповідача в доход
державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.
124 Конституції України, ст.ст. 33, 34, 44, 49, 82
-85 ГПК України, господарський суд
Київської області, -

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Девмарк» (07414,
Київська обл., Броварський район, с.
Рожівка, вул. Шпильова, 12, ) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Антонівський
м'ясокомбінат» (09138, Київська область
Білоцерківський район, с. Мала
Антонівка, вул. Першотравнева, 1-б, ) - 62 660 (шістдесят дві тисячі
шістсот шістдесят) грн. 00 коп.
матеріальної шкоди.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Девмарк» (07414,
Київська обл., Броварський район, с.
Рожівка, вул. Шпильова, 12, ) в доход Державного бюджету
України 1 827 (одну тисячу вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

4. Видати накази після набрання
рішенням законної сили.

Дата підписання повного тексту
рішення: 03.04.2014р.

Суддя
Щоткін О.В.