ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

07 березня 2014 року Справа № 910/10172/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді:Шевчук
С.Р.суддів:Демидової А.М. Могил С.К.
Селіваненка В.П. Плюшка І.А.

розглянувши заяву Товариства з
обмеженою відповідальністю з
іноземними інвестиціями "АВТ
Баварія"про перегляд Верховним Судом
УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 19.11.2013у
справі№ 910/10172/13за позовомФізичної
особи-підприємця ОСОБА_6 доТовариства з
обмеженою відповідальністю з
іноземними інвестиціями "АВТ
Баварія"простягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 30.07.2013, залишеним без змін
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 10.10.2013,
задоволено позов Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_6 про стягнення
з Товариства з іноземними інвестиціями
"АВТ Баварія" 855 750,53 грн., з яких 850 368,75
грн. основного боргу та 5 381,78 грн. 3%
річних.

Постановою Вищого господарського суду
України від 19.11.2013 у справі № 910/10172/13
рішення Господарського суду міста
Києва від 30.07.2013 та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 10.10.2013 залишено
без змін.

Товариством з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями "АВТ Баварія" подано заяву
про перегляд Верховним Судом України
постанови Вищого господарського суду
України від 19.11.2013 у справі № 910/10172/13, у
якій заявник просить вказану постанову
скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду касаційної інстанції.

Заява з посиланням на постанови Вищого
господарського суду України від 16.10.2013
у справі № 924/517/13, від 10.10.2013 у справі №
908/999/13, від 10.03.2011 у справі № 01/826, від
04.03.2010 у справі № 18/159-09 мотивована
неоднаковим застосуванням судом
касаційної інстанції положень статті
514 Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України), внаслідок чого ухвалено різні
за змістом судові рішення у подібних
правовідносинах.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в
допуску справи № 910/10172/13 до провадження
Верховного Суду України з таких
підстав.

Відповідно до пункту 1 статті 11116
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) заява про
перегляд судових рішень господарських
судів може бути подана на підставі
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права,
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах.

Встановлений статтею 11116 ГПК України
перелік підстав для подання заяви про
перегляд судових рішень є вичерпним і
розширеному тлумаченню не підлягає.
Ухвалення різних за змістом судових
рішень матиме місце в разі, коли суд
касаційної інстанції у розгляді двох
чи більше справ за подібних предмета та
підстав позову, змісту позовних вимог
та встановлених судом фактичних
обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов
неоднакових правових висновків,
покладених в основу цих судових рішень.

В постанові від 19.11.2013 у справі №
910/10172/13, про перегляд якої просить
заявник, Вищий господарський суд
України зазначив про законність та
обґрунтованість висновку судів першої
та апеляційної інстанцій про наявність
підстав для стягнення з відповідача на
користь позивача як нового кредитора
суми вартості автомобіля (предмету
договору купівлі-продажу), враховуючи
встановлені судами попередньої
інстанції обставини справи, а саме
наявність істотного недоліку предмету
договору купівлі-продажу, який виник
саме з вини виробника, відмову покупця
від контракту і наявну вимогу з боку
останнього щодо повернення сплаченої
за товар грошової суми протягом
встановленого гарантійного строку на
товар; укладення покупцем договору
цесії з позивачем (новим кредитором).

Водночас з постанови від 10.03.2011 у справі
№ 01/826, на яку заявник посилається,
Вищий господарський суд України
погодився з висновком суду апеляційної
інстанції щодо відмови у задоволенні
позову про стягнення з відповідача
помилково перерахованої суми, оскільки
судами попередніх інстанцій було
встановлено, що на момент укладення
договору про відступлення права вимоги
від 01.04.2010, на підставі якого позивач
звернувся з даною вимогою до
відповідача, у останнього не було
обов'язку про повернення грошових
коштів на суму, оскільки платіжне
доручення, яким вони були перераховані
містило інформацію, що ці кошти є
зворотною фінансовою допомогою, а не
помилково перерахованими і обов'язок
по поверненню цих коштів реально
наступив або мав наступити у
визначений термін.

З постанови від 04.03.2010 у справі № 18/159-09,
на яку також посилається заявник, суд
касаційної інстанції зазначив щодо
обґрунтованості відмови у задоволенні
позову про стягнення з відповідача
суми заборгованості за договором,
штрафу за користування чужими
грошовими коштами, інфляційних втрат, 3%
річних і пені з огляду на встановлені
судом першої інстанції обставини
справи про те, що на момент укладення
позивачем договору уступки права
вимоги, на підставі якого позивач
звернувся з позовом, вимоги не
існувало.

Таким чином, зазначені судові рішення
не підтверджують доводів заявника щодо
неоднакового застосування норм
матеріального права в подібних
правовідносинах, а свідчать лише про
наявність у згаданих справах різних
обставин, залежно від яких суд
касаційної інстанції дійшов
відповідних правових висновків.

Колегія суддів не розцінює як доказ
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права постанову
Вищого господарського суду України від
16.10.2013 у справі № 924/517/13, оскільки
предмети спорів у цій справі та у
справі, про перегляд якої подано заяву,
є різними. В справі № 924/517/13 предметом
спору є визнання недійсним договору
про відступлення права вимоги, тоді як
у справі № 910/10172/13 предметом спору є
стягнення заборгованості за договором.
Таким чином, правовідносини, що
регулюються даними справами не є
подібними.

Не приймається колегією суддів до
уваги посилання заявника на постанову
Вищого господарського суду України від
10.10.2013 у справі № 908/999/13 в зв'язку з тим,
що даною постановою скасовано судові
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій, а справу передано на новий
розгляд до суду першої інстанції, що не
означає остаточного вирішення спору у
справі, тому на таку постанову не може
здійснюватися посилання на
підтвердження підстави, встановленої
пунктом 1 статті 11116 ГПК України.

З огляду на викладене Вищий
господарський суд України дійшов
висновку про відсутність підстав для
допуску даної справи до провадження
Верховного Суду України.

Керуючись статтями 86, 11116 - 11121 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями "АВТ Баварія" у допуску
справи № 910/10172/13 до провадження
Верховного Суду України.

Головуючий
суддя:С.ШевчукСудді:А.Демидова С.Могил
В.Селіваненко І.Плюшко