ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
_____________ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

25 березня 2014 року
Справа №913/15/14

Провадження №32/913/15/14

за позовом: Обласного комунального
підприємства «Компанія
«Луганськвода», м.Луганськ,

до відповідача: Луганського міського
комунального підприємства
«Теплокомуненерго», м.Луганськ,

про стягнення 1916766,55 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

Секретар судового засідання: Антонова
І.В.

У засіданні брали участь:

від позивача: Шапка Д.А. - нач. юр. від.

від відповідача: Ільясов Р.Б. - інж.,
Тагієв А.С. - заст. нач.

Згідно із ст.77 ГПК України

в засіданнях суду оголошувались
перерви

з 18.03.2014р. до 21.03.2014р., з 21.03.2014р.

до 24.03.2014р., з 24.03.2014р. до 25.03.2014р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Обласне комунальне
підприємство «Компанія
«Луганськвода», м.Луганськ звернувся
до господарського суду Луганської
області з позовом (з урахуванням заяви
№01/18-10 від 27.01.2014р.) до відповідача,
Луганського міського комунального
підприємства «Теплокомуненерго»,
м.Луганськ про стягнення боргу в сумі
1916766,55 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилався на те, що в період з вересня
по грудень 2013 року відповідачу було
надано послуги з централізованого
водопостачання та водовідведення, які
залишились не оплаченими на суму 1916766,55
грн. Нормативно позовні вимоги
обґрунтовані приписами ст.ст.1212, 1213
Цивільного кодексу України через
відсутність між сторонами договірних
відносин щодо надання відповідних
послуг.

У судовому засіданні 24.03.2014р.
представник позивача надав пояснення,
у відповідності до яких станом на
24.03.2014р. сума не оплачених послуг, що
були надані відповідачу в період з
вересня по грудень 2013 року, становить
497721,77 грн. При цьому, заяву про
зменшення позовних вимог Обласним
комунальним підприємством «Компанія
«Луганськвода» в порядку норм ст.22
Господарського процесуального кодексу
України надано не було, внаслідок чого
суд розглядає вимоги позивача про
стягнення 1916766,55 грн.

Відповідач у відзиві без номеру та
дати, який надійшов на адресу
господарського суду 27.02.2014р., проти
задоволення позову на суму 1319337,19 грн не
заперечив. При цьому, за твердженням
відповідача, решта заборгованості
виникла через неправомірне визначення
Обласним комунальним підприємством
«Компанія «Луганськвода» обсягів
стічної води на рівні 30% від спожитої
води, а також не врахування показників
приладів обліку водопостачання на
деяких об'єктах відповідача.

Одночасно, за поясненнями
представників Луганського міського
комунального підприємства
«Теплокомуненерго», станом на 24.03.2014р.
заборгованість перед позивачем за
послуги, що були надані відповідачу в
період з вересня по грудень 2013 року,
відсутня.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін,
господарський суд встановив:

Згідно із ч.3 ст.179 Господарського
кодексу України укладення
господарського договору є обов'язковим
для сторін, якщо він заснований на
державному замовленні, виконання якого
є обов'язком для суб'єкта
господарювання у випадках,
передбачених законом, або існує пряма
вказівка закону щодо обов'язковості
укладення договору для певних
категорій суб'єктів господарювання чи
органів державної влади або органів
місцевого самоврядування.

За змістом ст.19 Закону України «Про
питну воду та питне водопостачання»
послуги з питного водопостачання
надаються споживачам підприємством
питного водопостачання на підставі
договору, зокрема, з підприємствами,
установами, організаціями, що
безпосередньо користуються
централізованим питним
водопостачанням.

Відповідно до п.п.2.1, 2.2 Правил
користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення в
населених пунктах України,
затверджених наказом №190 від 27.06.2008р.
Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України, (зі змінами) договірні
відносини щодо користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення
здійснюються виключно на договірних
засадах відповідно до законів України
«Про питну воду та питне
водопостачання» та «Про
житлово-комунальні послуги» (далі -
Правила №190).

За приписами ч.3 ст.184 Господарського
кодексу України укладення
господарських договорів на основі
примірних і типових договорів повинно
здійснюватися з додержанням умов,
передбачених статтею 179 цього Кодексу,
не інакше як шляхом викладення
договору у вигляді єдиного документа,
оформленого згідно з вимогами статті 181
цього Кодексу та відповідно до правил,
встановлених нормативно-правовими
актами щодо застосування примірного
або типового договору.

За таких обставин, приймаючи до уваги
приписи вказаних норм законодавства,
укладення договору на послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення є обов'язковим.

Як вбачається з матеріалів справи, у
період з вересня по грудень 2013 року між
Луганським міським комунальним
підприємством «Теплокомуненерго» та
Обласним комунальним підприємством
«Компанія «Луганськвода» не існувало
договірних відносин, зокрема, судом
розглядався спір по справі №913/2924/13
щодо встановлення договірних відносин
з водопостачання та водовідведення між
сторонами.

Ухвалою господарського суду від
16.01.2014р. за позовом Обласного
комунального підприємства «Компанія
«Луганськвода» до Луганського
міського комунального підприємства
«Теплокомуненерго» про врегулювання
розбіжностей, які виникли при
укладанні договору на послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення провадження по справі
припинено.

При цьому, суд зазначив, що оскільки
зобов'язання між сторонами за проектом
договору мали тривати до 31.12.2013р., то
спір щодо розбіжностей, які виникли при
укладанні цього договору, може бути
вирішений в судовому порядку до
31.12.2013р., а після закінчення
встановленого проектом договору
строку його дії, предмет спору щодо
врегулювання розбіжностей, які виникли
при укладанні договору, є відсутнім.

Відтак, позивач звернувся до суду з
вимогами про стягнення з відповідача
боргу в сумі 1916766,55 грн. за послуги з
водопостачання та водовідведення, що
надавались в період з вересня по
грудень 2013 року, на підставі ст.ст.1212, 1213
Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст.1212 Цивільного
кодексу України особа, яка набула
майно або зберегла його у себе за
рахунок іншої особи (потерпілого) без
достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Тобто, ч.1 ст.1212 Цивільного кодексу
України припускає можливість
виникнення двох зобов'язань з
безпідставного збагачення: перший вид -
зобов'язання, що виникли внаслідок
безпідставного придбання; другий вид -
зобов'язання, що виникли внаслідок
безпідставного збереження.

У даному випадку має місце несплата
комунальних послуг з водопостачання та
водовідведення, якими за відсутності
договору фактично скористався набувач
- відповідач.

Як свідчать матеріали справи, між
сторонами існують розбіжності щодо
способу визначення обсягів
водопостачання та водовідведення у
спірний період.

Зокрема, виходячи зі змісту відомостей
позивача, з вересня по грудень 2013 року
Обласним комунальним підприємством
«Компанія «Луганськвода» на користь
відповідача було надано послуги з
централізованого водопостачання (606284
куб.м) та водовідведення (177423 куб.м) на
загальну суму 5174503,68 грн, а саме:

- у вересні 2013 року на суму 41254,63 грн (5381
куб.м води, 1377 куб.м стоків),

- у жовтні 2013 року на суму 1416041,87 грн (177790
куб.м води, 52814 куб.м стоків),

- у листопаді 2013 року на суму 1885857,05 грн
(216064 куб.м води, 64359 куб.м стоків),

- у грудні 2013 року на суму 1831350,13 грн (207049
куб.м води, 58873 куб.м стоків).

За твердженням відповідача, протягом
вересня - грудня 2013 року позивачем на
користь Луганського міського
комунального підприємства
«Теплокомуненерго» було надано
послуги з централізованого
водопостачання (4233915,89 грн, 603670 куб.м) та
водовідведення (342866,81 грн, 66283 куб.м) на
загальну суму 4576782,70 грн, а саме:

- у вересні 2013 року: надано послуги
водопостачання на суму 34329,42 грн (5363
куб.м), надано послуги водовідведення
на суму 3940,37 грн (797 куб.м),

- у жовтні 2013 року: надано послуги
водопостачання на суму 1144254,20 грн (176720
куб.м), надано послуги водовідведення
на суму 115318,80 грн (22576 куб.м),

- у листопаді 2013 року: надано послуги
водопостачання на суму 1543937,19 грн (216084
куб.м), надано послуги водовідведення
на суму 106813,27 грн (20638 куб.м),

- у грудні 2013 року: надано послуги
водопостачання на суму 1511395 грн (205503
куб.м), надано послуги водовідведення
на суму 116794,37 грн (22272 куб.м).

На переконання Луганського міського
комунального підприємства
«Теплокомуненерго», позивач
неправомірно визначає обсяг стічної
води на рівні 30% від спожитої води, тоді
як обсяг стічних вод, які надходять від
споживача повинен встановлюватись по
кількості спожитої води, відповідно до
показників приладів обліку води, за
виключенням витрат води на підживлення
системи теплопостачання та кількості
води витраченої на гаряче
водопостачання.

Як вказує позивач, визначення обсягів
стічної води на рівні 30% від спожитої
води на об'єктах відповідача
відповідає приписам п.5.29 Правил №190.

За приписами п.5.29 Правил №190 у разі
відсутності засобів обліку стічних вод
їх облік здійснюється такими методами:
1) за допомогою засобів обліку на
водозаборах; 2) за паспортною
продуктивністю насосів на водозаборах;
3) за паспортним дебітом усіх
свердловин та проектною потужністю
поверхневого водозабору; 4) на підставі
витрат води на технологічні потреби; 5)
на підставі замірів кількості стічних
вод, що надходять до мереж
водовідведення. Метод визначення
кількості стічних вод встановлюється
виробниками.

Відповідач не заперечує факту
відсутності засобів обліку стічних вод
на власних об'єктах. У судовому
засіданні 18.03.2014р. на запитання суду «Чи
встановлені на об'єктах Луганського
міського комунального підприємства
«Теплокомуненерго», щодо оплати послуг
водопостачання та водовідведення на
яких виник спір у справі, прилади
обліку стічних вод?» представник
відповідача надав відповідь «Ні, не
встановлені».

Відтак, право обрати метод визначення
кількості стічних вод належить
виробнику, яким у даному випадку є
позивач у справі, і такий метод обрано
відповідно до норм, які регулюють
спірні відносини і є обов'язковими для
сторін.

За таких обставин, приймаючи до уваги
приписи п.5.29 Правил №190, за висновками
суду, позивач мав право здійснити
визначення обсягу стічних вод на
об'єктах відповідача на рівні 30% від
спожитої відповідачем води.

Одночасно, як свідчать матеріали
справи, 27.09.2013р., 04.10.2013р., 11.10.2013р.
представниками позивача було
проведено обстеження об'єктів
відповідача за адресами: м.Луганськ,
кв.50 лєт Октября, 4а; м.Луганськ,
вул.ім.Даля, 7-9; м.Луганськ, вул.К.Маркса,
14, внаслідок чого встановлено
порушення п.5.18 Правил №190.

За вказаними фактами інспекторами
Департаменту економічної безпеки
Обласного комунального підприємства
«Компанія «Луганськвода» було
складено акти:

- №10 від 04.10.2013р. (кв.50 лєт Октября, 4а),
від підписання якого представник
водокористувача - майстер котельної
ОСОБА_4 в присутності представників
комісії відмовилась, про що вчинено
відповідний запис;

- №11 від 11.10.2013р. (вул.ім.Даля, 7-9), який
підписано представником
водокористувача - начальником
котельної Солдатенко Д.В.;

- №18 від 27.09.2013р. (вул.К.Маркса, 14), який
підписано представником
водокористувача - начальником дільниці
№3 Степаненко В.В.

У зв'язку з виявленими порушеннями,
обсяг поставленої води на вказаних
об'єктах визначався позивачем з
урахуванням приписів п.3.3 Правил №190,
внаслідок чого відповідачу виставлено
наступні рахунки:

- №326/18 за жовтень 2013 року на суму 2773,32
грн (за період з 26.09.2013р. по 03.10.2013р.),

- №326/12 за жовтень 2013 року на суму 6933,30
грн (за період з 26.09.2013р. по 03.10.2013р.),

- №326/3 за жовтень 2013 року на суму 10073,74
грн (за період з 14.09.2013р. по 11.10.2013р.).

Відповідач у листах №15/42-11-3546 від
23.10.2013р., №15/42-11-3479 від 21.10.2013р., №15/42-11-3551
від 23.10.2013р., скерованих на адресу
позивача, зазначив про неприйняття до
обліку та оплати груп-рахунків №326/3,
№326/18, №326/12 за жовтень 2013 року через те,
що розрахунок позивача, який
здійснений на підставі п.3.3 Правил №190 є
необґрунтованим.

За приписами п.5.18 Правил №190 споживач
відповідає за цілісність та збереження
засобів обліку, пломб і деталей
пломбування, встановлених
представниками територіальних органів
Держспоживстандарту та виробником в
місцях з'єднань засобів обліку,
запірної арматури, манометра та іншого
обладнання вузла обліку незалежно від
місця його розташування. Знімати
засоби обліку, здійснювати будь-які
заміни їх частин або зміни положення на
водомірному вузлі, де їх встановлено,
знімати пломби, накладені органами
Держспоживстандарту або виробником,
має право лише виробник або споживач за
дозволом виробника. У разі самовільних
дій споживач сплачує витрату води
згідно з пунктами 3.3, 3.4 цих Правил.

Відповідно до п.3.3 Правил №190 у разі
безоблікового водокористування
виробник виконує розрахунок витрат
води за пропускною спроможністю труби
вводу при швидкості руху води в ній 2,0
м/сек та дією її повним перерізом
протягом 24 годин за добу.

Як зазначено судом вище, 27.09.2013р.,
04.10.2013р., 11.10.2013р. представниками
позивача було проведено обстеження
об'єктів відповідача за адресами:
м.Луганськ, кв.50 лєт Октября, 4а;
м.Луганськ, вул.ім.Даля, 7-9; м.Луганськ,
вул.К.Маркса, 14, внаслідок чого
встановлено порушення п.5.18 Правил №190.

За вказаними фактами інспекторами
Департаменту економічної безпеки
Обласного комунального підприємства
«Компанія «Луганськвода» складено
акти №11 від 11.10.2013р., №18 від 27.09.2013р., №10
від 04.10.2013р., які у встановленому
законом порядку не оспорені
відповідачем та є дійсними.

Відтак, за висновками суду, позивач мав
право та можливість здійснити
розрахунок витрат води за пропускною
спроможністю труби вводу при швидкості
руху води в ній 2,0 м/сек та дією її
повним перерізом протягом 24 годин за
добу згідно із п.3.3 Правил №190.

За таких обставин, приймаючи до уваги
вищенаведене, при прийнятті цього
рішення суд враховує показники
водопостачання та водовідведення, які
надані Обласним комунальним
підприємством «Компанія
«Луганськвода», а саме щодо надання
послуг з централізованого
водопостачання (606284 куб.м) та
водовідведення (177423 куб.м) на загальну
суму 5174503,68 грн за період з вересня по
грудень 2013 року.

В силу норм ст.1213 Цивільного кодексу
України набувач зобов'язаний повернути
потерпілому безпідставно набуте майно
в натурі. У разі неможливості повернути
в натурі потерпілому безпідставно
набуте майно відшкодовується його
вартість, яка визначається на момент
розгляду судом справи про повернення
майна.

Виходячи зі змісту матеріалів справи, в
період з жовтня 2013 року по лютий 2014 року
відповідач перерахував на користь
позивача за послуги, що були надані у
вересні - грудні 2013 року, грошові кошти
на загальну суму 4676781,91 грн, про що
свідчать наступні платіжні доручення:

- №1891 від 30.10.2013р. на суму 500000 грн,

- №2229 від 20.11.2013р. на суму 100000 грн,

- №295 від 22.11.2013р. на суму 797842 грн,

- №2418 від 28.11.2013р. на суму 300000 грн,

- №2433 від 29.11.2013р. на суму 300000 грн,

- №297 від 19.12.2013р. на суму 659000 грн,

- №2919 від 19.12.2013р. на суму 114950,53 грн,

- №2989 від 26.12.2013р. на суму 300000 грн,

- №3030 від 27.12.2013р. на суму 185653 грн,

- №2 від 24.01.2014р. на суму 600000 грн,

- №3579 від 28.01.2014р. на суму 191547,22 грн,

- №3617 від 29.01.2014р. на суму 200000 грн,

- №3678 від 30.01.2014р. на суму 127922,50 грн,

- №3679 від 30.01.2014р. на суму 23066,73 грн,

- №4 від 27.02.2014р. на суму 600000 грн в
частині суми 276799,93 грн.

У графі «Призначення платежу» вказаних
платіжних документів міститься
посилання на договір №326 від 01.09.2013р.

У судовому засіданні 24.03.2014р.
представник відповідача надав
письмові пояснення, з якими погодився
позивач, стосовно того, що платежі на
загальну суму 4676781,91 грн були
здійсненні саме з метою погашення
боргу за послуги надані у
вересні-грудні 2013 року, договір №326 від
01.09.2013р. між сторонами не укладався.

За таких обставин, зазначені платіжні
доручення приймаються судом в якості
належних та допустимих доказів
часткового погашення боргу, що є
предметом стягнення у цій справі.

Відповідно до п.1-1 ст.80 Господарського
процесуального кодексу України
провадження по справі підлягає
припиненню у разі відсутності предмету
спору.

Згідно із п.4.4 постанови №18 від 26.12.2011р.
Пленуму Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» господарський суд
припиняє провадження у справі у зв'язку
з відсутністю предмета спору (п.1-1 ч.1
ст.80 Господарського процесуального
кодексу України), зокрема, у випадку
припинення існування предмета спору
(наприклад, сплата суми боргу, знищення
спірного майна, скасування
оспорюваного акта державного чи іншого
органу тощо), якщо між сторонами у
зв'язку з цим не залишилося
неврегульованих питань.

Дослідивши документи, які надані до
матеріалів справи, зокрема, платіжні
доручення №2 від 24.01.2014р. на суму 600000
грн, №3579 від 28.01.2014р. на суму 191547,22 грн,
№3617 від 29.01.2014р. на суму 200000 грн, №3678 від
30.01.2014р. на суму 127922,50 грн, №3679 від
30.01.2014р. на суму 23066,73 грн, №4 від 27.02.2014р.
на суму 600000 грн в частині суми 276799,93 грн,
суд дійшов висновку, що частина
заявленої до стягнення заборгованості
відповідача на суму 1419044,78 грн погашена
в процесі розгляду справи, внаслідок
чого провадження по справі №913/15/14
стосовно вимог про стягнення боргу на
вказану суму підлягає припиненню.

Крім того, враховуючи, що відповідачем
всупереч вимог ст.ст.4-3, 33
Господарського процесуального кодексу
України доказів сплати позивачу
заборгованості у розмірі 497721,77 грн до
матеріалів справи не надано, суд дійшов
висновку щодо наявності підстав для
задоволення позовних вимог на
зазначену суму.

Таким чином, приймаючи до уваги
вищенаведене, позов Обласного
комунального підприємства «Компанія
«Луганськвода» до Луганського
міського комунального підприємства
«Теплокомуненерго» про стягнення
1916766,55 грн підлягає частковому
задоволенню на суму 497721,77 грн з
одночсаним припиненням провадження по
справі в частині вимог про стягнення
1419044,78 грн.

Згідно зі ст.49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір в сумі 38335,33 грн належить
стягнути з відповідача на користь
позивача. Одночасно, виходячи з того, що
при зверненні до суду Обласним
комунальним підприємством «Компанія
«Луганськвода» було сплачено судовий
збір в розмірі більшому, ніж
передбачено діючим законодавством,
грошові кошти в сумі 0,01 грн належить
повернути позивачу з Державного
бюджету України з огляду на положення
ст.7 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.22, 43, 49, 75, 80, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги (з урахуванням заяви
№01/18-10 від 27.01.2014р.) Обласного
комунального підприємства «Компанія
«Луганськвода», м.Луганськ до
Луганського міського комунального
підприємства «Теплокомуненерго»,
м.Луганськ про стягнення боргу в сумі
1916766,55 грн задовольнити частково.

Стягнути з Луганського міського
комунального підприємства
«Теплокомуненерго» (91005, м.Луганськ,
вулиця Куракіна, будинок 23 А, ) на користь Обласного
комунального підприємства «Компанія
«Луганськвода» (91047, м.Луганськ, квартал
Пролетаріату Донбасу, будинок 166, ) заборгованість в сумі
497721,77 грн, а також судовий збір в
розмірі 38335,33 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Провадження по справі в частині
позовних вимог про стягнення з
Луганського міського комунального
підприємства «Теплокомуненерго» на
користь Обласного комунального
підприємства «Компанія «Луганськвода»
заборгованості у розмірі 1419044,78 грн
припинити.

Повернути Обласному комунальному
підприємству «Компанія «Луганськвода»
(91047, м.Луганськ, квартал Пролетаріату
Донбасу, будинок 166, ) з
Державного бюджету України судовий
збір в розмірі 0,01 грн.

У судовому засіданні 25.03.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Повне рішення складено 28.03.2014р.

Суддя
Ю.О. Паляниця