ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19 березня 2014 р. Справа №
903/79/14

Суддя господарського суду
Волинської області Бондарєв С.В.,
розглянувши матеріали по справі

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Галичхутро", с.
Велике Сокальського району Львівської
області

до відповідача: Публічного
акціонерного товариства "Горохівський
цукровий завод", смт. Мар'янівка
Горохівського району Волинської
області

про стягнення 33,087т цукру та 26 768,98грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Новосад Х.В., дов. від
18.02.2014р. №52

від відповідача: н/з

Відповідно до ст. 20
Господарського процесуального кодексу
України представнику позивача
роз'яснено право відводу судді. Відводу
судді заявлено не було. В судовому
засіданні учаснику судового процесу
згідно ст. 22 ГПК України роз'яснено
процесуальні права та обов'язки.

В судовому засіданні 19.03.2014 року
відповідно до ст. 85 ГПК України
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

Суть спору: Позивач- Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Галичхутро" -звернувся до
господарського суду з позовом до
відповідача- Публічного акціонерного
товариства "Горохівський цукровий
завод" про стягнення 292 364,14грн., в т.ч. 264
995,38грн. основного боргу за
недопоставлений відповідачем товар
(цукор, мелясу) за зданий на переробку
цукровий буряк згідно акту
приймання-передачі виконаних робіт по
переробці цукрових буряків урожаю
2012року, 21 337,56грн. пені за несвоєчасне
виконання зобов'язання по оплаті
товару, 4 706,21грн. 3% річних та 1 324,99грн.
суми індексу інфляції.

В обгрунтування позовних вимог
посилався на акт приймання-передачі
виконаних робіт по переробці цукрових
буряків урожаю 2012року №46 від 01.11.2012р.,
згідно якого на переробку було
поставлено і перероблено 1 920,015т
цукрового буряка, видаткові накладні
за листопад 2012р., та неналежне
виконання відповідачем зобов'язання по
оплаті отриманого товару.

Ухвалою суду від 04.02.2014р. порушено
провадження по справі та призначено її
до розгляду на 26.02.2014р. на 12:00год.

18.02.2014р. представник позивача,
супровідним листом, поданим через
канцелярію суду, долучив до матеріалів
справи завірені копії накладних №№68,
5,715,715, 736, 735, 737, 742, 743,746/1, 744, 747/1, 747, 746, 748, 735
за період з 02.11.2012р. по 13.11.2012р., акту
приймання-передачі №46 від 01.11.2012р.,
претензії №259 від 12.09.2013р., статуту ТзОВ
"Галичхутро" (нова редакція), прийнятого
зборами засновників протоколом №4 від
19.04.2005р., зареєстрованого 10.06.2005р. за
№1000412.

В судовому засіданні 26.02.2014р.
представник позивача, до початку
розгляду справи по суті, звернувся до
суду з клопотанням від 26.02.2014р. №б/н (вх.
№01-29/1933/14), в якому змінив предмет
позову та зменшив розмір позовних
вимог.

Виходячи з цього просив суд
стягнути з відповідача 33, 087т цукру та 26
768,98грн. боргу за мелясу.

Крім того, просив відкласти
розгляд справи.

Ухвалою суду від 26.02.2014р. розгляд
спору відкладався згідно ст. 77 ГПК
України з метою повного та всебічного
з'ясування всіх обставин по справі,
зважаючи на нез'явлення відповідача в
судове засідання, неподання ним
витребуваних судом доказів та
необхідністю витребування додаткових
доказів по справі.

Крім того, зобов'язано сторін
представити суду: позивача-чіткий,
обгрунтований, детальний розрахунок
суми позову з зазначенням підстав
нарахувань, проплат; додаткові
пояснення щодо укладення договору
поставки буряків №1 від 27.09.2012р., ціни
цукру, меляси, жому (докази); додаткові
пояснення щодо підстав стягнення
грошових коштів за мелясу, періоду
виникнення зобов'язання та якого;
довіреність на відпуск продукції;
додаткові письмові обгрунтування
позовних вимог; відповідвача-
пояснення (обгрунтовані доводи та
заперечення) по суті позовних вимог;
статут; пояснення щодо укладення
договору №1 від 27.09.2012р.; докази
отримання продукції на переробку та
проведення розрахунків; пояснення та
докази щодо отримання претензії.

Представник позивача в судовому
засіданні 19.03.2014р. позовні вимоги
підтримав (з врахуванням клопотання
про зміну предмету позову та зменшення
розміру позовних вимог від 26.02.2014р. №б/н
(вх. №01-29/1933/14)) та просив задовольнити
останні в повному обсязі.

Крім того, надав суду пояснення
№б/н від 19.03.2014р. (вх.№01-29/2718/14), в яких
вказав, що згідно з накладними №748 від
12.11.2012р., №747/1 від 13.11.2012р., №747 від
13.11.2012р., №746/1 від 13.11.2012р., №746 від
13.11.2012р., №744 від 13.11.2012р., №743 від 13.11.2012р.,
№742 від 13.11.2012р., №737 від 09.11.2012р., №736 від
09.11.2012р., №735 від 09.11.2012р., №735 від 09.11.2012р.,
№715 від 06.11.2012р., №715 від 06.11.2012р. позивач
отримав 193т цукру, а повинен був
отримати 226,087т цукру. Отже, позивач ще
повинен отримати 33,087т цукру.

Зазначив, що відповідно до акту
звірки позивач повинен був отримати
72,961т меляси. Згідно накладної №68 від
14.11.2012р. він отримав дану продукцію, але
потім відпустив відповідачу по ціні
541,66грн. за 1т. Тому, відповідно до акту
звірки взаєморозрахунків позивач
повинен ще отримати 26 768,98грн. за мелясу.

Судом прийнято заяву позивача про
зміну предмету позову та зменшення
розміру позовних вимог, оскільки заява
про зміну предмету позову подана до
початку розгляду справи по суті, а
заява про зменшення розміру позовних
вимог не суперечить законодавству і не
порушує чиї-небудь права і охоронювані
законом інтереси.

Отже, має місце нова ціна позову-
стягнення 33,087т цукру та 26 768,98грн., з
якої і вирішується спір.

Відповідач, в судове засідання 19.03.2014р.
не з'явився, витребуваних ухвалою суду
доказів по справі суду не надав, про
причини неявки суд не повідомив, хоча
належним чином був повідомлений про
дату, час та місце судового розгляду
спору, що стверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення №591 від 12.03.2014р.

Беручи до уваги приписи ст. 6 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод стосовно
розгляду справи упродовж розумного
строку, враховуючи те, що відповідач
належним чином був повідомлений про
дату, час та місце розгляду справи, був
повідомлений ухвалою суду від 26.02.2014р.,
що у разі неявки в судове засідання
спір буде розглянуто за наявними в
справі матеріалами, явку відповідача
не було визнано обов'язковою,
господарський суд визнавши зібрані
докази достатніми для розгляду спору
за наявними в справі матеріалами
відповідно до ст. 75 ГПК України, -

встановив:

У відповідності до ч. 1 ст. 202
Цивільного кодексу України правочин
є дія особи, спрямована на набуття,
зміну або припинення цивільних прав
та обов'язків.

Частиною 1 ст. 205 Цивільного кодексу
України визначено, що правочин може
вчинятися усно або в письмовій
формі. Сторони мають право обирати
форму правочину, якщо інше не
встановлено законом.

Відповідно до ст. 173 ГК України
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського
кодексу України, господарські
зобов'язання можуть виникати, зокрема,
з господарського договору та
інших угод, передбачених законом, а
також з угод, не передбачених законом,
але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 175
Господарського кодексу України,
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при
здійсненні господарської діяльності,
в силу яких зобов'язана сторона повинна
вчинити певну господарську дію на
користь другої сторони або
утриматися від певної дії, а
управнена сторона має право вимагати
від зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Майнові зобов'язання, які
виникають між учасниками
господарських відносин, регулюються
Цивільним кодексом України.

Відповідно до статті 11 Цивільного
кодексу України, цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій, що не
передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Так, підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного
кодексу України передбачає, що
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Між сторонами було досягнуто
усної домовленості щодо надання послуг
відповідачем по переробці цукрових
буряків, згідно якого позивач повинен
був передати відповідачу цукровий
буряк, в результаті чого отримати
цукор, жом, мелясу.

Згідно із частиною 1 статті 181
Господарського кодексу України
господарський договір за загальним
правилом викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками. Допускається
укладення господарських договорів у
спрощений спосіб, тобто шляхом обміну
листами, факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження прийняття до виконання
замовлень, якщо законом не встановлено
спеціальні вимоги до форми та порядку
укладення даного виду договорів.

Дії сторін (надання відповідачем
послуг по переробці цукрових буряків
позивачу згідно акту приймання
передачі виконаних робіт) свідчать про
виникнення між ними правовідносин
надання послуг.

За договором про надання послуг
одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором (ст.901 ЦК
України).

Отже, як встановлено судом, між
позивачем та відповідачем досягнута
усна домовленість про надання
відповідачем позивачу послуг по
переробці цукрових буряків та передачі
цукру в кількості 226,087т цукру, шляхом
підписання сторонами акту надання
послуг, що підтверджується матеріалами
справи, оригіналами документів,
наданих позивачем додатково на вимоги
суду в судове засідання.

Виконуючи умови усної
домовленості з відповідачем, позивач
передав відповідачу на переробку 1
920,015т цукрових буряків згідно акту
приймання-передачі виконаних робіт по
переробці цукрових буряків урожаю 2012
року №46 від 01.11.2012р., у відповідності до
якого позивач повинен був отримати
226,087т цукру, 72,961т меляси та 1 083,880т жому.

Даний акт підписаний
представниками обох сторін та
скріплений печатками підприємств.

Відповідач передав позивачу 193 т
цукру (хоча згідно акту повинен був
передати 226,087т цукру), що стверджується
накладними №748 від 12.11.2012р., №747/1 від
13.11.2012р., №747 від 13.11.2012р., №746/1 від
13.11.2012р., №746 від 13.11.2012р., №744 від 13.11.2012р.,
№743 від 13.11.2012р., №742 від 13.11.2012р., №737 від
09.11.2012р., №736 від 09.11.2012р., №735 від 09.11.2012р.,
№735 від 09.11.2012р., №715 від 06.11.2012р., №715 від
06.11.2012р.

Отже, заборгованість відповідача
перед позивачем по переробці та
передачі позивачу цукру становить 33,087т
цукру, стверджується актом
приймання-передачі виконаних робіт по
переробці цукрових буряків урожаю 2012
року №46 від 01.11.2012р., частковим
виконанням цих послуг відповідачем в
кількості 193т цукру, що стверджується
накладними №748 від 12.11.2012р., №747/1 від
13.11.2012р., №747 від 13.11.2012р., №746/1 від
13.11.2012р., №746 від 13.11.2012р., №744 від 13.11.2012р.,
№743 від 13.11.2012р., №742 від 13.11.2012р., №737 від
09.11.2012р., №736 від 09.11.2012р., №735 від 09.11.2012р.,
№735 від 09.11.2012р., №715 від 06.11.2012р., №715 від
06.11.2012р. Додаткових доказів надання
послуг по переробці та передачі 33,087т
цукру відповідач суду в заперечення
заборгованості в сумі 33,087т цукру не
надав.

Як встановлено судом між
сторонами було досягнуто усної
домовленості щодо купівлі-продажу
меляси, згідно якої позивач мав
передати відповідачу мелясу згідно
накладної, а відповідач повинен був
оплатити її.

Згідно накладної №5 від 02.11.2012р.
позивач відпустив відповідачу 72,96 тонн
меляси на суму 47 424,65грн.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідач оплати за отриману
мелясу в сумі 26 768,98грн. не здійснив (з
врахувнням послуг по навантаженню), що
стверджується і наявним в справі актом
звірки взаєморозрахунків за період з
01.11.2012р. по 14.11.2012р., підписаним
сторонами та скріплений їх печатками,
згідно якого станом на 14.11.2012р.
заборгованість відповідача перед
позивачем за мелясу становить 26 768,98грн.

Приймаючи до уваги, що відповідач
в порушення домовленості сторін та
чинного законодавства України після
підписання вищезазначених документів
своєчасно не оплатив продану йому
мелясу та не повернув позивачу 33,087т
цукру, позивач 12.09.2013року звернувся до
відповідача з претензією за № 259 про
сплату боргу та повернення цукру,
відповідно до вимог ст.ст. 530, 901
Цивільного кодексу України, яка
залишена останнім без відповіді, що і
стало підставою для звернення позивача
до суду з даною позовною заявою у якій
позивач просить суд в примусовому
порядку стягнути з відповідача на
користь позивача 33,087т цукру та 26
768,98грн. за мелясу.

Відповідно до ст. 173
Господарського кодексу України та ст.
509 Цивільного кодексу України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися
від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

В силу ст.193 ГК України, учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Відповідно до ст.525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно із статтею 629 Цивільного
кодексу України договір є обов'язковим
до виконання сторонами.

У відповідності до ст. 202
Господарського кодексу України, ст. 599
Цивільного кодексу України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Отже, заборгованість по
неповернутому цукру, в результаті
переробки відповідачем цукрових
буряків позивачу, на день розгляду
спору становить 33,087т цукру, а по оплаті
отриманої меляси-26 768,98грн.,
стверджується актом
приймання-передачі виконаних робіт по
переробці цукрових буряків урожаю 2012
року №46 від 01.11.2012р., накладними №748 від
12.11.2012р., №747/1 від 13.11.2012р., №747 від
13.11.2012р., №746/1 від 13.11.2012р., №746 від
13.11.2012р., №744 від 13.11.2012р., №743 від 13.11.2012р.,
№742 від 13.11.2012р., №737 від 09.11.2012р., №736 від
09.11.2012р., №735 від 09.11.2012р., №735 від 09.11.2012р.,
№715 від 06.11.2012р., №715 від 06.11.2012р.,
претензією від 12.09.2013р. №259 та за період
з 01.11.2012р. по 14.11.2012р., накладною №68 від
14.11.2012р. та актом звірки
взаєморозрахунків за період з 01.11.2012р.
по 14.11.2012р. підписаним сторонами та
скріплений їх печатками, згідно якого
станом на 14.11.2012р. заборгованість
відповідача перед позивачем за мелясу
становить 26 768,98грн., відповідачем не
оспорена та підлягає до стягнення в
силу ст. 193 ГК України, ст. ст. 655, 692 ЦК
України.

Згідно ст. 33 ГПК кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

В силу ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Оскільки спір до суду доведений з вини
відповідача, витрати по сплаті
судового збору в сумі 5 847,28грн., слід
віднести на нього відповідно до ст.49
ГПК України.

Беручи до уваги викладене, керуючись
ст. ст. 526, 527, 599, 901 ЦК України, ст. 193 ГК
України, ст.ст. 6, 7 ЗУ "Про судовий збір",
ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд, -

вирішив:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Публічного
акціонерного товариства "Горохівський
цукровий завод", Волинська обл.,
Горохівський район, смт. Мар'янівка,
вул. Незалежності, 13,

на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Галичхутро",
Львівська обл., Сокальський р-н, с.
Велике,

33,087т цукру, 26 768,98грн. боргу та 5
847,28грн. витрат по сплаті судового
збору.

Повне рішення складено

21.03.2014р.

Суддя
С. В. Бондарєв