ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20.03.14р. Справа № 908/217/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Єкатеринівський
м`ясокомбінат", смт. Малокатеринівка,
Запорізька область

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агро-Овен", с.
Оленівка, Магдалинівський район,
Дніпропетровська область

про визнання договору поставки № 829-ПУ
від 25.03.2012 р. недійсним

Суддя Бєлік В.Г.

Представники:

від позивача: Красних К.М. - дов. № 1 від
09.01.2014р., представник;

від відповідача: Сизько О.В. - дов. від
13.12.2013р., представник.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Єкатеринівський
м`ясокомбінат" звернулось до
господарського суду з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агро-Овен" про
визнання недійсним договору поставки
№ 729-ПУ від 25.03.2012р.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що при
укладенні договору поставки № 729-ПУ від
25.03.2012р. сторонами не було погоджено всі
обов'язкові істотні умови договору, а
саме ціну на товар, предмет та строки
поставки товару, необхідні для
договорів такого виду, та з якими закон
пов'язкує факт укладення договору, як
того вимагає ч.3 ст. 180 ГК України, що є
підставою для визнання вказаного
договору недійсним.

Відповідач позов не визнає, в поданому
письмовому відзиві на позов зазначає,
що наведені позивачем в позові
обставини, на яких ґрунтується позовна
вимога, та докази, що підтверджують
викладені в заяві обставини, є
безпідставними, оскільки відсутність
суттєвих умов в договорі не є підставою
для визнання його недійсним в силу
вимог, визначених ст. 203 ЦК України.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, в
судовому засіданні, призначеному на
04.03.2014р. о 11:30 год. було оголошено
перерву до 209.03.2014р. о 10:45год.

За згодою сторін у судовому засіданні
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення відповідно до ч.2 ст. 85
ГПК України.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представників сторін,
господарський суд,

В С Т А Н О В И В :

Між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Єкатеринівський
м`ясокомбінат" (Покупець) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Агро-Овен"
(Продавець) укладений договір поставки
№ 729-ПУ від 25.03.2012р.

Постачальник відповідно до умов цього
договору зобов'язується поставити, а
Покупець - прийняти та оплатити товар у
кількості, по найменуваннях і цінах,
зазначених у рахунках - фактурах та
накладних (товарно-транспортних або
товарних), що виписується на кожну
партію товару (п.1.1. договору, Предмет
договору).

Відповідно до п.2.1. договору, ціна по
кожному найменуванню і на кожну партію
товару визначається на підставі прайс -
листів постачальника та вказується в
накладних на кожну партію товару і
містить у собі податком на додатну
вартість.

Ціна, вказана в новому прайс-листі, стає
чинною для покупця на наступний
робочий день від дня отримання ним
нового прайс-листа. В разі, якщо
покупець не згоден з новою ціною
товару, він повинен протягом одного
робочого дня з моменту одержання
нового прас-листа письмово (шляхом
передачі повідомлення по факсу з
підтвердженням про отримання або
особисто під розписку) повідомити про
це постачальника. В цьому випадку
постачальник має право припинити
поставки товару, а покупець має право
відмовитись від наступних поставок
товару. В разі неповідомлення покупця
про свою незгоду з новою ціною у
вказаний строк, нова ціна вважається
прийнятою покупцем і вступає в дію у
вказані строки.

Постачальник може встановлювати
пільгову ціну на товар для покупця в
залежності від обсягів товару, який
замовляється покупцем, що
відображається шляхом надання
спеціального прайс-листа або укладення
сторонами відповідної додаткової
угоди чи специфікації до договору.

Відповідно до п.3.1 договору товар
поставляється по партіям згідно до
замовлень покупця, в яких зазначається
асортимент, кількість товару та дату
(строк) поставки. Замовлення подається
в письмовому вигляді (допускається
передача по факсу з підтвердженням про
отримання) не пізніше ніж 5 робочих днів
до запланованої дати поставки
(закінчення строку поставки). В разі
відсутності у постачальника на момент
подачі заявки вказаного асортименту
або кількості продукції або
неможливості поставки товару і вказану
дату (строк) постачальник усно (по
телефону або особисто) протягом одного
робочого дня з моменту отримання
заявки повідомляє покупця про це, та
сторони узгоджують інший асортимент,
кількість товару або іншу (дату) строк
поставки. Перед подачею замовлення
покупець повинен ознайомитись з
поточними цінами на товар згідно до
прайс-листів постачальника.

Відповідно до п.5.1. договору договір
набирає сили з моменту підписання і діє
строком один рік. У випадку, якщо жодна
із сторін не заявить про своє бажання
розірвати договір не пізніше ніж за 10
днів до закінчення строку його дії, дія
продовжується ще на один рік.

Станом на момент розгляду спору у
справі договір закінчив свою дію.
Докази продовження строку дії договору
сторонами до матеріалів справи не
подано.

Позивач вважає, що вказаний договір
підлягає визнанню недійсним в судовому
порядку з наступних підстав.

Посилаючись на приписи ч.1 ст. 215 ЦК
України, згідно якої підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, що встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою ст. 203 ЦК України, Позивач вважає,
що спірний Договір укладений з
порушенням вищевказаних норм.

Зокрема, при укладенні договору
поставки № 729-ПУ від 25.03.2012р. сторонами
не було погоджено всі обов'язкові
істотні умови договору, а саме ціну на
товар, предмет та строки поставки
товару, необхідні для договорів такого
виду, та з якими закон пов'язкує факт
укладення договору, як того вимагає ч.3
ст. 180 ГК України, що є підставою для
визнання вказаного договору недійсним.

Відповідач стверджує, що доводи
позивача щодо визнання недійсним
договору поставки № 729-ПУ від 25.03.2012р., з
підстави відсутності істотних умов
договору, є незаконними та
безпідставними.

Суд вважає, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню з огляду на
наступне.

Відповідно до вимог ч.3 ст.203 Цивільного
кодексу України правочин є дійсним,
якщо він відповідає загальним умовам
дійсності правочину, зокрема,
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним та відповідати його
внутрішній волі.

Статтею 203 Цивільного кодексу України,
встановлено, що зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства.
Особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Право чин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

За приписами ст.215 цього ж Кодексу
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин).

Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із
сторін або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Отже, наявність вільного волевиявлення
учасників правочину та його
відповідність внутрішній волі при
укладенні цього правочину є однією з
необхідних умов визнання останнього
дійсним, а відсутність вільного
волевиявлення учасника правочину є
встановленою законом підставою для
визнання такого правочину недійсним.

Відповідно до п 3.3. договору датою
поставки товару вважається дата
підписання накладної, обома сторонами,
що засвідчує прийняття товару покупцем
від постачальника.

Як вбачається з наданих до справи
доказів (видаткових накладних: № 4/21029
від 21.04.2012р., № 4/24230 від 24.04.2012р., № 4/05320
від 05.05.2012р., № 4/08023 від 3.05.2012р. (а.с.53-56)
відповідач поставив позивачу товар
на загальну суму 52 782,25 грн.

Товар був прийнятий позивачем без
будь-яких зауважень в повному обсязі,
без претензій, що підтверджено
підписом повноважного представника
позивача на видаткових накладних.

Долученими до матеріалів справи
платіжними дорученнями: № 122 від
10.05.2012р., № 1701 від 13.03.2013р., № 1528 від
03.05.2012р. (а.с.57-59) також підтверджено
часткову оплату отриманого товару на
загальну суму 35 000,00 грн.

Відповідно до ч. 8 ст. 181 ГК України, у
разі якщо сторони не досягли згоди з
усіх істотних умов господарського
договору, такий договір вважається
неукладеним (таким, що не відбувся).
Якщо одна із сторін здійснила фактичні
дії щодо його виконання, правові
наслідки таких дій визначаються
нормами Цивільного кодексу України.

Суд вважає, що виконання договору на
підставі видаткових накладних
свідчить про досягнення згоди між
сторонами щодо строку поставки,
кількості, ціни за одиницю товару та
асортименту партії обумовленого
договором товару.

Відповідно до ч. 3 ст. 180 ГК України, при
укладенні господарського договору
сторони зобов'язані у будь-якому разі
погодити предмет, ціну та строк дії
договору.

Тобто, сторонами були виконані всі
передбачені законодавством істотні
умови договору поставки № 729-ПУ від
25.03.2012р.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Позивачем не надано суду жодного
належного та допустимого доказу в
підтвердження порушення вимог
законодавства при укладенні спірного
договору. Крім того, на момент розгляду
спору по справі спірний договір
закінчив свою дію.

Відповідно до положень Постанови
Пленуму Верховного Суду України №9 від
06.11.2009 р. "Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними", вирішуючи спір
про визнання договору недійсним,
господарський суд має встановити
наявність тих обставин, з якими закон
пов'язує визнання договору (його
частини) недійсним і настання
відповідних наслідків, а саме:
відповідність змісту договору вимогам
закону, додержання встановленої форми
договору; правоздатність сторін за
договором; у чому конкретно полягає
неправомірність дій сторони тощо.

Виходячи з наявних в матеріалах справи
доказів, суд вважає, що правові
підстави для задоволення позову
відсутні.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати покладаються на Позивача.

Керуючись ст. 49, ст.ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня підписання
рішення, оформленого відповідно до ст.84
ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня підписання
рішення шляхом подання апеляційної
скарги до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено

25.03.2014р.

Суддя В.Г. Бєлік