ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01 квітня 2014 р. Справа №
903/242/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Негабарит-Сервіс"

до відповідача Ковельського
управління
водопровідно-каналізаційного
господарства «Ковельводоканал»

про стягнення 6618,21 грн.

Суддя
Костюк С. В.

За участю представників сторін:

від позивача: Чорна Б.М., дов.№218 від
08.06.2012 року.

від відповідача: Федорко О.О., дов.№960
від 14.06.2013 року.

Права та обов'язки учасникам
судового процесу роз'яснені відповідно
до ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Відводу складу суду не заявлено.

Клопотання про фіксацію судового
процесу технічними засобами не
поступало.

В судовому засіданні було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Суть: Позивач, з врахуванням заяви про
уточнення позовних вимог №227 від 19.03.2014
року, просить стягнути з відповідача
6618,21 грн., з них 6080 грн. заборгованості,
405,28 грн. пені, 132,93 грн. 3% річних.

Обгрунтовуючи заявлену вимогу вказує,
що зобов'язання між позивачем та
відповідачем виникли на підставі
договору про надання послуг
екскаватором від 07.06.2013 року; факт
надання послуг підтверджено актом від
14.06.2013 року та рахунком на оплату №289
від 14.06.2013 року на суму 6080 грн.; згідно
п.3.5 договору оплата послуг протягом 3-х
робочих днів з моменту їх фактичного
надання. Заборгованість по наданих
послугах становить 6080 грн. на яку
згідно п.4.2 договору нарахована пеня в
сумі 405,28 грн. та на підставі ч.2 ст.625 ЦК
України 3%річних в сумі 132,93 грн.

Відповідач у відзиві на позов вказує,
що неоплата отриманих від позивача
послуг виникла із-за перебування
відповідача у скрутному економічному
становищі, а саме, із-за
невідшкодування заборгованості з
різниці в тарифах в сумі 4 046 700 грн., та
із-за неотримання коштів від відділу
комунального господарства виконавчого
комітету Ковельської міської ради на
відшкодування витрат по виконанню
робіт по реконструкції каналізаційної
насосної станції по вул.Старицьких, яка
проводиться за кошти місцевого бюджету
у листі-відповіді на претензію
відповідач визнав заборгованість за
послуги екскаватора в сумі 6080 грн. З
наведених у відзиві підстав
невиконання зобов'язань по оплаті
послуг просить зменшити розмір пені до
1%, що становить 5,85 грн.

Представник позивача в судовому
засіданні висловив заперечення проти
зменшення пені, сума якої на його думку
є незначною і становить 405,28 грн. Також
вказав, що оплата послуг за умовами
договору від 07.06.2013 року не пов'язана із
фінансуванням з місцевого бюджету.

З матеріалів справи, пояснень
представників сторін вбачається, що
07.06.2013 року між сторонами по справі було
укладено договір про надання послуг
екскаватором (а.с.7-8).

За умовами договору, а саме пункту 1.1,
ТзОВ «Негабарит-Сервіс» (виконавець по
договору) зобов'язався надавати за
плату послуги екскаватором марки Liebherr
A902 Litronic, держ. номер АС 19121, а Ковельське
УВКГ «Ковельводоканал» (замовник по
договору) зобов'язався оплачувати
отримані послуги.

Згідно п.3.2 договору вартість послуг за
даним договором визначається за кожний
день фактичної роботи екскаватора із
розрахунку : 520,00 грн., в тому числі ПДВ,
за 1 годину роботи.

По пункту 3.3 вартість транспортування
екскаватора з смт.Любешів до місця
надання послуг та його доставка
(повернення) до смт.Люблинець становить
2000,00 грн., в тому числі ПДВ, в кожну
сторону.

Відповідно до п.3.6 здавання послуг
Виконавцем та приймання їх результатів
Замовником оформлюється актом
здачі-прийняття робіт (надання послуг),
який підписується повноважними
представниками сторін протягом 3
робочих днів після фактичного надання
послуг.

Факт надання послуг екскаватором та
послуг по його перевезенню на суму 6080
грн. оформлено актом надання послуг №281
від 14.06.2013 року, який підписаний
виконавцем та замовником без будь-яких
зауважень (а.с.10).

На оплату послуг виконавцем виписано
рахунок №289 від 14.06.2013 року на суму 6080
грн.

Згідно п.3.5 оплата за надані послуги
проводиться Замовником протягом трьох
робочих днів після фактичного надання
послуг.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
докази та оцінивши їх у сукупності,
господарський суд дійшов висновку про
підставність заявлених позивачем
вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу
України та ст.174 Господарського кодексу
України господарські зобов'язання
можуть виникати, зокрема, з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

Пунктом 3 ст. 3, ст. 627 Цивільного кодексу
України закріплено принцип свободи
договору, який передбачає, що сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно ст.174 Господарського
кодексу України господарські
зобов'язання можуть виникати, зокрема,
з господарського договору та інших
угод, передбачених законом, а також з
угод, не передбачених законом, але
таких, які йому не суперечать.

Згідно з ст. 509 Цивільного кодексу
України та ст. 173 Господарського
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України передбачено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, ст. 193 Господарського
кодексу України встановлено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться, одностороння відмова від
виконання зобов'язання і одностороння
зміна умов договору не допускається.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ст.901 Цивільного кодексу
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.
Положення цієї глави можуть
застосовуватися до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов'язання.

Частиною 1 ст. 903 Цивільного кодексу
України передбачено, що якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний платити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Статтею 905 Цивільного кодексу України
встановлено, що строк договору про
надання послуг встановлюється за
домовленістю сторін, якщо інше не
встановлено законом або іншими
нормативно-правовими актами.

Як вбачається з правовідносин, що
виникли між сторонами, їм притаманні
ознаки, що характеризують цивільні
відносини, які виникають з договорів
послуг. Зокрема, позивач надав
відповідачу послуги екскаватором та
його перевезенням за маршрутом
смт.Любешів, Ковельський район,
м.Ковель -смт.Люблинець.

Матеріалами справи встановлено, що
зобов'язання за договором від 07.06.2013
року щодо оплати за надані позивачем
послуги відповідачем не були виконані
у встановлений строк, як і не
спростовано факту надання позивачем
послуг, при цьому відсутність з боку
відповідача будь-яких заперечень щодо
якості наданих послуг, свідчить про їх
прийняття.

Згідно п.3.5 договору відповідач оплачує
надані послуги протягом трьох робочих
днів після фактичного їх подання.

Факт наявності у відповідача основної
заборгованості перед позивачем в сумі
6080 грн. підтверджується наявними у
справі доказами, а тому вимога про її
стягнення підлягає задоволенню як
така, що відповідає чинному
законодавству та обґрунтована
матеріалами справи.

Частиною 2 ст.207 ЦК України передбачено,
що правочин, який вчиняє юридична
особа, підписується особами,
уповноваженими на це її установчими
документами, довіреністю, законом або
іншими актами цивільного
законодавства, та скріплюється
печаткою.

Тобто, договір від 07.06.2013 року підписано
уповноваженими представниками
(керівниками) юридичних осіб, які діють
на підставі закону (статуту), та
скріплені відтисками печаток обох
юридичних осіб.

Нормами ст. 204 ЦК України встановлено
презумпцію правомірності правочину, а
саме правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Докази визнання договору недійсним на
момент розгляду справи відсутні.

Згідно з п.1 ст. 230 ГК України штрафними
санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка пеня), яку
учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно до п.1 ст. 546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Частиною 3 ст. 549 ЦК України визначено,
що пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання
зобов'язання.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочення платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Згідно ст.3 зазначеного Закону розмір
пені, передбачений ст.1 цього Закону,
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Сторонами в договорі (п. 4.2) передбачено,
що у випадку невиконання або
неналежного (несвоєчасного) виконання
грошових зобов'язань Замовник
зобов'язаний сплатити Виконавцю пеню у
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від суми заборгованості за кожен день
прострочення. Як слідує з розрахунку
долученого до заяви про уточнення
позовних вимог сума пені складає 405,28
грн., яка підлягає стягненню з
відповідача. При цьому суд не вбачає
підстав для зменшення пені згідно
клопотання відповідача заявленого у
відзиві на позов оскільки сторони у
договорі чітко визначили порядок
оплати послуг незалежно від
фінансування з місцевого бюджету.

Відповідно до п.2 ст.625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно розрахунку позивача заявлено
до стягнення 3% річних в сумі 132,93 грн.,
які також підлягають стягненню з
відповідача.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України
понесені позивачем витрати по оплаті
судового збору слід покласти на
відповідача.

Керуючись ст.ст.509,525,526,530,546,549,625,627,901,903
Цивільного кодексу України,
ст.ст.174,193,230 Господарського кодексу
України, ст.ст. 44, 49, 82-84, ст. 116
Господарського процесуального кодексу
України,господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Ковельського управління
водопровідно-каналізаційного
господарства «Ковельводоканал» (45000,
м.Ковель, вул.Геологів,2, р/р 4001 в КФ
КБ «Приватбанк», м.Луцьк, МФО 303440, ) в користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Негабарит-Сервіс» (45034, Волинська обл..,
Ковельський р-н, смт.Люблинець,
вул.Заводська, 7А, р/р 8049 в ПАТ
«Креді Агріколь Банк», МФО 300614,
свідоцтво платника ПДВ №200025574, ІПН
68) 6618,21 грн., з них 6080,00 грн.
заборгованості, 405,28 грн. пені, 132,93
відсотків річних, а також 1827 грн. витрат
по оплаті судового збору.

3.Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повний текст рішення складено

03.04.14

Суддя
С. В. Костюк