ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2014 року Справа № 39/273

Вищий господарський суд у складі
колегії суддів:головуючого
суддіПрокопанич Г.К.,суддівАлєєвої І.В.,
Євсікова О.О.,розглянувши касаційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства Банк "Контракт"на постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 23.07.2013 р.
(головуючий суддя Суховий В.Г., судді
Агрикова О.В., Чорногуз М.Г.)за заявою
Публічного акціонерного товариства
"Кезно"проперегляд постанови
Київського апеляційного
господарського суду від 23.02.2011 р. за
нововиявленими обставинамиу справі№
39/273 Господарського суду міста Києваза
позовомПублічного акціонерного
товариства "Банк
"Контракт"доПублічного акціонерного
товариства "Кезно",за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні
відповідача Публічне акціонерне
товариство "Грін Банк",пророзірвання
договору про відкриття кредитної лінії
№ 122/06 та договору про відкриття
кредитної лінії № 21/06, стягнення
38.608.035,80 грн., що еквівалентно 4.850.255,76
дол. США, за рахунок реалізації
нерухомого майна,за участю
представниківпозивачаБрагінський
П.О.,відповідачаЛодигін О.Ю.,третьої
особине з'явились,ДВС УкраїниМалиш
Т.О.В С Т А Н О В И В:

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 23.07.2013 р. заяву
Публічного акціонерного товариства
"КЕЗНО" про перегляд постанови
Київського апеляційного
господарського суду від 23.02.2011 р. у
справі № 39/273 за нововиявленими
обставинами задоволено частково.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 23.02.2011 р. у
справі № 39/273 в частині залишення без
змін рішення Господарського суду міста
Києва від 24.10.2010 р. скасовано частково.

В цій частині прийнято постанову, якою
рішення Господарського суду міста
Києва від 24.12.2010 р. в частині розірвання
договору № 122/06 від 26.12.2006 р. та
стягнення з Відкритого акціонерного
товариства "Кезно" на користь
Публічного акціонерного товариства
"Банк "Контракт" 23.506.604,86 грн.
заборгованості за договором № 122/06 від
26.12.2006 р., 2.242.921,74 грн. відсотків за
користування кредитом, 122.345,28 грн. пені,
2.350.665,90 грн. штрафу; 10.130.816,00 грн.
заборгованості за договором № 21/06 від
28.12.2006 р., 34.965,40 грн. процентів за
користування кредитом скасовано.

Прийнято в цій частині нове рішення,
яким в задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства "Банк
"Контракт" в частині розірвання
договору № 122/06 від 26.12.2006 р. та
стягнення з Відкритого акціонерного
товариства "Кезно" на користь
Публічного акціонерного товариства
"Банк "Контракт" 23.506.604,86 грн.
заборгованості за договором № 122/06 від
26.12.2006 р., 2.242.921,74 грн. відсотків за
користування кредитом, 122.345,28 грн. пені,
2.350.665,90 грн. штрафу; 10.130.816,00 грн.
заборгованості за договором № 21/06 від
28.12.2006 р., 34.965,40 грн. процентів за
користування кредитом відмовлено.

В іншій частині постанову Київського
апеляційного господарського суду від
23.02.2011 р. у справі № 39/273 залишено без
змін.

Не погоджуючись з вказаною постановою,
позивач звернувся до Вищого
господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
постанову апеляційної інстанції від
23.07.2013 р. скасувати, в перегляді рішення
Господарського суду міста Києва від
24.12.2010 р. у справі № 39/273 за
нововиявленими обставинами відмовити.

Вимоги та доводи касаційної скарги
мотивовані тим, що апеляційним судом
було неповно з'ясовано обставини, які
мають значення для справи, а також
неправильно застосовано норми
процесуального права, а саме ст. ст. 33, 77,
79, 114 ГПК України. Доводи касаційної
скарги зводяться до того, що рішення
Господарського суду міста Києва від
17.04.2013р. у справі № 910/2949/13, визначене як
нововиявлена обставина, станом на час
прийняття спірної постанови не набрало
законної сили. На думку скаржника,
вказане рішення не є нововиявленою
обставиною в розумінні законодавства
України. Крім того, апеляційним судом
неправомірно відхилено клопотання
позивача про відкладення розгляду
заяви.

Усіх учасників судового процесу
відповідно до статті 111-4 ГПК України
належним чином повідомлено про час і
місце розгляду касаційної скарги.

Колегія суддів, обговоривши доводи
касаційної скарги, заслухавши
пояснення представників учасників
судового процесу, перевіривши юридичну
оцінку обставин справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність
застосування господарським судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 114 ГПК України рішення
і ухвали, що набрали законної сили і
прийняті судом першої інстанції,
переглядаються господарським судом,
який прийняв ці судові рішення.
Перегляд за нововиявленими
обставинами постанов і ухвал
апеляційної і касаційної інстанції,
якими змінено або скасовано судове
рішення суду першої інстанції,
здійснюється судом тієї інстанції,
яким змінено або прийнято нове судове
рішення.

Заяву ПАТ "Кезно" про перегляд
постанови Київського апеляційного
господарського суду від 23.02.2011 р. за
нововиявленими обставинами мотивовано
тим, що Господарським судом міста Києва
від 17.04.2013 р. у справі № 910/2949/13 прийнято
рішення, що набрало законної сили та
яким визнано недійсними договори про
відкриття кредитної лінії № 122/06 від
29.12.2009 р. та № 21/06 від 28.12.2006 р., що були
підставою для звернення позивача з
позовом у даній справі. Заявник вважає,
що встановлення судом недійсності
названих договорів є нововиявленою
обставиною, яка виключає можливість
задоволення позовних вимог, у зв'язку з
тим, що недійсний правочин є недійсним
з моменту його вчинення і за ним не
виникає цивільних прав і обов'язків, в
тому числі виключається обов'язок
сплати відповідачем заборгованості за
недійсними договорами.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що у листопаді 2010 року ПАТ
"Банк "Контракт" звернулось до
Господарського суд міста Києва з даним
позовом до ВАТ "Кезно", у якому заявило
вимоги про розірвання договорів про
відкриття кредитної лінії № 122/06 від
26.12.2009 р., № 21/06 від 28.12.2006 р. та про
стягнення з відповідача
заборгованості за рахунок реалізації
нерухомого майна (в подальшому позивач
змінив цю вимогу та просив звернути
стягнення на нерухоме майно, що
належить ВАТ "Кезно" на праві
власності).

Як вбачається зі змісту позовної заяви,
підставою для звернення позивача з
даним позовом було порушення умов
наведених договорів.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 24.12.2010 р. у справі № 39/273
позовні вимоги задоволено частково:
розірвано договір про відкриття
кредитної лінії № 122/06 від 26.12.2009 р. та
стягнуто з відповідача суми
заборгованості за кредитними
договорами № 122/06 від 26.12.2009 р. та № 21/06
від 28.12.2006 р., в розірванні договору №
21/06 від 28.12.2006р. відмовлено, а в частині
вимог про звернення стягнення на
нерухоме майно позов залишено без
розгляду постановою Київського
апеляційного господарського суду від
23.02.2011 р.

З доданих ПАТ "Банк "Контракт" до заяви
про перегляд за нововиявленими
обставинами документів вбачається, що
рішенням Господарського суду міста
Києва від 17.04.2013 р. у справі № 910/2949/13
позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства "Кезно"
задоволено повністю: визнано
недійсними договір про відкриття
кредитної лінії № 122/06 від 29.12.2006 р.,
укладений між Відкритим акціонерним
товариством Торговельно-фінансовий
банк "Контракт" та Відкритим
акціонерним товариством "Кезно",
договір про відкриття кредитної лінії
№ 21/06 від 28.12.2006 р., укладений між
Відкритим акціонерним товариством
банк "Олімпійська Україна" та Відкритим
акціонерним товариством "Кезно",
іпотечний договір від 29.12.2006 р.,
укладений між Відкритим акціонерним
товариством "Кезно" та Відкритим
акціонерним товариством
Торговельно-фінансовий банк "Контракт",
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_7, зареєстрований в
реєстрі за № 5537, іпотечний договір,
укладений між Відкритим акціонерним
товариством банк "Олімпійська Україна"
та Відкритим акціонерним товариством
"Кезно" від 29.12.2006 р., посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_7,
зареєстрований в реєстрі за № 5539.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 04.06.2013 р. у
справі № 910/2949/13 апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
Банк "Контракт" повернуто скаржнику без
розгляду.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Отже, зазначене судове рішення від
17.04.2013 р. на час прийняття оскаржуваної
постанови про перегляд рішення за
нововиявленими обставинами було
чинним.

Колегія суддів враховує посилання
банку на те, що справа № 910/2949/13
розглядається судом апеляційної
інстанції. Проте, як вбачається з
матеріалів справи, (зокрема, з ухвали
Київського апеляційного
господарського суду від 28.09.2013 р. у
справі № 910/2949/13) апеляційне
провадження за апеляційної скаргою
Публічного акціонерного товариства
Банк "Контракт" на рішення
Господарського суду міста Києва від
17.04.2013 р. у справі №910/2949/13 було порушено
лише від 07.08.2013 р. ухвалою Київського
апеляційного господарського суду.
Станом же час прийняття оскаржуваної
постанови апеляційного провадження не
було.

Частинами 1 та 2 ст. 112 ГПК України
визначено, що господарський суд може
переглянути прийняте ним судове
рішення, яке набрало законної сили, за
нововиявленими обставинами.
Підставами для перегляду судових
рішень господарського суду за
нововиявленими обставинами, зокрема, є
істотні для справи обставини, що не
були і не могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи.

Згідно з п. 2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 17 від
26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
перегляду рішень, ухвал, постанов за
нововиявленими обставинами" до
нововиявлених обставин відносяться
матеріально-правові факти, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші факти, які мають
значення для правильного вирішення
спору або розгляду справи про
банкрутство. Необхідними ознаками
існування нововиявлених обставин є
одночасна наявність таких трьох умов:
по-перше, їх існування на час розгляду
справи, по-друге, те, що ці обставини не
могли бути відомі заявникові на час
розгляду справи, по-третє, істотність
даних обставин для розгляду справи
(тобто коли врахування їх судом мало б
наслідком прийняття іншого судового
рішення, ніж те, яке було прийняте).

У даній справі нововиявленою
обставиною є матеріально-правовий факт
недійсності договорів про відкриття
кредитної лінії № 122/06 від 29.12.2006 р. та №
21/06 від 28.12.2006 р.

При цьому наведені обставини існували
і на момент розгляду даної справи,
проте, з огляду на приписи ст. 204 ЦК
України та відсутність на зазначений
момент судових рішень про зворотне, суд
вважав таку угоду дійсною за принципом
правомірності правочину.

Колегія суддів погоджується з
висновком апеляційного суду та вважає,
що встановлена в судовому порядку
недійсність наведених вище договорів є
істотними для вирішення даної справи
обставинами, які не були і не могли бути
відомі заявнику на час розгляду цієї
справи судами, в тому числі під час
апеляційного розгляду.

Зазначене свідчить про
обґрунтованість поданої ПАТ "Кезно"
заяви та наявність підстав для
перегляду судом апеляційної інстанції
постанови Київського апеляційного
господарського суду від 23.02.2011 р. у
справі № 39/273 за нововиявленими
обставинами.

Переглядаючи зазначену постанову за
нововиявленими обставинами,
апеляційний суд відзначив, що спір у
даній справі стосується наявності
правових підстав для розірвання
договору про відкриття кредитної лінії
№ 122/06 від 29.12.2006 р., договору про
відкриття кредитної лінії № 21/06 від
28.12.2006 р. та стягнення з Відкритого
акціонерного товариства "Кезно" на
користь Публічного акціонерного
товариства "Банк "Контракт"
заборгованості у розмірі 38.608.035,80 грн.,
що еквівалентно 4.850.255,76 доларам США на
підставі договору про відкриття
кредитної лінії № 122/06 від 29.12.2006р. та
договору про відкриття кредитної лінії
№ 21/06 від 28.12.2006 р.

З матеріалів справи вбачається, що
29.12.2006 р. між Відкритим акціонерним
товариством Торговельно-фінансовий
банк "Контракт", після зміни
найменування - Публічне акціонерне
товариство "Банк "Контракт", та
Відкритим акціонерним товариством
"Кезно" після зміни найменування -
Публічне акціонерне товариство "Кезно",
було укладено Договір про відкриття
кредитної лінії № 122/06, відповідно до
умов якого кредитор надає позичальнику
кредит шляхом відкриття
мультивалютної відновлювальної
відкличної кредитної лінії (гривня,
долар США) з лімітом кредитування, що не
перевищує 2.250.000,00 доларів США.

Відповідно до умов вказаного договору
кредитор надає позичальнику кредит
шляхом відкриття мультивалютної
відновлювальної відкличної кредитної
лінії (гривня, долар США) з лімітом
кредитування, що не перевищує 2.250.000,00
доларів США; процентна ставка за
наданими кредитними коштами
встановлюється на рівні 16% річних за
кредитом, наданим в доларах США та 20%
річних за кредитом, наданим в гривні.

В подальшому між позивачем та
відповідачем було укладено низку
додаткових угод до цього кредитного
договору, якими було збільшено ліміт
мультивалютної відновлювальної
відкличної кредитної лінії та
збільшення розміру відсотків за
користування кредитними коштами.

Неналежне виконання відповідачем
зобов'язання з повернення суми кредиту,
а також процентів за користування
коштами стало підставою для
задоволення позовних вимог у даній
справі.

Зокрема, задовольняючи вимогу про
розірвання договору про відкриття
кредитної лінії № 122/06 від 26.12.2006 р. та
стягнення сум заборгованості з
відповідача, місцевий господарський
суд в своєму рішенні від 24.12.2010 р., з яким
погодився й суд апеляційної інстанції,
встановили факт порушення умов
договору про відкриття кредитної лінії
№ 122/06 від 26.12.2006 р. та наявність
грошових зобов'язань у відповідача
перед позивачем за договором № 21/06 від
28.12.2006 р. При цьому в частині вимог про
звернення стягнення на нерухоме майно
апеляційний господарський суд змінив
рішення суду першої інстанції,
залишивши вказані вимоги без розгляду.

За приписами ч. 1 ст. 236 ЦК України
нікчемний правочин або правочин,
визнаний судом недійсним, є недійсним з
моменту його вчинення.

Отже, договори про відкриття кредитної
лінії № 122/06 від 29.12.2006 р. та № 21/06 від
28.12.2006 р. є недійсним з моменту їх
вчинення, та відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК
України не створюють юридичних
наслідків, крім тих, що пов'язані з їх
недійсністю.

Позивач, заявляючи позов, та суди,
приймаючи рішення, не знали і не могли
знати про недійсність названих
правочинів.

Зі змісту розділу ХІІІ ГПК України
вбачається, що результат перегляду
повинен випливати з оцінки доказів,
зібраних у справі, і встановлення
господарським судом на основі цієї
оцінки наявності або відсутності
нововиявлених обставин, визначення їх
істотності для правильного вирішення
спору. Господарський суд вправі
змінити або скасувати судове рішення
за нововиявленими обставинами лише за
умови, що ці обставини впливають на
юридичну оцінку обставин, здійснену
судом у судовому рішенні, що
переглядається.

Отже, апеляційний суд дійшов
обґрунтованого висновку, що
встановлений судовим рішенням у справі
№ 910/2949/13 матеріально-правовий факт
недійсності договорів про відкриття
кредитної лінії № 122/06 від 29.12.2006 р. та №
21/06 від 28.12.2006 р. спростовує висновки
суду, покладені в основу постанови
Київського апеляційного
господарського суду від 23.02.2011 р. у
справі № 39/273 в частині наявності
підстав для задоволення вимог.

Враховуючи наявність у даній справі
нововиявлених обставин, а саме
недійсності договорів про відкриття
кредитної лінії № 122/06 від 29.12.2006 р. та №
21/06 від 28.12.2006 р., суди попередніх
інстанцій дійшли висновку, що у сторін
цих договорів не виникло взаємних прав
і обов'язків, зокрема обов'язку сплати
відповідачем суми заборгованості за
такими договорами (стягнення якої було
предметом спору у даній справі). Суди
відзначили, що у позивача відсутнє
право вимагати виконання відповідачем
зобов'язання зі сплати заборгованості
у розмірі 38.608.035,80 грн., що еквівалентно
4.850.255,76 доларам США, що, в свою чергу
виключає можливість задоволення
позовних вимог, які ґрунтуються на
недійсному договорі.

Колегія суддів з вказаним висновком
суддів не погоджується, оскільки
згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 216 ЦК України у разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування.
Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного
правочину другій стороні або третій
особі завдано збитків та моральної
шкоди, вони підлягають відшкодуванню
винною стороною.

Разом з тим, застосування наслідків
саме недійсної угоди може бути
предметом судового розгляду вже на
підставі інших фактичних та правових
підстав відповідного позову в окремому
провадженні.

Враховуючи ж предмет позову у даній
справі, його фактичні та правові
підстави (визначені в позовній заяві),
наявність нововиявлених обставин, в
задоволенні позову в частині
розірвання договору про відкриття
кредитної лінії № 122/06 від 26.12.2006 р. та
стягнення з ВАТ "Кезно" на користь
Публічного акціонерного товариства
Банк "Контракт" заборгованості у
розмірі 38.608.035,80 грн. за договорами про
відкриття кредитної лінії № 122/06 від
29.12.2006 р. та № 21/06 від 28.12.2006 р. слід
відмовити.

Оскільки рішенням суду від 24.12.2010 р.,
залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 23.02.2011 р. у
справі № 39/273 в задоволенні вимоги
позивача про розірвання договору про
відкриття кредитної лінії №21/06 від
28.12.2006 р. відмовлено у зв'язку з тим, що
позивач не є стороною цього договору, а
вимогу позивача щодо звернення
стягнення на нерухоме майно, що
належить ВАТ "Кезно" на праві власності,
залишено без розгляду з процесуальних
підстав (неподання витребуваних
документів) підстави для перегляду її
за нововиявленими обставинами в цій
частині у апеляційного суду відсутні.

Переглядаючи оскаржувану постанову в
касаційному порядку, колегія суддів
також відзначає, що в ході розгляду
апеляційним судом заяви відповідача
про перегляд судового рішення за
нововиявленими обставинами 22.07.2013 р.
через канцелярію суду надійшло
клопотання позивача про відкладення
розгляду справи, яке вмотивовано тим,
що представники банку не зможуть бути
присутніми у судовому засіданні 23.07.2013
р. у зв'язку з їх зайнятістю у іншому
судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач - ПАТ "Банк "Контракт" є
юридичною особою і не позбавлений
можливості уповноважити та направити
для представництва у суді іншого
представника.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 ГПК України
сторони зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Згідно з ч. 4 ст. 114 ГПК України неявка
заявника та інших осіб, які беруть
участь у справі, не є перешкодою для
розгляду заяви про перегляд рішення за
нововиявленими обставинами.

У зв'язку з наведеним, а також
враховуючи обмежений строк,
встановлений законом для розгляду
заяви про перегляд за нововиявленими
обставинами, апеляційним судом
підставно відхилено клопотання
позивача як необґрунтоване.

Відповідно до ст. 111-5 ГПК України
касаційна інстанція використовує
процесуальні права суду першої
інстанції виключно для перевірки
юридичної оцінки обставин справи та
повноти їх встановлення у рішенні або
постанові господарського суду.

Згідно зі ст. 111-7 ГПК України
переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.

Зважаючи на обмеженість процесуальних
дій касаційної інстанції, пов'язаних із
встановленням обставин справи та їх
доказуванням, колегія суддів відхиляє
всі інші доводи скаржника, які фактично
зводяться до переоцінки доказів та
необхідності додаткового встановлення
обставин справи.

Відповідно до ст. 111-9 ГПК України
касаційна інстанція за результатами
розгляду касаційної скарги має право,
зокрема, залишити рішення першої
інстанції або постанову апеляційної
інстанції без змін, а скаргу без
задоволення.

На думку колегії суддів, висновок
апеляційного суду про наявність
нововиявлених обставин, які є
підставою для відмови у задоволенні
заявлених позовних вимог є законним,
обґрунтованим, відповідає нормам
чинного законодавства, фактичним
обставинам справи і наявним у ній
матеріалам, а доводи касаційної скарги
його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для
зміни або скасування постанови
апеляційної інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 85, 111-5, 111-7, 111-9, 111-11,
113 Господарського процесуального
кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Банк
"Контракт" залишити без задоволення, а
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 23.07.2013 р. у
справі № 39/273 - без змін.

Головуючий суддя Г.К. Прокопанич
суддіІ.В. Алєєва О.О. Євсіков