донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

02.04.2014 справа №905/8908/13

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддівТатенко В.М.
Зубченко І.В., Радіонова О.О.,

за участю представників сторін:
від
позивача:Люлька І.В. довіреність від
відповідача:не з'явивсярозглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Украгрозакупівля», м. Донецьк на
рішення господарського судуДонецької
області від26.02.2014р.по справі№ 905/8908/13
(суддя: Огороднік Д.М.)за
позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Протекс Трейд», м.
Фастів Київська областьдо Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Украгрозакупівля», м. Донецьк
простягнення 274' 300,00грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Протекс Трейд» (далі
- «Позивач») звернулось до
господарського суду Донецької області
з позовом про стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Украгрозакупівля» (далі -
«Відповідач») суми заборгованості у
розмірі 274' 300,00грн.

Рішенням господарського суду
Донецької області від 26.02.2014 року у
справі № 905/8908/13 позовні вимоги
задоволені частково, стягнуто з
відповідача на користь позивача 259' 300,00
грн. основного боргу та - 5' 486,00 грн. на
відшкодування витрат по сплаченому
судовому збору. В іншій частині
провадження у справі припинено на
підставі п.11 ч.1 ст.80 ГПК України.

Не погодившись з прийнятим рішенням
Відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить рішення скасувати в
частині стягнутої суми та - прийняти
нове рішення, яким відмовити позивачу у
задоволенні позовних вимог повністю.

Заявник апеляційної скарги вважає, що
при ухваленні рішення судом першої
інстанції порушено норми
матеріального та процесуального права,
неповно з'ясуванні та досліджені
докази, та обстави справи, які мають
значення для справи, а наслідком є
невірно зроблені висновки.

Зокрема, скаржник стверджує, що
місцевий господарський суд не
врахував, що позивачем не надано суду
жодної товарно-транспортної накладної,
яка б свідчила про отримання
відповідачем 05.07.2013р. та 19.07.2013р. 40 тон
рибного борошна; не надано документів
на підтвердження якості товару:
результатів лабораторії покупця
якості товару на відповідність, якісне
посвідчення або сертифікат якості,
протокол випробування на ГМО,
гігієнічний висновок районної СЕС,
ветеринарне свідоцтво Ф-2; у
довіреності на отримання цінностей
(товару) не вказано прізвище та ім'я по
батькові, номер та дату довіреності.

Сторони були належним чином
повідомленні про дату, час та місце
слухання справи.

Позивач надав відзив, у якому звернувся
до суду з проханням рішення суду першої
інстанції залишити без змін,
апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, надіслав клопотання про
відкладення розгляду справи, у зв'язку
з службовим розслідуванням на
підприємстві.

Клопотання судом відхилено, як
безпідставне та необґрунтоване.

Враховуючи ті обставини, що в
апеляційній скарзі заявник
посилається лише на ті документи, які
вже досліджувались судом, приймаючи до
уваги те, що явка представників сторін
у судове засідання не була визнана
обов'язковою, колегія суддів вважає за
можливе розглянути апеляційну скаргу
без участі представника відповідача.

Відповідно до статей 44, 811
Господарського процесуального кодексу
України здійснено фіксацію судового
процесу технічними засобами та
складено протокол судового засідання.

Відповідно до статті 101 Господарського
процесуального кодексу України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши юридичну оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
дослідивши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає рішення
господарського суду винесеним з
дотриманням норм матеріального права
та процесуального права; а апеляційну
скаргу - такою, що не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено місцевим господарським
судом та підтверджується матеріалами
12.04.2012р. між Сторонами був укладений
договір поставки № 12/130 (з урахуванням
специфікації № 9 від 01.07.2013р.,
специфікації № 10 від 17.07.2013р.,
додаткової угоди від 21.10.2013р.; далі -
«Договір поставки»).

Предмет Договору поставки встановлює,
що позивач зобов'язується поставити та
передати у власність, а покупець
прийняти та оплатити
сільськогосподарську продукцію,
кормові добавки виробництва України,
далі - товар (п.1.1 договору).

Найменування, асортимент, ціна, сума,
кількість, якість, умови поставки,
строк оплати товару покупцем
узгоджуються у специфікаціях к
договору, які є невід'ємними частинами
даного договору (п. 1.2 договору).

За п.2.1 Договору поставки, при поставці
кожної партії товару Постачальник
зобов'язаний надати Покупцю документи:
результатів лабораторії покупця
якості товару на відповідність, якісне
посвідчення або сертифікат якості,
протокол випробування на ГМО,
гігієнічний висновок районної СЕС,
ветеринарне свідоцтво Ф-2, рахунок,
видаткову накладну,
товарно-транспортну накладну.

Пунктом 3.1 Договору поставки визначено,
оплата за товар здійснюється покупцем
шляхом перерахування грошових коштів
на розрахунковий рахунок
постачальника, узгоджених у
специфікаціях.

Згідно з п. 7.1 Договір поставки набуває
чинності з моменту його підписання
уповноваженими особами та діє до 31
грудня 2013 року.

Додатковою угодою № 1 від 21.10.2013р.
сторони внесли зміни специфікації № 9,
10 щодо ціни товару та порядку його
оплати

Згідно з п.7 специфікацій №№ 9, 10
сторони визначили, що поставка
здійснюється постачальником на склад
покупця на умовах СРТ (Інкотермс 2010) -
12431, Житомирська обл., с. Піски, вул.
Полева, 3, комбікормовий завод ТОВ
"Украгрозакупівля".

На виконання умов договору позивач
поставив, а відповідач прийняв товар на
загальну суму 324' 300,00грн., що
підтверджується видатковими
накладними №347 від 05.07.2013р. на суму 94'
300,00, №374 від 19.07.2013р. на суму 230' 000,00грн.,
довіреністю №508/1 від 05.07.2013 на
отримання товарно-матеріальних
цінностей, податковими накладними №13
від 05.07.2013, №36 від 19.07.2013, які надані
позивачем та містяться в матеріалах
справи.

З довіреності № 508/1 від 05.07.2013р. на
отримання цінностей (а.с.22) вбачається,
що вона видана начальнику відділу
збуту Станівському Анатолію
Станіславовичу (документ, що засвідчує
особу - паспорт) на отримання від ТОВ
«Протекс-Трейд» цінностей (товар -
борошно рибне, у кількості 40 тон) за
договором №12/130 від 20.11.2012р.;
довіреність дійсна до 31.07.2013р..

Позивачем до матеріалів справи надано
копії розрахунків № 50 від 21.10.2012р., № 51
від 21.10.2012р. щодо коригування
кількісних і якісних показників до
податкових накладних від 05.07.2013р. та від
19.07.2013р., згідно яких позивачем було
зменшено ціну неоплаченого товару, у
зв'язку з чим було зменшено
заборгованість відповідача перед
позивачем.

В матеріалах справи наявні банківські
виписки про перерахування
відповідачем на рахунок позивача
25.10.2013р. коштів у розмірі 50' 000,00 грн.
(а.с.26) та 17.02.2014р. - 15' 000,00 грн. (а.с.148).

В обґрунтування позовних вимог,
позивач посилається на неналежне
виконання відповідачем взятих на себе
зобов'язань, що призвело до виникнення
заборгованості у розмірі 274' 300,00 грн. на
день звернення позивача з позовною
заявою.

Відповідно до ст. 4-3, 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести певними
засобами доказування ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

На підставі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 509
Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України), зобов'язанням - є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Приписи статті 11 ЦК України
передбачають, що цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
є: договори та інші правочини.

Статтею 627 Цивільного кодексу
України передбачено, що відповідно до
ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Донецький апеляційний господарський
суд погоджується з висновком місцевого
господарського суду про те, що
укладений сторонами договір за своєю
правовою природою є договором
поставки, тому спірні відносини,
регулюються главою 30 розділом 1
Господарського кодексу («ГК») України
(ч.6 ст. 265 ГК України) та главою 54
розділом 1 Цивільного кодексу («ЦК»)
України.

Колегія суддів вважає цілком
обґрунтованим та - зробленим з
урахуванням норм діючого
матеріального права і наявних у справі
доказів висновок суду першої інстанції
про поставку Відповідачу товару на
загальну суму 324' 300,00грн.; про часткову
оплату останнім вартості отриманого
ним товару на загальну суму 50' 000,00грн.
та - заборгованість з боку Відповідача
суми 274' 300,00грн.

Відповідно до ст.193 ГК України, ст.ст. 525,
526 ЦК України, суб'єкти господарювання
та інші учасники господарських
відносин повинні виконувати
господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Згідно ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Відповідно до п.11 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд правомірно
припинив провадження у справі через
відсутність предмету спору, адже
частина суми боргу у розмірі 15' 000,00грн.
була сплачена відповідачем після
порушення провадження у справі, що
підтверджується банківською випискою
від 17.02.2014р..

Оскільки доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку, що під час
розгляду справи місцевим
господарським суд допущені порушення
норм матеріального або процесуального
права, які передбачені ст.ст. 103, 104 ГПК
України як підстави для скасування
рішення, колегія суддів апеляційного
господарського суду вважає за
необхідне відхилити апеляційну скаргу.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати за подання апеляційної скарги
відносяться на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Донецький апеляційний
господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Украгрозакупівля» - залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду Донецької
області від 26.02.2014 року у справі №
905/8908/13 - залишити без змін.

Головуючий суддя: В.М. Татенко Судді:
І.В. Зубченко О.О.Радіонова

Надруковано примірників: 1 - позивачу; 1 -
відповідачу; 1 - у справу; 1 - ГСДО; 1 -
ДАГС