ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01 квітня 2014 р. Справа №
903/148/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "СВС СІТІ МЕДІЯ"

до відповідача Піддубцівської
сільської ради

про стягнення 7223,07 грн.

Суддя
Костюк С. В.

За участю представників сторін:

від позивача: Матвіюк Н.Р., дов.№634 від
01.09.2013 року.

від відповідача: н/з

Права та обов'язки учаснику
судового процесу роз'яснені відповідно
до ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Відводу складу суду не заявлено.

Клопотання про фіксацію судового
процесу технічними засобами не
поступало.

В судовому засіданні було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Суть: Позивач- ТзОВ "СВС СІТІ МЕДІЯ"
звернувся з позовом про стягнення з
відповідача-Піддубцівської сільської
ради 7 223,07 грн., з них 4 680 грн. основного
боргу, 111,85 грн. інфляційних, 2067,53 грн.-15%
річних, 363,69 грн. пені.

Обґрунтовуючи заявлену вимогу вказує,
що 17.08.2010 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю "СВС СІТІ
МЕДІЯ" та Піддубцівською сільською
радою було укладено договір №2085, за
умовами якого позивач зобов'язався
надати послуги з розробки
інформаційних матеріалів, їх
графічного оформлення та редагування,
а також публікації вказаних
інформаційних матеріалів у виданні
Національний інвестиційний Путівник
англійською та німецькою мовами.
Відповідно до п.2.1 договору, сторони
домовились, що вартість послуг
складатиме 4680,00 грн., в тому числі ПДВ.

Позивач належним чином виконав взяті
на себе зобов'язання. Так 31.01.2011 року
листом №242 відповідачу був надісланий
макет статті-презентації на
англійській та німецькій мові до
каталогу "Національний інвестиційний
путівник". Відповідач заперечень
стосовно статті-презентації не
надіслав.

Відповідач взяті на себе зобов'язання
по оплаті послуг у встановлені терміни,
а саме до 01.03.2011 року не виконав (п.2.2
договору).

Згідно ст.625 ЦК України встановлено, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання , на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Пунктом 4.2 договору, встановлено, що у
випадку невиконання або неналежного
виконання грошових зобов'язань,
Замовник на вимогу Виконавця
зобов'язаний сплатити суму
заборгованості з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також 15 процентів
річних від простроченої суми.

Пункт 4.1 передбачає, що у випадку
невиконання або неналежного виконання
грошових зобов'язань Замовник
зобов'язаний сплатити Виконавцю пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України від суми
заборгованості за кожен день
прострочення.

Тому позивачем було нараховано 111,85 грн.
інфляційних втрат, 2067,53 грн. 15%
процентів річних та пеню в сумі 363,69 грн.

Відповідач письмових пояснень по суті
заявлених позивачем вимог не
представив, в судове засідання не
зявився, хоча 17.03.2014 року представникам
сторін в судовому засіданні було
повідомлено про відкладення розгляду
справи на 01.04.2014 року на 12:30 год..

Тому за даних обставин спір
розглядається за наявними в справі
матеріалами відповідно до ст.75 ГПК
України.

З матеріалів справи, пояснень
представника позивача вбачається, що
17.08.2010 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю „СВС СІТІ МЕДІЯ" м.
Київ (Виконавець) та Піддубцівською
сільською радою (Замовник) було
укладений договір №2085, відповідно до
п.1.1. якого Виконавець за завданням
Замовника зобов'язався надати послуги
з розробки інформаційних матеріалів
(стаття-презентація), їх графічного
оформлення та редагування, а також з
публікації вказаних інформаційних
матеріалів у виданні Національний
інвестиційний Путівник (NATIONAL INVESTMENTS GUІD)
англійською та німецькою мовами на
одній сторінці (а.с.11).

Вартість послуг складає 4680,00 грн., в
тому числі ПДВ, строк оплати до 01.03.2011
року (п.п 2.1, 2.2). Виконання грошових
зобов'язань за цим договором
здійснюється у наступній черговості: 1)
пеня, 2) проценти та інфляційні витрати
відповідно до ст. 625 ЦК України, 3)
заборгованість за надані послуги
згідно умов договору, 4) інші платежі
(п.п.-2.3. договору).

Згідно п.п. 3.2, 3.3. договору Замовник
зобов'язався протягом 7 календарних
днів з дня його підписання надіслати
Виконавцю письмові матеріали та
фотографії для обробки, узгоджені в
додатку до договору (а.с.8-10), в іншому
випадку інформаційні матеріали
(стаття-презентація) розробляються та
публікуються без фотографій.

Замовник має право протягом 4 робочих
днів з дати отримання розроблених
Виконавцем інформаційних матеріалів
(стаття-презентація), перекладених на
українську мову, внести будь-які
виправлення або зміни до інформаційних
матеріалів (стаття-презентація), про що
повинен письмово повідомити Виконавця.
В іншому випадку, якщо Виконавець не
отримає від Замовника будь-яких
письмових повідомлень щодо
редагування інформаційних матеріалів
(стаття-презентація) до закінчення
вказаного в цьому пункті строку, то
вважається, що у замовника відсутні
заперечення до якості інформаційних
матеріалів (стаття-презентація), які в
цьому випадку публікуються без змін та
доповнень.

Пунктами 4.1, 4.2. договору сторони
передбачили, що у випадку невиконання
або неналежного (несвоєчасного)
виконання грошових зобов'язань
Замовник зобов'язаний сплатити
Виконавцю пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
заборгованості за кожен день
прострочення. У випадку невиконання
або неналежного (несвоєчасного)
виконання грошових зобов'язань
Замовник на вимогу Виконавця
зобов'язаний сплатити суму
заборгованості з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також п'ятнадцять
процентів річних від простроченої
суми.

По п. 5.1 договір діє з моменту його
укладення і до виконання сторонами
своїх договірних зобов'язань.

Договір підписаний представниками
сторін та скріплений їх печатками.

Як слідує з повідомлення №242 від 31.01.2011
року позивач надіслав відповідачу
макет готової статті-презентації в
оригінальному вигляді (на німецькій та
англійській мові) та переклад тексту
презентації на українську мову, щоб
відповідач зміг внести корективи в
разі їх необхідності. Згоду на
публікацію або будь-які корективи до
презентації прохав надіслати поштою,
факсом або на електронну адресу
протягом 4 робочих днів з дати
отримання даного макету презентації.
Також позивач попередив, що якщо
протягом 4 робочих днів з дати
отримання цього повідомлення з боку
відповідача не буде будь-яких
повідомлень щодо заперечення або
редагування даного макету презентації,
то вважатиметься, що заперечень не має
і презентація може бути надрукована
(а.с. 11).

Вказане вище повідомлення отримано
представником відповідача 18.10.2010 року,
про що свідчить поштове повідомлення
про вручення кореспонденції (а.с. 9
зворотня сторона).

Згідно повідомлення №622 від 03.04.2012 року
позивач надіслав відповідачу каталог
Національний інвестиційний Путівник
(NATIONAL INVESTMENTS GUIDE) в оригінальному
вигляді (на німецькій та англійській
мові). При цьому повідомив, що ці
каталоги позивачем передаються в руки
потенційним інвесторам через
Торгово-промислові палати,
господарські установи та інші
організації, зокрема були відправлені
в: 95% Торгово-промислові палати
Німеччини, 90% Торгово-промислові палати
Австрії, 90% Торгово-промислові палати
Російської Федерації, 15 Європейські
Інфо-центри, 14 Бізнес-центри і 12
Професійні асоціації Європи.

Підтвердженням виконання договірних
зобов'язань щодо надання відповідачу
передбачених договором №2085 від 17.08.2010
року послуг, є стаття-презентація
надрукована в Національному
інвестиційному Путівнику.(а.с.13)

Відповідач заперечень по змісту
презентації не надсилав.

Оскільки зобов'язання по оплаті за
надані послуги по договору №2085 від
17.08.2010 року відповідачем не були
виконані, позивач звернувся із позовом
до суду про стягнення з відповідача
заборгованості в сумі 4 680,00 грн. При
цьому додатково нарахував відповідачу
за неналежне виконання умов договору, а
саме по п.п. 4.1, 4.2 - 111,85 грн. інфляційних
втрат, 2067,53 грн. - 15% річних та 363,69 грн.
пені за несвоєчасне виконання
грошового зобов'язання.

Дослідивши наявні в матеріалах докази
та оцінюючи їх у сукупності,
господарський суд дійшов висновку про
підставність заявлених позивачем
вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу
України та ст.174 Господарського кодексу
України господарські зобов'язання
можуть виникати, зокрема, з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

Пунктом 3 ст. 3, ст. 627 Цивільного кодексу
України закріплено принцип свободи
договору, який передбачає, що сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно ст.174 Господарського
кодексу України господарські
зобов'язання можуть виникати, зокрема,
з господарського договору та інших
угод, передбачених законом, а також з
угод, не передбачених законом, але
таких, які йому не суперечать.

Згідно з ст. 509 Цивільного кодексу
України та ст. 173 Господарського
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України передбачено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, ст. 193 Господарського
кодексу України встановлено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться, одностороння відмова від
виконання зобов'язання і одностороння
зміна умов договору не допускається.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ст.901 Цивільного кодексу
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.
Положення цієї глави можуть
застосовуватися до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов'язання.

Частиною 1 ст. 903 Цивільного кодексу
України передбачено, що якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний платити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Статтею 905 Цивільного кодексу України
встановлено, що строк договору про
надання послуг встановлюється за
домовленістю сторін, якщо інше не
встановлено законом або іншими
нормативно-правовими актами.

Як вбачається з правовідносин, що
виникли між сторонами, їм притаманні
ознаки, що характеризують цивільні
відносини, які виникають з договорів
послуг. Так, позивач надав відповідачу
послуги з розробки інформаційних
матеріалів (стаття-презентація), їх
графічного оформлення та редагування,
а останній зобов'язався сплатити за них
певну грошову суму.

Матеріалами справи встановлено, що
зобов'язання за договором №2085 від
17.08.2010 року щодо оплати за надані
позивачем послуги з розробки
інформаційних матеріалів
(стаття-презентація), їх графічного
оформлення та редагування, а також з
публікації вказаних інформаційних
матеріалів відповідачем не були
виконані у встановлений строк, як і не
спростовано факту надання позивачем
послуг, при цьому відсутність з боку
відповідача будь-яких заперечень щодо
якості наданих послуг, свідчить про їх
прийняття.

Згідно п.2.2. договору №2085 відповідач
оплачує надані послуги до 01.03.2011 року.

Факт наявності у відповідача основної
заборгованості перед позивачем у сумі
4680,00 грн. підтверджується наявними у
справі доказами, а тому вимога про її
стягнення підлягає задоволенню як
така, що відповідає чинному
законодавству та обґрунтована
матеріалами справи.

Частиною 2 ст.207 ЦК України передбачено,
що правочин, який вчиняє юридична
особа, підписується особами,
уповноваженими на це її установчими
документами, довіреністю, законом або
іншими актами цивільного
законодавства, та скріплюється
печаткою.

Тобто, договір від 17.08.2010 року підписано
уповноваженими представниками
(керівниками) юридичних осіб, які діють
на підставі закону (статуту), та
скріплені відтисками печаток обох
юридичних осіб.

Нормами ст. 204 ЦК України встановлено
презумпцію правомірності правочину, а
саме правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Докази визнання договору недійсним на
момент розгляду справи відсутні.

Згідно з п.1 ст. 230 ГК України штрафними
санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка пеня), яку
учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно до п.1 ст. 546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Частиною 3 ст. 549 ЦК України визначено,
що пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання
зобов'язання.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочення платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Згідно ст.3 зазначеного Закону розмір
пені, передбачений ст.1 цього Закону,
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Сторонами в договорі (п. 4.1) передбачено,
що у випадку невиконання або
неналежного (несвоєчасного) виконання
грошових зобов'язань Замовник
зобов'язаний сплатити Виконавцю пеню у
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від суми заборгованості за кожен день
прострочення. Як слідує з розрахунку
позивача пеня в сумі 363,69 грн.
нарахована по договору №2085 від 17.08.2010
року.

Нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано (п. 6 ст. 232 ГК України).

За ст. 258 Цивільного кодексу України до
вимог про стягнення пені
застосовується позовна давність в один
рік.

Згідно п.3 ст. 267 Цивільного кодексу
України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення.

Оскільки відповідачем не заявлено про
застосування позовної давності по
заявленій позивачем пені, вимога
позивача в частині стягнення пені в
сумі 363,69 грн. підставна і підлягає
задоволенню.

Відповідно до п.2 ст.625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Пунктом 4.2 договору встановлено 15%
річних від простроченої суми.

Згідно розрахунку позивача заявлено
до стягнення інфляційні втрати в сумі
111,85 грн., розраховані з врахуванням
строку оплати та суми боргу в розмірі
4680,00 грн. та 15% річних -2067,53 грн., які
також підлягають стягненню з
відповідача

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України
понесені позивачем витрати по оплаті
судового збору слід покласти на
відповідача.

Керуючись ст.ст.258,509,525,526,530,546,549,625,627,901,903
Цивільного кодексу України,
ст.ст.174,193,230 Господарського кодексу
України, ст.ст. 44, 49, 82-84, ст. 116
Господарського процесуального кодексу
України,господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Піддубцівської сільської
ради (45635, Волинська область, Луцький
район, село Піддубці, вул..Миру, буд.14,
) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "СВС СІТІ
МЕДІЯ" (04080,м. Київ, вул. В.Хвойки, 18/14,
оф.241, ) 7223,07 грн., з них
4680,00 грн. - основного боргу, 111,85 грн. -
інфляційних, 2067,53 грн. - 15 % річних, 363,69
грн. - пені, а також 1 827,00 грн. витрат по
оплаті судового збору.

3.Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повний текст рішення складено

02.04.14

Суддя
С. В. Костюк