м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/2689/14 02.04.14За позовом
Публічного акціонерного товариства
"Мостобуд"

до Публічного акціонерного
товариства "Будівельне управління №813"

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на стороні відповідача Державної
служби автомобільних доріг у
Харківській області

про стягнення 16 744,86 грн.

Суддя Лиськов М.О.

Представники сторін:

Від позивача Митченко Н.М. за
довіреністю від 27.11.2012

Від відповідача не з'явився

Від третьої особи не з'явився

Відповідно до ст. 85 ГПК України в
судовому засіданні 02.04.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

18.02.2014 до канцелярії Господарського
суду міста Києва надійшла позовна
заява №137/21-14 від 12.02.2014 Публічного
акціонерного товариства "Мостобуд"
(надалі - позивач) до Публічного
акціонерного товариства "Будівельне
управління №813" (надалі - відповідач ) за
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог Державної служби
автомобільних доріг у Харківській
області (надалі - третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог) про
стягнення 16 744,86 грн.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 24.02.2014 року прийнято позовну
заяву до розгляду та порушено
провадження по справі № 910/2689/14, розгляд
справи призначено на 17.03.2014.

13.03.2014 через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
представника позивача надійшли
документи на виконання вимог ухвали
суду про порушення провадження у
справі.

В судове засідання, призначене на
17.03.2014, представник позивача з'явився,
надав пояснення та подав додаткові
документи по справі, які долучені судом
до матеріалів справи.

В судове засідання, призначене на
17.03.2014, представник відповідача
з'явився, надав пояснення по суті
справи та подав відзив на позовну
заяву.

В судове засідання, призначене на
17.03.2014, представник третьої особи не
з'явився, витребувані ухвалою суду
документи не надіслав, причин не явки
суд не повідомив, хоча 31.03.2014 через
відділ діловодства Господарського
суду міста Києва від представника
позивача надійшли додаткові пояснення

Ухвалою суду від 02.04.2014 на підставі ст. 89
Господарського процесуального кодексу
України суд виправив допущені в
ухвалах Господарського суду міста
Києва у справі 910/2689/14 від 24.02.2014 та 17.03.2014
описку, а саме вказав, що Державна
служба автомобільних доріг у
Харківській області, являється
третьої особою, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача.

В судове засідання, призначене на
17.03.2014, представник позивача з'явився,
надав пояснення.

В судове засідання, призначене на
17.03.2014, представник відповідача не
з'явився, однак через канцелярію суду
подав клопотання про відкладення
розгляду справи, мотивуючи тим, що
представник не зможе прийняти участь в
засіданні, у зв'язку з його перебування
в судовому засіданні в Апеляційному
суді Київської області. Суд заслухавши
думку позивача відхилив вказане
клопотання з наступних підстав.

Відповідно п. 3.9.2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 N 18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Господарський суд з урахуванням
обставин конкретної справи може
відхилити доводи учасника судового
процесу - підприємства, установи,
організації, іншої юридичної особи,
державного чи іншого органу щодо
відкладення розгляду справи у зв'язку з
відсутністю його представника (з
причин, пов'язаних з відпусткою,
хворобою, службовим відрядженням,
участю в іншому судовому засіданні і т.
п.). При цьому господарський суд
виходить з того, що у відповідних
випадках такий учасник судового
процесу не позбавлений права і
можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
частинами першою - п'ятою статті 28
Господарського процесуального кодексу
України, з числа як своїх працівників,
так і осіб, не пов'язаних з ним
трудовими відносинами. Неможливість
такої заміни представника і
неможливість розгляду справи без
участі представника підлягає
доведенню учасником судового процесу
на загальних підставах (статті 32 - 34
Господарського процесуального кодексу
України), причому відсутність коштів
для оплати послуг представника не може
свідчити про поважність причини його
відсутності в судовому засіданні.

Неявка учасника судового процесу в
судове засідання не є підставою для
скасування судового рішення, якщо
ухвалу, в якій зазначено час і місце
такого засідання, надіслано йому в
порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1
підпункту 3.9 цього пункту постанови.

Представник відповідача мав право
направити іншого представник для
участі в судомо засіданні, крім того в
матеріалах справи містяться пояснення
відповідача.

В судове засідання, призначене на
02.04.2014, представник третьої особи не
з'явився.

Ухвала суду, позовна заява надсилались
відповідачу на юридичну адресу
підприємства згідно відомостей
єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України
(довідка з ЄДРПОУ наявна в матеріалах
справи). У відповідності з положеннями
п. 3.6 Роз'яснення Вищого арбітражного
суду України "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України" від
18.09.1997 особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце її розгляду судом, якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві.

Пунктом 11 "Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від
15.03.2007р. (2.04.2009р.)" передбачено, що до
повноважень господарських судів не
віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб
-учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.

У відповідності до підпункту 3.6 пункту 3
роз'яснення Вищого арбітражного суду
України від 18.09.1997 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України" (з
подальшими змінами) у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" в разі якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Оскільки про час та місце судового
засідання відповідач був належним
чином повідомлений, на підставі статті
75 Господарського процесуального
кодексу України справа може бути
розглянута за наявними в ній
матеріалами.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
чином, а матеріали справи містять
достатні докази для її розгляду по
суті.

У судових засіданнях складалися
протоколи згідно статті 811
Господарського процесуального кодексу
України.

Клопотання щодо фіксації судового
процесу учасниками процесу не
заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд
справи здійснювався без застосуванням
засобів технічної фіксації судового
процесу у відповідності до статті 811
Господарського процесуального кодексу
України.

Зважаючи на достатність в матеріалах
справи доказів, необхідних для повного
та об'єктивного вирішення справи,
розгляд справи відбувся з урахуванням
положень ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України за
наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

21.06.2006 між позивачем (Субпідрядник) та
відповідачем (Генпідрядник) був
укладений Договір № 129 субпідряду на
виконання робіт з капітального ремонту
мосту км 22+466.75 при реконструкції
автомобільної дороги загального
користування місцевого значення
Харків - Красноград - Перещепине у
Харківській області (належним чином
засвідчена копія договору міститься в
матеріалах справи, надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. ст. 1 Договору
Генпідрядник доручає, а Субпідрядник
зобов'язується виконати капітальний
ремонт мосту км 22+466.75 при реконструкції
автомобільної дороги загального
користування місцевого значення
Харків - Красноград - Перещепине у
Харківській області (надалі - Роботи).

За своєю правовою природою укладений
між сторонами Договір є договором
підряду.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного
кодексу України за договором підряду
одна сторона (підрядник) зобов'язується
на свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Згідно з п.п. 1.2. ст. 1 Договору
Субпідрядник в межах договірної ціни,
виконує на свій ризик власними силами і
засобами всі передбачені Договором
роботи і передає їх в обумовлені строки
Генпідряднику.

Відповідно до п 1.3 ст. 1 Договору
Генпідрядник зобов'язується прийняти і
оплатити виконані роботи на умовах
цього Договору.

Згідно з п. 19.1. ст. 19 Договору, останній
набирає чинності з дати підписання
його Сторонами і діє до повного
виконання обов'язків по цьому Договору.

За домовленістю сторін Додатковою
угодою № 1 від 15.11.2007 до Договору були
внесені зміни, а саме: ст. 19 Договору
викладена в новій редакції: «Цей
Договір набирає чинності з дати
підписання його Сторонами і діє до 31
грудня 2008 року, а в частині розрахунків
- до повного виконання Сторонами
обов'язків по цьому Договору»

Відповідно до п. 5.1. ст. 5 Договору
Генпідрядник проводить розрахунки з
Субпідрядником за фактично виконані
роботи на підставі підписаних
Сторонами актів виконаних робіт -
«Актів приймання виконаних робіт»
(форма К6-2В) та «Довідки про вартість
виконаних підрядних робіт» (форма № КБ
-3) згідно п.2 сумісного наказу
Держкомстату та Держбуду України від
21.06.02 № 237/5, але в будь-якому випадку -
після отримання грошових коштів від
Замовника.

Згідно з п. 5.3. ст. 5 Договору кінцевий
розрахунок проводиться після
завершення усього комплексу Робіт за
цим Договором та їх здачі у порядку, що
передбачений цим Договором.

Відповідно до п 5.4. ст. 5 Договору
фінансування робіт за цим Договором
здійснюється Генпідрядником за
рахунок коштів, отриманих від
Замовника.

В листопаді 2009 позивач виконав роботи
за Договором на загальну суму 558 162 грн.,
що підтверджується актом приймання
виконаних робіт» (форма К6-2В) та
довідкою про вартість виконаних
підрядних робіт» (форма № КБ-3). Із
загальної суми вартості виконаних
робіт на підставі п. 5.6 Договору
утримується 2% (11 163,24 грн.) на покриття
витрат Генпідрядник. Таким чином, за
актом виконаних робіт від 26.11.2009 р.
відповідач мав сплатити позивачу за
роботи, виконані останнім в листопаді
2009 р., кошти в сумі 546 998,76 грн. (558 162 грн.-11
163,24 грн. = 546 998,76 грн.).

Відповідач заперечуючи проти позову
зазначає, що позивач звертався до суду
з позовом про стягнення коштів за актом
виконаних робіт від 26.11.2009, яким в
задоволенні позовних вимог відмовлено,
а отже є рішення із тотожного спору.

Однак судом встановлено, що предметом
судового розгляду було стягнення
коштів за вказаним актом виконаних
робіт лише в сумі 530 253,90 грн. (справа №
5011-59/17100-2012), тоді як за вказаним актом
відповідач не сплатив позивачу кошти в
сумі 546 998,76 грн. Таким чином,
заборгованість за роботи, виконані в
листопаді 2009 року в сумі 16 744 грн. 86 коп.
не була предметом розгляду під час
розгляду в господарському суді м. Києва
справи № 5011-59/17100-2012.

Згідно з ч.2. ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо строк виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час, а
боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги.

З огляду на вищевикладене, враховуючи
те, що строк оплати за вказаним
Договором не визначений, 06.12.2013 позивач
направив відповідачу на підставі ч.2 ст.
530 ЦК Вимогу про сплату коштів за актом
виконаних робіт в сумі 16 744 грн. 86 коп.
(лист-вимога ПАТ «Мостобуд» № 1263 від
06.12.2013).

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу
України встановлено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 193 Господарського кодексу
України передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином та відповідно до закону,
інших правових актів, договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного
кодексу України, є обов'язковим для
виконання сторонами.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу
України боржник зобов'язаний виконати
всій обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 612 Цивільного кодексу
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Статтею 837 Цивільного кодексу України
передбачає, що за договором підряду
одна сторона (підрядник) зобов'язується
на свій ризик виконати роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити роботу. Таким чином, договір
підряду є оплатним договором.

За умовами ст. 838 Цивільного кодексу
України підрядник має право залучити
до виконання роботи інших осіб
(субпідрядників), залишаючись
відповідальним перед замовником як
генеральний підрядник, а перед
субпідрядником - як замовник.
Генеральний підрядник відповідає
перед субпідрядником за невиконання
або неналежне виконання замовником
своїх обов'язків за договором підряду,
а перед замовником - за порушення
субпідрядником свого обов'язку.

Відповідно до п. 1 ст. 854 Цивільного
кодексу України якщо договором підряду
не передбачена попередня оплата
виконаної роботи або окремих її етапів,
замовник зобов'язаний сплатити
підрядникові обумовлену ціну після
остаточної здачі роботи за умови, що
роботу виконано належним чином і в
погоджений строк або, за згодою
замовника, - достроково.

На підставі ч. 1. п.2. ст. 80 ГПК України
відповідач просить суд припинити
провадження в зв'язку з тим, що, на думку
відповідача, є рішення господарського
суду по справі № 5011-59/17100-2012 від 11.02.2013,
яким позивачу було відмовлено в
задоволенні позову.

Вказане твердження є хибним і
необґрунтованим та таким, що не
підтверджується доказами та
матеріалами справи.

Для припинення провадження на підставі
ч. 1. п. 2. ст. 80 ГПК України повинно бути
одночасна наявність 3-х умов:

є рішення господарського суду між тими
ж сторонами;

однаковий предмет спору;

однакова підстава позову.

Під «предметом позову» розуміється
певна матеріально-правова вимога
позивача до відповідача, стосовно якої
позивач просить прийняти судове
рішення, «підставу позову» становлять
обставини, якими позивач обґрунтовує
свої вимоги щодо захисту права та
охоронюваного законом інтересу (п.3.12
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.11.2012
№ 18).

По справам № 5011-59/17100-2012 та № 910/2689/14
дійсно виступають одні і ті ж сторони,
стягується заборгованість, яка виникла
на підставі одного ж і того Договору
субпідряду, але предмет та підстава
позову по справі № 910/2689/14 є іншими, ніж
за позовом по справі № 5011-59/17100-2012.

Предметом позову в справі № 5011-59/17100-2012
було стягнення заборгованості за
виконані підрядні роботи за Договором
субпідряду в сумі 530 253,90 грн. (в яку не
ввійшли 16 744 грн., які стягуються по
даній справі) та заборгованість
притриманих 5 % від договірної ціни
робіт в сумі 44 450 грн. та 3% річних.

Тоді як, в справі № 910/2689/14 предметом
позову є стягнення залишку вартості
виконаних в листопаді 2009 року робіт в
сумі 16 744 грн. на підставі акту
виконаних робіт від 26.11.2009. А отже,
предмет вказаних позовів є різним.

Вимоги по вказаним справам мають різну
правову природу. Так, « 5 % притримання»
в сумі 44 450,76 грн., яке було предметом
позову по справі № 5011-59/17100-2012, це є
право Генпідрядника (відповідача) при
розрахунку з ПАТ «Мостобуд» притримати
5% від договірної ціни робіт. ПАТ
«Мостобуд», стягуючи 44 450,76 грн.,
посилався на п. 5.6. Договору субпідряду
згідно Протоколу розбіжностей № 1 від
30.06.2006 відповідно до умов якого
«Генпідрядник має право при проведенні
розрахунків з Субпідрядником
притримати 5 (п'ять) відсотків від
договірної ціни Робіт за даним
Договором, за умов притримання 5-ти
(п'яти) відсотків у розрахунках за
виконанні роботи між Замовником та
Генпідрядником, з перерахуванням цих
коштів Субпідряднику в термін до 5 днів
з моменту виконання Субпідрядником
своїх зобов'язань за чинним Договором,
але в будь-якому випадку - після
отримання грошових коштів від
Замовника».

Заборгованість в сумі 16 744,86 грн.,
стягнення якої є предметом позову по
справі № 910/2689/14, це є залишок вартості
виконаної, але не оплаченої частини
робіт по Договору субпідряду, яка не
увійшла до позовних вимог по справі №
5011-59/17100-2012.

Стосовно підстав позовів по вказаним
справам, то вони також не є тотожними.
Так, по вказаним справам різні підстави
стягнення

Позовна заява в частині стягнення 44 450
грн. по справі № 5011-59/17100-2012
обгрунтовувалася п. 5.6 ст. 5 Договору
субпідряду № 129 від 21.06.2006р. та Довідкою
про вартість договірних робіт (форма
КБ-3).

Кошти сумі 16 744,86 грн. (справа № 910/2689/14) є
залишком заборгованості за вже
виконані роботи і їх стягнення
здійснюється на підставі п. 5.1 ст. 5
Договору субпідряду № 129 від 21.06.2006 та
Вимоги ПАТ «Мостобуд» від 06.12.2013 вих. №
1263 про сплату коштів.

Крім того, позивач просить застосувати
строк позовної давності, у зв'язку з
тим, що на його думку вимога сплати
грошових коштів відповідачем на
рахунок позивача ґрунтується на
неоплаті відповідачем виконаних робіт
згідно акту виконаних робіт форми КБ-2в
№1 від 26.11.2009 на суму 558 162,00 грн. з ПДВ. та
Довідки за листопад 2009 на суму 546 998,76
грн. з ПДВ. (що включають і суму позовних
вимог 16 744,86 гривень), за якими строк
позовної давності в 3 роки минув 26.11.2012.

Відповідно до ч.2 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо строк виконання
боржником обов'язку не встановлений
або/визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час, а
боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги.

Враховуючи те, що строк оплати за
вказаним Договором субпідряду не
визначений, 06.12.2013 позивач направив
відповідачу на підставі ч.2 ст. 530
Цивільного кодексу Вимогу про сплату
коштів за актом виконаних робіт в сумі
16 744 грн. 86 коп.

Днем пред'явлення вимоги кредитором
слід вважати день, у який боржник
одержав надіслану йому вимогу (п.1.7.
Постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013 р. № 14
«Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань»). Відповідач
отримав Вимогу про сплату грошових
коштів 10.12.2013, що підтверджується
Рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення, яке
знаходиться в матеріалах справи.

Пункт 4.2. Постанови Пленуму ВГСУ від
29.05.2013р. «Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів»
передбачає, що за зобов'язаннями, строк
виконання яких не визначений або
визначений моментом вимоги, перебіг
позовної давності починається від дня,
коли у кредитора виникає право
пред'явити вимогу про виконання
зобов'язання, тобто після закінчення
семиденного строку від дня
пред'явлення вимоги на підставі ч.2 ст.
530 ЦК України.

Таким чином, перебіг позовної давності
починається після закінчення
семиденного строку від дня
пред'явлення позивачем Вимоги про
сплату коштів. Тобто, в нашому випадку
перебіг строку позовної давності
розпочинається з 18.12.2013 Позовна заява
про стягнення 16 744,86 грн. була подана в
лютому 2014, тобто в межах строків
позовної давності.

Факт наявності боргу у відповідача
перед позивачем за Договором в сумі 16
744,86 грн. належним чином доведений,
документально підтверджений і
відповідачем не спростований, строк
оплати послуг, у відповідності до
Договору є таким, що настав, а тому
позовні вимоги в частині стягнення
боргу у розмірі 16 744,86 грн. є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги позивача підлягають
задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись
ст. ст. 4, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Будівельне управління №813"
(02660, м. Київ, Вулиця Магнітогорська,
будинок 1, офіс 302; ідентифікаційний код
01383865) з будь-якого рахунку, виявленого
державним виконавцем в процесі
виконання рішення, на користь
Публічного акціонерного товариства
"Мостобуд" (01033, м. Київ, Вулиця
Паньківська, будинок 5;
ідентифікаційний код 01386326)
заборгованість в сумі 16 744 (шістнадцять
тисяч сімсот сорок чотири) грн. 00 коп. та
судовий збір за подання позовної заяви
в сумі 1 827 (одна тисяча двадцять сім)
грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

4. Копію рішення направити сторонам.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено 07.04.2014

Суддя
М.О. Лиськов