ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2014 р.
Справа № 914/74/14

Суддя О.Запотічняк при секретарі
М.Драгус розглянула справу

За позовом: Управління комунальної
власності департаменту економічної
політики Львівської міської ради,
м.Львів.

До відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м.Львів.

Про: розірвання договору оренди від
08.02.2008року №Л-5977-8, зобов'язання
відповідача повернути орендоване
майно, стягнення орендної плати в сумі
6 140,12 грн.

За участю представників:

Від позивача: Гуцій В.З. - представник за
довіреністю;

Від відповідача:ОСОБА_1

За клопотанням позивача здійснювалась
технічна фіксація судового процесу.

Суть спору: Управління
комунальної власності департаменту
економічної політики Львівської
міської ради звернулося з позовом до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
розірвання договору оренди від
08.02.2008року №Л-5977-8, зобов'язання
відповідача повернути орендоване
майно, стягнення орендної плати в сумі
6 140,12 грн.

Позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що відповідач
тривалий час не використовує
приміщення та обмежив доступ
орендодавця до орендованих приміщень
для перевірки їх стану. Відповідач
всупереч умов укладеного між
сторонами договору оренди нерухомого
майна від 08.02.2008 року №Л-5977-8
систематично не сплачував орендну
плату протягом жовтня 2012 року - жовтня
2013 року, що є підставою для розірвання
договору оренди.

Обставини справи: Розглянувши
подані матеріали суд визнав їх
достатніми для прийняття заяви до
розгляду і ухвалою від 15.01.2014 року
порушив провадження у справі та
призначив судове засідання на
28.01.2014року.

В судових засіданнях 28.01.2014 року,
11.02.2014 року та 25.02.2014 року розгляд справи
відкладався

11.03.2014 року відповідач подав
через канцелярію суду копію квитанції
про повну оплату заборгованості в сумі
6961,37 грн. та клопотання про відкладення
розгляду справи для надання
можливості ознайомитись з матеріалами
справи.

В судовому засіданні 11.03.2014 року
оголошувалась перерва до 12.03.2014 року.

В судове засідання 12.03.2014 року з'явилися
представники сторін, надали пояснення
по суті предмету спору.

Представник позивача підтримав
позовні вимоги з підстав наведених в
позовній заяві та матеріалах справи.
Просив суд розірвати договір оренди
від 08.02.2008року №Л-5977-8 та зобов'язати
відповідача повернути орендоване
майно з тих підстав, що відповідач
всупереч умов укладеного між
сторонами договору оренди нерухомого
майна від 08.02.2008 року №Л-5977-8
несплачував орендну плату протягом
жовтня 2012 року - жовтня 2013 року. Також
просить суд стягнути з відповідача
заборгованість по орендній платі в
сумі 6 140,12 грн. В обгрунтування позовних
вимог додатково надав суду листи в
яких Управління культури
Департиаменту гуманітарної політики
Львівської міської ради та Музей
народної архітектури та побуту у
м.Львові просять позивача не
продовжувати строк оренди будівель
громадських вбиралень на території
Музею народної архітектури та побуту у
м.Львові за адресою вул. Чернеча гора,1.

Відповідач подав відзив в якому
просить суд припинити провадження у
справі в частині стягнення
заборгованості по орендній платі,
оскільки така погашена, та відмовити в
задоволенні решти позовних вимог.
Заперечення мотивує тим, що орендна
плата несплачувалась своєчасно у
зв'язку з перебуванням відповідача за
межами Львівської області і на
сьогоднішній день вона повністю
погашена. Також зазначив, що на даний
час орендовані приміщення дійсно не
використовуються, оскільки
проводиться їх поточний ремонт.

В судовому засіданні 12.03.2014 року
розгляд справи було відкладено до
25.03.2014 року. Також ухвалою від 12.03.2014
року суд продовжив строк розгляду
справи на 15 днів з 15.03.2014 року.

24.03.2014 року позивач подав через
канцелярію суду довідку якою
підтвердив, що відповідачем погашена
заборгованість по орендній платі в
сумі 6961, 37 грн.

В судове засідання 25.03.2014 року
з'явилися представники сторін. Позивач
позовні вимоги підтримав в частині
розірвання договору оренди та
зобов'язання відповідача повернути
орендоване майно. Відповідач позовні
вимоги заперечив.

Суд заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи та оцінивши докази в
їх сукупності, встановив наступне:

08.02.2008 року між Управлінням комунальної
власності департаменту економічної
політики Львівської міської ради
(орендодавець) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендар)
було укладено договір оренди
нерухомого майна №Л-5977-8 за умовами
якого позивач передав а відповідач
отримав в строкове платне користування
нежитлові приміщення загальною
площею 57,5 кв.м. а саме: нежитлове
приміщення першого поверху позначене
на технічній документації під літерою
7, площею 9,7 кв.м. та нежитлові
приміщення підвалу, позначені в
технічній документації під літерами
1,2,3,4,5,6 площею 47,8 кв.м., які розташовані
за адресою: АДРЕСА_1, та знаходяться на
балансі ЛКП „Шляхово-ремонтне
підприємство Личаківського району" та
належить територіальній громаді міста
Львові в особі Львівської міської ради
на праві комунальної власності.
Цільове призначення об'єкта оренди -
для громадських вбиралень (п.2
договору).

Відповідно до п. 7 договору відповідач
як орендар зобов'язався
використовувати об'єкт оренди
відповідно до його призначення,
своєчасно і в повному обсязі
сплачувати орендну плату, надавати
безперешкодний доступ на об'єкта
оренди працівникам орендаря з метою
перевірки його використання у
відповідності до умов договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Аналогічні вимоги
встановлені ст. 193 ГК України.

Відповідно до п. 6.5 договору
орендодавець має право контролювати
наявність і стан, напрямки та
ефективність використання об'єкта
оренди, здійснювати перевірку
дотримання орендарем умов договору.

Представниками позивача та
балансоутримувача було проведено
перевірку об'єкта оренди за
результатами якої складено акти від
15.04.2010 року №229 та від 31.05.2012 року
№616-нп-/12. В результаті перевірки було
встановлено, що із зовнішніх ознак
приміщення тривалий час не
використовується, обгороджені
металевою сіткою а вхід на територію
здійснюється через браму, яка на момент
обстеження зачинена.

Відповідно до п.1 ст. 762 ЦК України за
користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму.

Враховуючи, що орендоване
відповідачем майно є комунальним, то
на спірні правовідносини поширюється
також дія Закону України «Про оренду
державного та комунального майна»,
відповідно до ст.ст. 18, 19 якого орендар
за користування об'єктом оренди
зобов'язаний своєчасно і у повному
обсязі вносити орендну плату
незалежно від наслідків своєї
господарської діяльності.

За умовами договору сторони погодили,
що розмір місячної орендної плати
становить 218,51 грн без ПДВ за перший
місяць оренди з врахуванням індексу
інфляції та перераховується орендарем
не підзніше 20 числа місяця за
попередній місяць. Несплата

орендної плати в повному обсязі
протягоим трьох місяців з дня
закінчення строку платежу є підставою
для дострокового розірвання договору
оренди (п. 5.2 договору).

Відповідач всупереч умов договору
систематично не перераховував
позивачу орендну плату в період з
жовтня 2012 року по жовтень 2013 року.
Згідно розрахунку позивача станом на
дату подання позову до суду
заборгованість по орендній платі
становила 6140,12 грн.

Під час розгляду справи відповідачем
було погашено заборгованість по
орендній платі в сумі 6140,12 грн., що
підтверджується копією квитанції від
07.03.2014 року №7 на суму 6961,37 грн.(а.с.54 ) та
довідкою позивача (а.с. 69).

Однак заборгованість по орендній платі
в сумі 6140,12 грн. була спричинена
несплатою відповідачем орендних
платежів протягом року часу з жовтня 2012
року по жовтень 2013 року. Відповідач
даний факт не заперечує та пояснює
несвоєчасну сплату орендної плати його
перебуванням за межами Львівської
області.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України
договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї зі сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом. Істотним є таке
порушення стороною договору, коли
внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору.

На думку позивача, невиконання
відповідачем умов договору оренди
щодо сплати орендної плати значною
мірою позбавляє позивача того, на що
він розраховував при укладенні цього
договору, так як в результаті несплати
орендної плати за вказаним договором,
відповідач призвів до недоотримання
коштів бюджетом м. Львова.

Як уже зазначалося судом, відповідно до
п. 5.2 догоовру несплата орендної плати
в повногму обсязі протягоим трьох
місяців з дня закінчення строку
платежу є підставою для дострокового
розірвання договору оренди.

Відповідно до ст.782 ЦК України
наймодавець має право відмовитись від
договору найму і вимагати повернення
речі, якщо наймач не вносить плату за
користування річчю протягом трьох
місяців підряд.

Як передбачено в п.5 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
29.05.2013 року №12 „Про деякі питання
практики застосування законодавства
про оренду (найм) майна" відмова
наймодавця від договору найму,
можливість якої передбачена частиною
першою статті 782 ЦК України, є правом, а
не обов'язком наймодавця, яке може бути
реалізоване в позасудовому порядку.
Наявність зазначеного права не є
перешкодою для звернення наймодавця
(орендодавця) до суду з вимогою про
розірвання договору в разі несплати
наймачем (орендарем) належних платежів.

У вирішенні відповідних спорів
господарським судам слід
встановлювати, протягом яких конкретно
місяців і якого року орендар не вносив
орендну плату, в якому розмірі, в тому
числі протягом яких місяців орендар
взагалі не вносив орендну плату або
вносив частково. При цьому погашення
орендарем заборгованості до або після
подання позову орендодавцем не має
правового значення для вирішення
такого спору, оскільки законодавець
пов'язує виникнення права орендодавця
відмовитися від договору оренди саме з
фактом не внесення орендної плати
протягом трьох місяців підряд.

Відповідно до ч.3 ст. 26 Закону України
«Про оренду державного та комунального
майна" підставою для дострокового
розірвання договору оренди за рішенням
суду може бути невиконання сторонами
своїх зобов'язань.

Судом встановлено, що відповідачем
взагалі не сплачувались орендні
платежі більше протягом одного року
часу в період з жовтня 2012 року по
жовтень 2013 року , а відтак наявні
правові підстави для розірвання
договору у відповідності до п.5.2
договору.

Відповідно до п. 4.8 договору, чинність
договору припиняється внаслідок його
дострокового розірвання за взаємною
згодою сторін або за рішенням суду.

Згідно із положеннями п. 11 договору, він
може бути розірваний за рішенням суду
або з інших підстав передбачених
чинним законодавством.

З огляду на викладене суд прийшов до
висновку, що договір оренди від
08.02.2008року №Л-5977-8 укладений між
позивачем та відповідачем слід
розірвати у зв'язку з порушенням
відповідачем умов договору та норм
чинного законодавсятва.

Відповідно до ст.27 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна» у разі розірвання договору
оренди, закінчення строку його дії та
відмови від його продовження або
банкрутства орендаря він зобов'язаний
повернути орендодавцеві об'єкт
оренди на умовах, зазначених у
договорі оренди.

Відповідно до ст.785 ЦК України у разі
припинення договору найму наймач
зобов'язаний негайно повернути
наймодавцеві річ у стані в якому вона
була одержана, з урахуванням
нормального зносу або у стані який було
обумовлено договором.

Оскільки суд прийшов до висновку що
договір оренди від 08.02.2008року №Л-5977-8
укладений між позивачем та
відповідачем слід розірвати,
відповідач зобов'язаний повернути
орендовані приміщення.

Щодо вимог позивача про стягнення з
відповідача 6140,12 грн. заборгованості по
орендній платі, то позовні вимоги в цій
частині слід припинити в порядку
передбаченому п.1-1 ст. 80 ГПК України,
оскільки після подання позову до суду
відповідач погасив заборгованість по
орендній платі в сумі 6140,12 грн., що
підтверджується копією квитанції від
07.03.2014 року №7 на суму 6961,37 грн.(а.с.54 ) та
довідкою позивача (а.с. 69), а відтак
предмет спору відсутній.

Відповідно до ст. 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ст. 34 ГПК України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

З огляду на викладені обставини,
дослідивши матеріали справи в їх
сукупності, заслухавши пояснення
представників сторін, суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги слід
задоволити частково: розірвати договір
оренди від 08.02.2008 року №Л-5977-8 та
зобов'язати відповідача повернути
орендоване майно.

Враховуючи, що заборгованість
по орендній платі погашена
відповідачем після подання позову до
суду витрати по сплаті судового збору
у відповідності до ст. 49 ГПК України суд
покладає на винну сторону відповідача
в сумі 2867,50 грн.

Керуючись ст.ст. 526,651,762,782,785 ЦК
України, 193 ГК України, ст.ст.18,19,26,27
Закону України «Про оренду державного
та комунального майна» ст. ст.28, 33 ,43, 44,
48, 49, 80, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задоволити
частково.

2. Зобов'язати Фізичну
особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
повернути нежитлові приміщення, що
знаходяться за адресою м.Львів, вул.
Чернеча Гора,1, загальною площею 57,5 кв.м.

3. Припинити провадження у справі в
частині позовних вимог про стягнення з
відповідача 6140, 12 грн. заборгованості
по орендній платі.

4. Стягнути з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Управління комунальної
власності департаменту економічної
політики Львівської міської ради (79008,
м.Львів, пл. Галицька,15, )
- 2867,50 грн. судового збору.

5. Наказ видати згідно ст.116 ГПК
України.

6. Рішення суду може бути
оскаржено згідно ст.ст. 91-95 ГПК України.

Повний текст рішення
складено 27.03.2014р.

Суддя
Запотічняк О.Д.