РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2014 р.
Справа № 924/1344/13

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючий суддя
Мельник О.В.

суддя
Грязнов В.В. ,

суддя
Олексюк Г.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Рівненського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу приватного
підприємства "Стандарт-Інвест" на
рішення господарського суду
Хмельницької області від 08.01.2014 року у
справі № 924/1344/13

за позовом приватного підприємства
"Стандарт-Інвест"

до колективного підприємства
"Спецбудмеханізація"

про стягнення 150983,12 грн., з яких 149244,60
грн. збитків та 1738,52 грн. пені

за участю представників сторін:

позивача - Домбровської І.І.;

відповідача - Гавриленка Р.В.;

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Стандар -
Інвест" звернулось до господарського
суду Хмельницької області з позовом в
якому просить стягнути з КП
"Спецбудмеханізація" 149244 грн. збитків
та 1738,52 грн. Пені.

Рішенням господарського суду
Хмельницької області від 08.01.2014 року
(суддя Гладій С.В.) у задоволенні
позовних вимог відмовлено повністю.

Обгрунтовуючи рішення, суд з
посиланням на положення ст.ст. 22,610,614, ч.
4 ст. 611, ч. 1 , ч. 2 ст. 623 ЦК України дійшов
висновку, що позивачем не надано
належних доказів та обґрунтувань
порушення договірних зобов'язань
відповідачем. При цьому суд зазначив,
що договором № 12 від 24.01.2013 року
передбачено перелік умов, виконання
яких позивачем ставиться в залежність
від виконання взятих на себе
зобов'язань відповідачем, а саме: не
визначення позивачем місця
встановлення баштового крану ( п. 2.3.5
договору); неузгодження позивачем дати
початку виконання робіт (п. 2.3.6
договору); непроведення позивачем
попередньої оплати в повному обсязі (ч.
2 п. 3.3 договору); непередання позивачем
майданчика для монтажу крана та його
рейкових шляхів (п. 2.3.7 договору). Суд не
прийняв до уваги посилання позивача на
понесені ним вимушені витрати
внаслідок виконання тієї ж роботи
іншою технікою через незабезпечення
відповідачем монтажу баштового крану
КБ 430. Розглянувши спір, місцевий суд
дійшов висновку про відсутність
доказів протиправності дій
відповідача в частині невиконання
зобов'язань за договором № 12 від 24.01.2013
року, а також про відсутність
причинного зв'язку між діями
відповідача та збитками позивача.

Позивач з прийнятим рішенням
господарського суду не погодився та
подав апеляційну скаргу в якій просить
його скасувати та прийняти нову
постанову, якою позовні вимоги
задоволити повністю. Апеляційна скарга
обґрунтована неповним з'ясуванням
обставин, що мають значення для справи,
невідповідністю висновків, викладених
у рішенні місцевого суду обставинам
справи, що призвело до прийняття
незаконного рішення. Апелянт зокрема
вказує, що судом помилково не прийнято
до уваги порушення відповідачем п.2.1.2
договору, яке в подальшому призвело до
заподіяння збитків позивачу. Зазначає,
що місце встановлення крану
визначається проектом виконання робіт,
а не замовником; судом неправильно
оцінено листа позивача № 25 від 02.04.2013
року про необхідність початку
виконання робіт відповідачем, який
також свідчив про фактичну передачу
будівельного майданчика відповідачеві
для проведення монтажних робіт з
встановлення баштового крана. Вказує,
що попередня оплата робіт з
встановлення крану не була проведена
позивачем з вини відповідача, який в
порушення вимог договору не виставив
рахунок для такої оплати й не надав
акти виконаних робіт у підтвердження
використання 5000 грн. здійсненої
попередньої оплати, що суд також не
прийняв до уваги.

Відповідач надав відзив на апеляційну
скаргу в якому просить рішення суду
залишити без змін, а апеляційну скаргу
без задоволення посилаючись на те, що
рішення суду є законним та
обґрунтованим, оскільки винесено в
повній відповідності з нормами
матеріального та процесуального права,
при цьому були належним чином з'ясовані
та доведені всі обставини, що мають
значення для справи.

Розглянувши апеляційну скаргу та
відзив на неї, вивчивши матеріали
справи, наявні в ній докази, заслухавши
пояснення представників сторін,
перевіривши юридичну оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення
місцевим господарським судом,
дослідивши правильність застосування
судом першої інстанції при винесенні
оскаржуваного рішення норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Рівненського
апеляційного господарського суду
дійшла наступного висновку.

Апеляційним судом встановлено, що
24.01.2013 року між приватним підприємством
"Стандарт - Інвест" та колективним
підприємством "Сецбудмеханізація"
укладено договір № 12 про надання
послуг баштовим краном, відповідно до
умов якого, виконавець (КП
"Спецбудмеханізація") зобов'язується
надати замовнику (ПП "Стандарт-Інвест")
баштовий кран КБ-403 з обслуговуючим
персоналом та виконати перебазування,
монтаж, демонтаж баштового крану і
монтаж, демонтаж рейкових шляхів під
кран, а також виконувати роботи
баштовим краном на будівельному
майданчику житлового будинку по вул.
Трудовій, 5/1 (п. 1.1).

Згідно з п. 1.3 договору, баштовий кран
буде використовуватись замовником при
будівництві житлового будинку по вул.
Трудовій, 5/1.

Відповідно до умов договору замовник
взяв на себе зобов'язання своєчасно та
у повному обсязі сплачувати кошти за
надані послуги (п. 2.3.2), визначити місце
встановлення баштового крану (п. 2.3.5),
узгодити дату початку виконання робіт
(з перебазування баштового крану, його
монтажу та монтажу рейкових шляхів) в
письмовій формі за 14 робочих днів до
настання такої дати (п. 2.3.6), передати
майданчик що відповідає нормам для
безпечного проведення монтажу та
демонтажу баштового крана та рейкових
шляхів, забезпечити під'їзними шляхами
до будівельного об'єкта для
перебазування баштового крана та
обладнання (п.2.3.7).

У відповідності до п. 3.1 Договору,
договірна ціна перебазування, монтажу
та демонтажу баштового крана та
рейкових шляхів визначається на основі
твердого кошторису, що є невід'ємною
частиною Договору і складає 32000 грн.

Розрахунки за перебазування, монтаж та
демонтаж баштового крана та рейкових
шляхів, відповідно до п. 3.3 договору,
проводяться шляхом поетапної оплати:
попередньої оплати в розмірі 5000 грн.
протягом 10 робочих днів з дня
підписання договору; попередньої
оплати в розмірі 15000 грн. протягом 5
робочих днів до початку терміну
виконання робіт; подальші платежі в
сумі 17000 грн. здійснюються згідно актів
приймання виконаних робіт за формою
КБ-2в та довідки про вартість виконаних
робіт форми КБ-3.

На підставі платіжного доручення №1612
від 29.01.2013 року судом апеляційної
інстанції встановлено, що у виконання
зобов'язань з попередньої оплати
протягом 10 днів з моменту підписання
договору, що визначені в п. 3.3. договору
№ 12 від 24.01.2013 року, ПП "Стандарт-Інвест"
для КП "Спецбудмеханізація" було
перераховано кошти в сумі 5000 грн..

У відповідності до п. 2.3.5, п. 2.3.6 договору
" 12 від 24.01.2013 року, замовник
зобов'язаний узгодити з виконавцем
дату початку виконання робіт (з
перебазування баштового крану, його
монтажу та монтажу рейкових шляхів) в
письмовій формі за 14 робочих днів до
настання такої дати, а також визначити
місце встановлення баштового крану.

02.04.2013 року ПП "Стандарт-Інвест" було
надіслано на адресу КП
"Спецбудмеханізація" лист №25,
відповідно до якого з 22.04.2013 року
позивач просив розпочати виконання
робіт (з перебазування баштового крану
його монтажу та монтажу рейкових
шляхів) на території будівельного
майданчика при будівництві
багатоквартирного 12-ти секційного
житлового комплексу "Зелений квартал" з
вбудовано - прибудованими приміщеннями
громадського призначення та дитячим
садочком (до 50 місць) по вул. Трудовій,
5/1А у місті Хмельницькому.

Колегія суддів звертає увагу, що
вказаний лист не містить положень щодо
узгодження з виконавцем зміни
зазначеної в договорі адреси виконання
робіт з вул. Трудова, 5/1 у місті
Хмельницькому на вул. Трудова, 5/1А у
місті Хмельницькому. Крім того, у
зв'язку із зміною адреси здійснення
будівництва та відповідно адреси
виконання робіт виконавцем за
договором, сторонами не було внесено
змін в договір № 12 від 24.01.2013 року.

Як слідує із змісту п. 3.3. договору № 12
від 24.01.2013 року, замовник зобов'язався
здійснити попередню оплату в сумі 15000
грн. протягом 5 робочих днів до
обумовленого сторонами терміну
початку виконання робіт.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що зобов'язання з
попередньої оплати вартості робіт з
перебазування, монтажу та демонтажу
баштового крана та рейкових шляхів в
сумі 15000 грн. позивачем виконане не
було.

У відповідності до положень ч. 3 ст. 538 ЦК
України, у разі невиконання однією із
сторін у зобов'язанні свого обов'язку
або за наявності очевидних підстав
вважати, що вона не виконає свого
обов'язку у встановлений строк (термін)
або виконає його не в повному обсязі,
друга сторона має право зупинити
виконання свого обов'язку, відмовитися
від його виконання частково або в
повному обсязі.

За наведених обставин, відповідач,
згідно з ч. 3 ст. 538 ЦК України правомірно
реалізував своє право на зупинення
виконання обов'язку за договором з
початку виконання робіт по
перебазуванню, монтажу та демонтажу
баштового крана та рейкових шляхів, в
силу чого колегія суддів апеляційного
господарського суду вважає, що
відповідно до ч. 4 ст. 613 ЦК України
прострочення боржника (відповідача) не
настало.

Пунктом 4.13 договору встановлено, що
виконавець відшкодовує в повному
обсязі збитки завдані замовнику
невиконанням або неналежним
виконанням своїх зобов'язань.

У підтвердження наявності реальних
збитків в сумі 149244 грн. у виді витрат,
які позивач вимушено зробив для
відновлення свого порушеного права,
останній вказує на те, що він був
змушений укласти з відповідачем та
іншими господарюючими суб'єктами, ряд
договорів про надання послуг кранами
моделей РДК 250, МКГ-25 та іншими машинами
й механізмами, у виконання зобов'язань
за якими та з урахуванням попередньої
оплати в сумі 5000 грн. за договором №12
від 24.01.2013 року, він здійснив оплату
відповідних послуг на загальну суму
149244 грн..

Згідно зі ст.22 ЦК України особа, якій
завдано збитків в результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування. Збитки відшкодовуються
у повному обсязі, якщо договором або
законом не передбачено відшкодування у
меншому або більшому розмірі. Збитками
є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки).

Статтею 224 ГК України визначено, що
учасник господарських відносин, який
порушив господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено. Під збитками
розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Для застосування такої міри
відповідальності, як відшкодування
шкоди, потрібна наявність усіх
елементів складу цивільного
правопорушення, а саме : протиправної
поведінки, шкоди, причинного зв'язку
між протиправною поведінкою
заподіювача та шкодою, вини.

За відсутності хоча б одного з цих
елементів цивільна відповідальність
не настає.

Юридична зацікавленість позивача у
вирішенні спору судом, покладає на
нього обов'язок в порядку статей 32, 33
ГПК України довести, що його права та
інтереси порушено.

Рішення суду про задоволення позову
може бути прийнято виключно у тому
випадку, коли подані позивачем докази
дозволять суду зробити чіткий,
конкретний та безумовний висновок про
обґрунтованість та законність вимог
позивача.

Судом апеляційної інстанції з
урахуванням невиконання позивачем
свого зобов'язання з попередньої
оплати, визначеного п. 3.3 договору, та за
умови реалізації відповідачем
кореспондуючого йому права не
приступати до виконання зобов'язання
за договором, що передбачено ч. 3 ст. 538
ЦК України, не було встановлено в діях
відповідача всіх наведених вище
обов'язкових елементів складу
цивільного правопорушенням для
стягнення збитків.

При цьому, доводи позивача про
ненадання рахунку для перерахування
попередньої оплати в сумі 15000 грн. не
заслуговують на увагу, оскільки
положення п. 1.2 договору № 12 від 24.01.2014
року, на які посилається апелянт, не
містить обов'язку виконавця виставити
рахунок саме для проведення замовником
попередньої оплати та вказує, що
рахунки надаються виконавцем для
оплати вже виконаних робіт. В цьому ж
контексті, колегія судді приймає до
уваги й те, що першу частину
попередньої оплати за договором в сумі
5000 грн. замовник оплатив без наявності
будь-яких рахунків відповідача.

За змістом п. 3.1. договору № 12 від 24.01.2013
року, 32000 грн. - це договірна ціна
перебазування, монтажу та демонтажу
баштового крана та рейкових шляхів.
Окрім зазначеного, п. 1.1. цього ж
договору передбачав виконання робіт
баштовим краном, вартість яких мала
окремо визначатись в порядку,
передбаченому п. 3.4. договору. В той же
час, до суми нарахованих позивачем
збитків включено понесені останнім
вимушені витрати з оплати виконання
робіт інших автокранів та іншої
техніки, хоча доказів необхідності
залучення саме автокранів марок РДК 250,
МКГ-25, замість визначеного договором
баштового крану КБ-430 позивачем суду
надано не було, як не було надано й
доказів розрахунку витрат на оплату
роботи баштового крану вказаного типу
в кошторисі будівництва.

Враховуючи відсутність доказів
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання
відповідачем, як обов'язкової умови
відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України
застосування штрафних санкцій, колегія
суддів вважає вірним висновок суду
першої інстанції про відсутність
підстав для стягнення з відповідача
пені.

З врахуванням того, що позивачем,
всупереч вимогам статті 33 ГПК України,
не були надані беззаперечні докази,
якими б обґрунтовувався позов,
обставин застосування приписів статті
35 ГПК України щодо звільнення від
доказування судом не встановлено, суд
апеляційної інстанції визнає позовні
вимоги необґрунтованими та такими, що
не підлягають задоволенню.

Судова колегія вважає, що суд першої
інстанції повно з'ясував обставини
справи і дав їм правильну юридичну
оцінку. Порушень чи неправильного
застосування норм матеріального чи
процесуального права при розгляді
спору судом першої інстанції, судовою
колегією не встановлено, тому мотиви, з
яких подана апеляційна скарга не
можуть бути підставою для скасування
прийнятого у справі рішення, а наведені
в ній доводи не спростовують висновків
суду.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України,
Рівненський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду
Хмельницької області від 08.01.2014 року у
справі № 924/1344/13 залишити без змін,
апеляційну скаргу приватного
підприємства "Стандарт-Інвест" - без
задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена у
касаційному порядку.

3. Справу №924/1344/13 повернути до
господарського суду Хмельницької
області.

Головуючий суддя
Мельник О.В.

Суддя
Грязнов В.В.

Суддя
Олексюк Г.Є.