РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

"18" березня 2014 р.
Справа № 924/1295/13

Рівненський апеляційний
господарський суд у складі колегії:

головуючий суддя
Грязнов В.В.

суддя
Мельник О.В. ,

суддя
Розізнана І.В.

секретар судового засідання Чекеренда
Т.М.,

за участю представників сторін:

відповідача 1 - Коцюбинський
М.А. (голова);

Богуш І.А.
(довіреність №160 від 01.11.2013р.);

Мініх І.М. (довіреність
№160 від 01.11.2013р.);

відповідача 2 - Раац К.В.
(довіреність №73/14 від 05.03.14р.);

третьої особи 1 - не з'явився;

третьої особи 2 - не з'явився;

від органу прокуратури - Данілей В.В.
(посвідчення №024617),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Відповідача 2 - Відкритого
акці-онерного товариства «Хмельницьке
виробниче
сільськогосподарсько-рибоводне
підприємство» на рішення
господарського суду Хмельницької
області від 23.12.2013р. у справі №924/1295/13

за позовом Прокурора Хмельницького
району в інтересах держави

до 1. Терешовецької сільської
ради Хмельницького району
Хмельницької області;

2. Відкритого акціонерного
товариства «Хмельницьке виробниче

сільськогосподарсько-рибоводне
підприємство»

треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні Позивача

1. Хмельницька районна рада

2. Державна
сільськогосподарська інспекція в
Хмельницькій області

про визнання недійсними

- рішення Терешковецької
сільської ради народних депутатів від
28.12.1999р.№9

- Державного акту від 27.11.2000р.
І-ХМ №000345 на право постійного

користування земельною
ділянкою, площею 322,61 га,-

Представникам сторін роз'яснено
права та обов'язки, передбачені ст.ст.22,
28 ГПК Украї-ни. Колегія суддів
задоволила клопотання Відкритого
акціонерного товариства «Хмельницьке
ви-робниче
сільськогосподарсько-рибоводне
підприємство» від 18.03.2014р. про
здійснення фіксації судового процесу
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу.(арк.справи 154).

Заяви про відвід суддів не надходило.

Рішенням господарського суду
Хмельницької області від 23.12.2013р. у
справі №924/1295/ 13 (суддя Танасюк О.Є.)
частково задоволено позовні вимоги
прокурора Хмельницького району в
інтересах держави, за участю третіх
осіб, які не заявляють самостійних
вимог на стороні Позивача: Хмельницька
районна рада та Державна
сільськогосподарська інспекція в
Хмельницькій області до
1.Терешовецької сільської ради
Хмельницького району Хмельницької
області (надалі в тексті - Сільська
рада), 2.Відкритого акціонерного
товариства «Хмельницьке виробниче
сільськогосподар-сько-рибоводне
підприємство» (надалі в тексті - ВАТ
«Хмельницькрибгосп») про визнання
недійс-ними рішення Терешковецької
сільської ради народних депутатів від
28.12.1999р.№9 та державно-го акту від
27.11.2000р. І-ХМ №000345 на право постійного
користування земельною ділянкою
площею 322,61 га.

Приймаючи рішення, суд першої
інстанції виходив з того, що рішення
Терешовецької сіль-ської ради народних
депутатів від 28.12.1999р. №9, яке зазначено
як підстава видачі Державного акта на
право постійного користування
земельною ділянкою 1-ХМ №000345 від
27.11.2000р. зага-льною площею 322,61 га.
відсутнє в матеріалах справи. Суд
дійшов висновку, що оспорюване рі-шення
від 28.12.1999р. №9 Терешовецькою сільською
радою взагалі не приймалося і на даний
час об'єктивно не існує. Оскільки
підставою видачі оспорюваного
державного акта на право постій-ного
користування землею ВАТ
«Хмельницькрибгосп» серії І-ХМ №000345
від 27.11.2000р. вказа-но рішення
Терешовецької сільської ради №9 від
28.12.1999р., яке Сільською радою не
приймало-ся, і на даний час відсутнє,
суд дійшов висновку, що Державний акт
І-ХМ № 000345 від 27.11.2000 року виданий без
будь-яких правових підстав, тому даний
акт є незаконним та підлягає визнанню
недійсним.(арк.справи 81-84).

Не погоджуючись із рішенням
господарського суду Хмельницької
області від 23.12.2013р. у даній справі, ВАТ
«Хмельницькрибгосп» подало апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
час-ково рішення суду першої інстанції
та прийняти нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позо-ву
повністю.

Скаржник вважає, що судом неповно і
необ'єктивно досліджено обставин, що
мають зна-чення для справи; висновок
суду першої інстанції не відповідає
обставинам справи, оскільки рі-шення
прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
На думку Скаржни-ка, судом по-перше не
було досліджено питання законодавчо
закріпленого порядку видачі
дер-жавного акту, суд лише обмежився
виключно посиланням на ніби-то
відсутність відповідного рі-шення, а
по-друге не було з'ясовано правові
підстави видачі державного акта. Судом
також не до-сліджено істотні для справи
обставини, а саме, що на існуючі
правовідносини, на думку Скаржни-ка не
поширюються випадки передбачені ст.79
ЗК України. Так, поза увагою суду першої
інстан-ції залишилося, що передача
земель Відповідачу у постійне
користування відбувалася не із земель,
які перебували у користуванні
водогосподарських підприємств, а тому
висновки суду є
помилко-вими.(арк.справи 119-126).

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду у даній справі від
27.02.2014р. прийнято апеляційну скаргу
Відповідача-2 до провадження і
призначено справу до слухання.(арк.
справи 117).

Прокуратура Хмельницького району
надіслала відзив на апеляційну скаргу,
в якій запере-чує доводи ВАТ
«Хмельницькрибгосп» через їх
необґрунтованість та просить суд
апеляційної ін-станції рішення
місцевого господарського суду
залишити без змін, а апеляційну скаргу -
без задо-волення.(арк.справи 149-152).

У судовому засіданні 18.03.2014р.
представники прокуратури та
Відповідача-1 заперечили проти доводів
апеляційної скарги в повному обсязі та
просили суд апеляційної інстанції
залишити апеляційну скаргу без
задоволення.

Представник Відповідача-2 підтримав
доводи апеляційної скарги, надав
пояснення в обґ-рунтування своєї
правової позиції, просив апеляційний
суд скасувати рішення господарського
су-ду Хмельницької області від 23.12.2013р.
у даній справі в частині задоволення
позову та прийня-ти нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позову
повністю. Представник Відповідача-2
та-кож подав клопотання про
витребування додаткових доказів: у
Державної інспекції сільського
гос-подарства Хмельницької області -
матеріали перевірки дотримання ВАТ
«Хмельницькрибгосп», а з архівного
відділу Хмельницької
райдержадміністрації - копію
оспорюваного рішення Сільської
ради.(арк.справи 153).

Дане клопотання колегія суддів
відхилила, звернувши увагу заявника, що
провадження за позовом Прокурора вже є
порушеним, а запити стосовно надання
копії оспорюваного рішення Сільської
ради надсилались Прокурором в жовтні
2013р. під час перевірки і копії
відповідей наяв-ні в матеріалах справи
(арк.справи 17, 54), відтак повторне
витребування таких доказів є
недоціль-ним і призведе лише до
штучного затягування судового процесу.

В судове засідання 18.03.2014р.
представники Третіх осіб не з'явились,
хоч про час та міс-це розгляду скарги їх
було повідомлено у встановленому
порядку.(арк.справи 140-144)

Проте, така неявка не перешкоджає
розгляду скарги, оскільки, ухвалою від
11.02.2014р. у даній справі явка
представників сторін не визнавалась
обов'язковою, а матеріали справи
надають можливість розглянути скаргу
по суті.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представників,
вивчивши матеріали справи, наявні в ній
докази, перевіривши правильність
застосування судом першої інс-танції
норм матеріального та процесуального
права, Рівненський апеляційний
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що
Відкрите акціонерне товариство
«Хмельницькрибгосп» - зареєстроване як
суб'єкт підприємницької
діяльності-юридична особа 28.03.2000р., що
підтверд-жується витягом з ЄДРПОУ
№17329295.(арк.справи 19-20).

Державна реєстрація Терешовецької
сільської ради Хмельницького району
Хмельницької області проведена
26.02.2003р., що підтверджується витягом з
ЄДРПОУ.(арк.справи 28).

Державним актом на право постійного
користування землею №03 серія І-ХМ №000345
від 27.11.2000р., копія якого наявна в
матеріалах справи, стверджується
передання ВАТ «Хмельниць-ке виробниче
сільськогосподарсько-рибоводне
підприємство» (смт.Меджибіж
Летичівського райо-ну Хмельницької
області) у постійне користування 322,61
га. землі в межах згідно із планом
зем-лекористування для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва.

Згідно плану зовнішніх меж
користування, що є частиною
оскаржуваного Державного акта
постійного користування, ВАТ
«Хмельницькрибгосп» передано в
постійне користування землі водного
фонду, а саме став «Анас-Верх», площею
322,6053га. Державний акт зареєстровано в
Книзі записів державних актів на право
постійного користування землею №03.

Підставою для видачі цього Державного
акта вказано рішення Терешовецької
сільської ра-ди Хмельницького району
№9 від 28.12.1999р.(арк.справи 13-16).

Як вбачається з матеріалів справи, в
архіві Терешовецької сільської ради
відсутнє рішення сесії №9 від 28.12.1999р.,
втрачено і протоколи та рішення сесій
за 1999-2000 роки.(арк.справи 18). Копія
рішення Терешовецької сільської ради
Хмельницького району №9 від 28.12.1999р.
від-сутня і у ВАТ «Хмельницькрибгосп»,
яке користується земельною ділянкою
водного фонду зага-льною площею 322,61 га
на території Сільської ради.

З матеріалів справи вбачається, що в
архіві Державного підприємства
«Хмельницький нау-ково-дослідний та
проектний інститут землеустрою»
відсутня технічна документація щодо
пере-дання ВАТ «Хмельницькрибгосп» в
постійне користування земельної
ділянки на території Тере-шовецької
сільської ради, оскільки такої
документації інститут не розробляв
(лист №705 від 26.11. 2013р., арк.справи 55).

Крім того, матеріали справи свідчать,
що Терешовецька сільська рада не
передавала архів-ному відділу
Хмельницької районної державної
адміністрації на постійне зберігання
протоколи се-сій та протоколи засідань
виконкомів з рішеннями включно по 1998р.
Протоколи сесій та засідань виконкомів
з рішеннями за 1999р. на зберігання також
не передавалися, передана єдиною
справою за 1999 рік є «Бюджет та кошторис
сільської ради». Жодного протоколу
сесії та рішенняза 2000р. Терешовецька
сільська рада на державне зберігання
не передавала.(листи №66 від 04.10. 2013р. та
№422/01-07 від 17.12.2013р., арк.справи 17, 76).

Перевіривши дотримання місцевим судом
вимог чинного законодавства при
ухваленні ос-каржуваного рішення,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга безпідставна і не підлягає
задо-воленню, з огляду на наступне:

Предметом даної справи є земельний
спір.

Колегія суддів відхиляє твердження
Відповідача-2 про помилкове порушення
місцевим гос-подарським судом
провадження у даній справі через
неправильне визначення інтересів
держави, оскільки
Держсільгоспінспекція України та її
територіальні органи не уповноважені
звертатись до суду з позовними заявами.
Безпідставність доводів Скаржника
колегія суддів вмотивовує тим, що
здійснення державного нагляду
(контролю) у частині дотримання
земельного законодавства, в тому числі,
дотримання органами місцевого
самоврядування вимог земельного
законодавства та установленого
порядку набуття та реалізації права на
землю п.п. 4, 6 Положення про державну
інспекцію сільського господарства,
затвердженого указом Президента
України від 13.04.2011р. №459/ 2011- віднесено
до компетенції органів
Держсільгоспінспекції України та її
територіальних органів. Крім того, в
порядку ст.2 ГПК прокурором визначено, в
чому полягає порушення інтересів
держави та обґрунтовано необхідність
їх захисту.

За змістом оспорюваного рішення
Cільською радою вирішено питання
регулювання земе-льних відносин в
частині передання в постійне
користування земельної ділянки
водного фонду на території Сільської
ради за межами населеного пункту.

Відповідно до ст.140 Конституції
України, місцеве самоврядування є
правом територіаль-ної громади
самостійно вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів Ук-раїни в порядку,
встановленому законом, як
безпосередньо, так і через органи
місцевого самовря-дування: сільські,
селищні, міські ради та їх виконавчі
органи. До матеріальної основи органів
міс-цевого самоврядування, крім інших
об'єктів, належить земля, управління
якою здійснюють тери-торіальні громади
через органи місцевого самоврядування
в межах їх повноважень шляхом
прий-няття рішень.(ст.ст. 142-144
Конституції України).

Пунктом 1 ст.10 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
(надалі в тексті - Закон), сільські,
селищні, міські ради є органами
місцевого самоврядування, що
представляють відповідні
територіальні громади та здійснюють
від їх імені та в їх інтересах функції і
повнова-ження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами.

Статтею 9 Земельного кодексу України
від 18.12.1990р. (в редакції, яка діяла на
момент виникнення спірних відносин,
надалі в тексті - ЗК України) визначено
компетенцію сільської Ради народних
депутатів у галузі земельних відносин
на їх території, до якої зокрема,
віднесено переда-чу земельних ділянок
у власність, надання їх у користування,
в тому числі на умовах оренди, у
по-рядку, встановленому статтями 17, 19
цього Кодексу, а також погодження
проектів землеустрою.

Відповідно до п.34 ст.26 та п.9 ст.33 Закону -
до повноважень місцевих рад у сфері
регулю-вання земельних відносин та
охорони навколишнього природного
середовища, відноситься, зокре-ма,
організація і здійснення землеустрою,
погодження проектів землеустрою, а
виключно на пле-нарних засіданнях
сільської ради вирішуються відповідно
до закону питання регулювання
земе-льних відносин.

Користування землею може бути
постійним або тимчасовим. Постійним
визнається земле-користування без
заздалегідь установленого строку.
Тимчасове користування землею може
бути короткостроковим - до трьох років
і довгостроковим - від трьох до
двадцяти п'яти років. У постій-не
користування земля надається Радами
народних депутатів із земель, що
перебувають у держав-ній власності.(ч.ч.
1, 2, 4 ст.7 ЗК України).

Як вбачається з листа Управління
Держземагенства у Хмельницькому
районі Хмельниць-кої області №4-1-5/8632
від 18.11.2013р., земельна ділянка, площею
322,61 га., яку використовує ВАТ
«Хмельницькрибгосп» на підставі
Державного акта на право постійного
користування зем-лею серія І-ХМ №000345,
виданого 27.11.2000р. згідно рішення
Терешовецької сільської ради від
28.12.1999р. №9 - відноситься до земель
водного фонду, яка розташована за
межами населених пунктів
Терешовецької сільської ради, площею
79,48 га., решта площі - 243,13га. знаходиться
на території Летичівського
району.(арк.справи 54).

Частиною 1 статті 11 ЗК України
встановлено, що до відання районних Рад
народних депу-татів у галузі
регулювання земельних відносин на їх
території належить передача земельних
діля-нок у власність, надання їх у
користування у порядку, встановленому
статтями 17 і 19 цього Ко-дексу.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЗК України,
сільські, селищні Ради народних
депутатів надають земельні ділянки у
користування для всіх потреб із земель
сіл, селищ, а також за їх межами для
будівництва шкіл, лікарень,
підприємств торгівлі та інших об'єктів,
пов'язаних з обслуговуван-ням
населення (сфера послуг),
сільськогосподарського використання,
ведення селянського (фер-мерського)
господарства, особистого підсобного
господарства, індивідуального
житлового, дачно-го і гаражного
будівництва, індивідуального і
колективного садівництва, городництва,
сінокосін-ня і випасання худоби,
традиційних народних промислів.
Відповідно до ч.3 даної статті, районні
Ради народних депутатів надають
земельні ділянки за межами населених
пунктів із земель лісо-вого і водного
фонду у випадку, передбаченому ст.79
цього Кодексу.

Землі водного фонду, що є в
користуванні водогосподарських
підприємств і організацій, можуть
надаватися за рішенням районної Ради
народних депутатів у тимчасове
користування для сінокосіння і
риборозведення.(ч.2 ст.79 ЗК України).

Враховуючи зазначені приписи
законодавства та обставини справи,
стверджені матеріала-ми справи і
встановлені судами, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що в даному випадку в силу
ст.ст. 11, 19, 79 ЗК України, передача
земельних ділянок водного фон-ду за
межами населених пунктів віднесена до
компетенції районних Рад народних
депутатів, крім того, така передача
земель могла бути лише у тимчасове
користування.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Кон-ституцією та законами
України.

Проте, як вбачається з матеріалів
справи, Сільська рада на підставі
власного рішення 27.11.2000р. видала ВАТ
«Хмельницькрибгосп» Державний акт на
право постійного користування
земельною ділянкою загальною площею
322,61 га. для товарного
сільськогосподарського
вироб-ництва.(арк.справи 13-16).

Колегія суддів дійшла висновку, що
передавши ВАТ «Хмельницькрибгосп» в
постійне ко-ристування земельну
ділянку водного фонду, Терешовецька
сільська рада діяла всупереч вимог ч.2
ст.19 Конституції України та з
перевищенням повноважень, визначених
Земельним кодексом Ук-раїни, оскільки
право на передання таких земельних
ділянок в користування було віднесено
до компетенції відповідної районної
ради.

При цьому, апеляційний суд враховує, що
оспорюване рішення Терешовецької
сільської Ради народних депутатів від
28.12.99р. №9 в матеріалах справи відсутнє,
що встановлено судами.

Крім того, в письмових поясненнях від
23.12.2013р. та в судовому засіданні 18.03.
2014р., голова Терешовецької сільської
ради зазначив, що рішення від 28.12.1999р.
№9, на підставі якого видано
оспорюваний Державний акт на право
постійного користування земельною
ділянкою - Сільською радою не
приймалось, відомості про це рішення
відсутні.(арк.справи 75, 163-166).

Зазначені обставини, з підстав ст.ст. 33,
34 ГПК України, дозволяють колегії
суддів погоди-тись з висновком суду
першої інстанції про відсутність
належних та достатніх доказів у
підтверд-ження факту обговорення на
пленарному засіданні ради і прийняття
Терешовецькою сільською радою
оспорюваного рішення про надання в
постійне користування Відповідачу-2
земельної ді-лянки, а тому суд першої
інстанції дійшов правомірного
висновку про відсутність підстав для
за-доволення позову у відповідній
частині через відсутність доказів
порушення Сільською радою прав та
інтересів держави, за захистом яких
звернувся Прокурор.

Поряд з тим, суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком місцевого
господарсько-го суду про наявність
підстав для задоволення позову в
частині визнання недійсними
Державного акту на право постійного
користування земельною ділянкою І-ХМ
№000345 від 26.11.2000р.

Право власності на землю або право
користування наданою земельною
ділянкою виникає після встановлення
землевпорядними організаціями меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевос-ті) і одержання документа, що
посвідчує це право.(ч.1 ст.22 ЗК України).
Право власності або право постійного
користування землею посвідчується
державними актами, які видаються і
реєст-руються сільськими, селищними,
міськими, районними Радами народних
депутатів.(ч.1 ст.23 ЗК України).

Державні акти про право власності або
право постійного користування на
земельну ділян-ку є документами, що
посвідчують відповідне право і
видаються на підставі рішень Кабінету
мі-ністрів України, обласних, районних,
Київської і Севастопольської міських,
селищних, сільських рад, Ради Міністрів
Автономної Республіки Крим, обласної,
районної, Київської і
Севастополь-ської міських державних
адміністрацій. У спорах, пов'язаних з
правом власності або постійного
користування земельними ділянками,
недійсними можуть визнаватися як
зазначені рішення, на підставі яких
видано відповідні державні акти, так і
самі акти про право власності чи
постійного користування. Такої
практики дотримується Вищий
господарський суд України, що знайшло
ві-дображення у пункті 2.3 Постанови
Пленуму ВГСУ від 17.05.2011р. №6 «Про деякі
питання прак-тики розгляду справ, що
виникають із земельних відносин»,

Отже, державний акт може бути виданий
та зареєстрований лише внаслідок
прийняття від-повідного рішення
органом виконавчої влади чи органом
місцевого самоврядування, на підставі
якого у суб'єкта землекористування і
виникає відповідне речове право. Отже,
за умови відсутнос-ті відповідного
рішення органу виконавчої влади чи
місцевого самоврядування - відсутні
підстави для видачі й державного акту
на право постійного користування
землею, а тому правильним і та-ким, що
ґрунтується на вимогах закону є
висновок суду першої інстанції про
визнання недійсним оспорюваного
Державного акту на право постійного
користування землею, підстави для
видачі та існування якого відсутні.

Крім того, вірним є висновок місцевого
господарського суду, що оскільки
підставою вида-чі Державного акта на
право постійного користування землею
ВАТ «Хмельницькрибгосп» серії І-ХМ
№000345 від 27.11.2000р. зазначено рішення
Терешовецької сільської ради №9 від
28.12.1999 року, яке цією радою не
приймалося і об'єктивно не існує, то
оспорюваний Державний акт вида-ний без
будь-яких правових підстав, тому він є
незаконним і підлягає визнанню
недійсним.

Стосовно тверджень щодо пропуску
Прокурором строку позовної давності,
апеляційний суд зазначає наступне:

Початок перебігу позовної давності
визначається за правилами статті 261 ЦК
України.

У пункті 4.1 Постанови пленуму ВГСУ №10
від 29.05.2013р. «Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів» судом
касаційної інстанції сформовано
правову позицію, за якою - якщо у
передбачених законом випадках з
позовом до гос-подарського суду
звернувся прокурор, що не є позивачем,
то позовна давність обчислюватиметься
від дня, коли про порушення свого права
або про особу, яка його порушила,
довідався або мав до-відатися саме
позивач, а не прокурор. У таких випадках
питання про визнання поважними причин
пропущення позовної давності може
порушуватися перед судом як
прокурором, так і позивачем у справі. У
разі коли згідно із законом позивачем у
справі виступає прокурор (ч.2 ст.29 ГПК),
позов-на давність обчислюється від дня,
коли про порушення або про особу, яка
його допустила, дові-дався або мав
довідатися відповідний прокурор.

Як слідує зі змісту позовної заяви, у
даній справі позивачем виступає
Прокурор, який звер-нувся до суду в
інтересах держави. Відповідач-2 в
порядку ч.3 ст.267 ЦК України заявив про
за-стосування строку позовної
давності, вказуючи на те, що відповідно
до ст.112 ЗК України - рі-шення ради могло
бути оскаржене до арбітражного суду у
місячний строк.

Проте, оцінивши в сукупності наявні у
матеріалах справи докази, колегія
суддів вважає доведеним, що прокурору
Хмельницького району стало відомо про
порушення, які дають підстави для
звернення з даним позовом лише після
письмового повідомлення Державної
інспекції сіль-ського господарства в
Хмельницькій області 03.10.2013р., що
свідчить про подання Прокуро-ром
даного позову до суду в межах строку,
передбаченого ст.257 ЦК України.

При цьому, додані до апеляційної скарги
докази обізнаності прокурора (листи
прокуратури Хмельницької області від
05.10.2010р., 04.09.2012р., 23.08.2012р., 29.08.2012р.,
26.09.2012р.), з ура-хуванням положень ч.1
ст.101 ГПК України не можуть бути
прийняті апеляційним судом до уваги, як
доказ пропуску Прокурором строку
позовної давності, оскільки Скаржником
не було обґрунто-вано причини
неможливості подання їх суду першої
інстанції. Крім того, з урахуванням
дати звер-нення Прокурора з позовом до
суду (09.10.2013р.), лише лист від
05.10.2010р.(арк.справи 131) да-тований у
строк, що перевищує три роки до дати
звернення з позовом. При цьому,
вказаний лист не містить інформації
про обізнаність Прокурора з
порушеннями видачі Відповідачу-2
оспорюва-ного Державного акту на землю.

Таким чином, матеріалами справи
спростовуються доводи Скаржника про
неправомірність висновків суду першої
інстанції щодо підстав і характеру
порушення державних інтересів,
безпідс- тавності рішення, прийнятого
органом самоврядування,
необґрунтованості правовідносин
Відпові-дачів, рівно як і
вмотивованості висновків про
необхідність задоволення позовних
вимог та безпід-ставність заперечень
ВАТ «Хмельницькрибгосп».

Відтак, доводи Скаржника зазначені в
апеляційній скарзі, не визнаються
апеляційним су-дом такими, що можуть
згідно ст.104 ГПК України бути підставою
для скасування чи зміни оскар-жуваного
рішення, тому рішення місцевого
господарського суду є таким, що
прийняте у відповід-ності до норм
мaтеріального та процесуального права
і його належить залишити без змін, а
апеля-ційну скаргу - без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального
ко-дексу України, Рівненський
апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства «Хмельницьке
виробниче
сілсьь-когосподарсько-рибоводне
підприємство» на рішення
господарського суду Хмельницької
області від 23.12.2013р. у справі №924/1295/13 -
залишити без задоволення, а рішення
суду першої інс-танції - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційно-му порядку згідно з Розділом
ХІІ-1 Господарського процесуального
кодексу України.

3. Справу №924/1295/13 повернути до
господарського суду Хмельницької
області.

Головуючий суддя
Грязнов В.В.

Суддя
Мельник О.В.

Суддя
Розізнана І.В.