ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21.03.2014
Справа № 905/8271/13

Господарський суд Донецької області у
складі головуючого судді Чернової О.В.,
при секретарі судового засідання
Лагодіні Д.С., розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу

за позовом: Приватного акціонерного
товариства "Горлівське", м. Горлівка
Донецької області

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Енергоімпекс",
м. Донецьк

про стягнення заборгованості за
договором про надання послуг з
розміщення давальницької сировини на
площадках тимчасового зберігання
№01/0109 від 01.01.2009р. в розмірі 141 116,03 грн.,
7626,61 грн. - пеня, 2018,68 грн. - 3% річних, -

За участю представників сторін:

від позивача: Плітан А.О. за довіреністю

від відповідача: не з'явився

у судовому засіданні 19.03.2014р. оголошено
перерву до 21.03.2014р.

Приватне акціонерне товариство
"Горлівське", м. Горлівка Донецької
області (далі-Позивач) звернулось до
господарського суду Донецької області
з позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Енергоімпекс", м.
Донецьк (далі-Відповідач) про стягнення
заборгованості за договором про
надання послуг з розміщення
давальницької сировини на площадках
тимчасового зберігання №01/0109 від
01.01.2009р. в розмірі 141 116,03 грн., 7626,61 грн. -
пеня, 2018,68 грн. - 3% річних, а всього 151761,32
грн.

13.01.2014р. позивачем надана заява про
зменшення суми позову у зв'язку з
арифметичною помилкою визначення
загальної суми позову, а саме стягнення
заборгованості за договором про
надання послуг з розміщення
давальницької сировини на площадках
тимчасового зберігання №01/0109 від
01.01.2009р. в розмірі 141 116,03 грн., 7626,61 грн. -
пеня, 2018,68 грн. - 3% річних, а всього 150 761,32
грн., яка прийнята судом.

В обґрунтування позовних вимог Позивач
посилається на неналежне виконання
Відповідачем грошових зобов'язань за
договором про надання послуг з
розміщення давальницької сировини на
площадках тимчасового зберігання
№01/0109 від 01.01.2009р., внаслідок чого
станом на 12.11.2013р. утворилась стягувана
заборгованість та виникли підстави для
нарахування пені за період порушення
грошових зобов'язань та 3% річних.

Нормативно Позивач обґрунтував свої
вимоги посиланням на ст.ст. 526, 610, 611, 625
Цивільного кодексу України, ст. 193
Господарського кодексу України, ст. 27
Господарського процесуального кодексу
України.

Відповідач 13.01.2014р. надав заяву про
припинення провадження у справі,
мотивуючи свою заяву відсутністю
заборгованості за договором про
надання послуг з розміщення
давальницької сировини на площадках
тимчасового зберігання №01/0109 від
01.01.2009р. через здійснення зарахування
зустрічних однорідних вимог, що
виникли за договором комісії № 30/05/1 від
30.05.2007р.

20.01.2014р. Позивачем надані заперечення
на відзив, в яких він зазначив про сплив
строку позовної давності за вимогами,
що виникли за договором комісії № 30/05/1
від 30.05.2007р., а відтак відповідно до ч.5
ст.203 ГК України зарахування зустрічних
однорідних вимог є неможливим.

Також Позивач зазначив про
неможливість зарахування зустрічних
вимог у зв'язку зі спливом граничного
строку заявлення кредиторських вимог
до нього у зв'язку з прийняттям рішення
про ліквідацію ПрАТ «Горлівське».

Заслухавши у судовому засіданні
представника Позивача, дослідивши
матеріали справи та оцінивши надані
суду сторонами докази в порядку ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України, суд,-

ВСТАНОВИВ:

01.01.2009р. між Приватним акціонерним
товариством "Горлівське", м. Горлівка
Донецької області (Виконавцем) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Енергоімпекс", м.
Донецьк (Замовником) укладено договір
про надання послуг з розміщення
давальницької сировини на площадках
тимчасового зберігання №01/0109 (далі -
Договір), за умовами якого виконавець
зобов'язується надати замовнику
послуги з надання у тимчасове
користування для розміщення
давальницької сировини наступні
майданчики тимчасового зберігання
сировини: - дільниця обслуговування та
експлуатації шламового відстійнику з
майданчиком зі зберігання відходів
збагачувальної фабрики, розташованої
за адресою: 84614, м. Горлівка, вул.
Плеханова, 53, площею 18 234 кв.м.; дільниця
13-го тупика, розташованого за адресою:
84614, м. Горлівка, вул. Плеханова, 49,
площею 18 480 кв.м.

Розмір плати за послуги з розміщення на
майданчиках ЗАТ «Горлівське»
розрахований у відповідності з
нормативами експлуатаційних витрат та
в договірному порядку в розмірі 12
828,73грн. на місяць ( п.1.2 в редакції
додаткової угоди від 01.05.2010р.).

Платежі за послуги здійснюються
Замовником шляхом перерахування
грошових коштів на розрахунковий
рахунок Виконавця наступним чином: 50%
вартості послуг - передплата до 10 числа
кожного місяця; 50% вартості послуг - на
підставі акта виконаних робіт протягом
трьох днів після пред'явлення рахунку
Виконавцем (п.3.1).

Відповідно до п.3.2 Договору факт
наданих послуг підтверджується актом,
який оформлюється Виконавцем останнім
числом розрахункового місяця та
видається Замовнику в п'ятиденний
строк наступного за розрахунковим.

Згідно п.2.2 Договору замовник
зобов'язується своєчасно та в повному
розмірі перерахувати на розрахунковий
виконавця плату послуги в розмірі,
передбаченому розділом 1 цього
Договору.

Пунктом 4.1 за несплату (несвоєчасну
сплату) Замовником платежів в строки,
встановлені Договором, нараховується
пеня в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ від простроченої суми за
кожен день прострочення.

Цей договір вступає в силу з моменту
його підписання і діє до 31 грудня 2013р. (в
редакції додаткової угоди від 28.12.2012р.)

01.01.2009р. сторонами складено акт
приймання-передачі майданчиків
тимчасового зберігання.

На підтвердження виконання своїх
зобов'язань за грудень 2012р. - жовтень
2013р. Позивачем складені та
Відповідачем підписані без зауважень
відповідні акти прийому-здачі робіт
(надання послуг) на загальну суму 141 116,03
грн.

У зв'язку із несплатою Відповідачем
послуг у сумі 141 116,03грн. за грудень 2012р.
-жовтень 2013р. Позивач, нарахувавши 3%
річних в сумі 2018,68грн. та пеню в розмірі
7626,61грн., звернувся до суду з
розглядуваним позовом.

Виходячи з принципу повного,
всебічного та об'єктивного розгляду
всіх обставин справи, суд вважає
розглядувані вимоги Позивача до
Відповідача такими, що підлягають
задоволенню, враховуючи наступне:

Зважаючи на статус сторін та характер
правовідносин, останні, згідно ст.ст.1-3
Господарського кодексу України
регламентуються, насамперед, його
положеннями, Цивільним кодексом
України та умовами договору про
надання послуг з розміщення
давальницької сировини на площадках
тимчасового зберігання №01/0109 від
01.01.2009р.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу
України зобов'язання виникають,
зокрема, з договорів. Аналогічні
положення встановлені і в ст.ст. 173-175
Господарського кодексу України.

Виходячи із змісту прав та обов'язків
сторін, визначених договором №01/0109 від
01.01.2009р., його предмету, такий договір
кваліфікується судом як договір про
надання послуг.

Як встановлено ч. 1 ст. 901 Цивільного
кодексу України за договором про
надання послуг виконавець
зобов'язується за завданням замовника
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Отже, в контексті зазначених норм
укладений між Позивачем та
Відповідачем договір про надання
послуг з розміщення давальницької
сировини на площадках тимчасового
зберігання №01/0109 від 01.01.2009р. є належною
підставою для виникнення у останнього
грошових зобов'язань, визначених його
умовами.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України та ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до умов закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутністю таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За змістом ч.1 ст.903 Цивільного кодексу
України якщо договором передбачено
надання послуг за плату, замовник
зобов'язаний оплатити надану йому
послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). При цьому, приписи ч.7
ст. 193 Господарського кодексу України
та ст. 525 Цивільного кодексу України
встановлюють загальне правило щодо
заборони односторонньої відмови від
зобов'язання або односторонньої зміни
його умов, що кореспондується із
вимогами ст. 629 Цивільного кодексу
України про обов'язковість договору
для виконання сторонами.

За таких підстав, Відповідач не мав
правових підстав ухилятися від
здійснення розрахунку за надані
послуги наступним чином: 50% вартості
послуг - передплата до 10 числа кожного
місяця; 50% вартості послуг - на підставі
акта виконаних робіт протягом трьох
днів після пред'явлення рахунку
Виконавцем, згідно умов п. 3.1 Договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського
кодексу України та ст.599 Цивільного
кодексу України за загальним правилом
зобов'язання припиняються виконанням,
проведеним належним чином.

Як вбачається із наявних в матеріалах
справи, несплаченими Відповідачем
лишились послуги за період за грудень
2012р. по жовтень 2013р. в сумі 141 116,03грн.,
жодних доказів на спростування чого
Відповідачем всупереч вимог ст.ст.4-3, 33
Господарського процесуального кодексу
України до матеріалів справи не надано.

Відтак, нездійснення оплати наданих
послуг і несвоєчасна оплата згідно
умов договору про надання послуг з
розміщення давальницької сировини на
площадках тимчасового зберігання
№01/0109 від 01.01.2009р. кваліфікується судом
як порушення Відповідачем грошових
зобов'язань у розумінні ст. 610
Цивільного кодексу України, а сам
Відповідач - таким, що прострочив
згідно ч. 1 ст. 612 цього Кодексу.

Крім того, складений Відповідачем акт
звірення розрахунків (а.с.134) свідчить
про визнання ним заборгованості в
зазначеній сумі за договором надання
послуг з розміщення давальницької
сировини на площадках тимчасового
зберігання №01/0109 від 01.01.2009р.

Що стосується заяви Відповідача про
зарахування зустрічних позовних вимог
від 12.12.2013р. № 176, суд зазначає наступне.

30.05.2007р. між Відповідачем
(далі-Комітент) та Позивачем
(Комісіонер) укладено договір комісії
№30/05/1 на придбання продукції,
відповідно до п.1.1. якого, Комісіонер
зобов'язується від свого імені за
дорученням та за рахунок Комітента за
винагороду укласти з третіми особами
угоду (або декілька угод) на придбання
продукції для Комітента.

Розділом 2 Договору визначено обов'язки
сторін.

Так, згідно з п.2.1.1. Договору комісії,
Комісіонер зобов'язується виконати
дане йому доручення відповідно до умов
даного договору.

Комісіонер зобов'язується після
виконання доручення пред'явити
Комітенту звіт та передати всю
отриману за договором с третіми
особами продукцію. Звіт Комісіонера
надається Комітенту щомісяця, не
пізніше 15-го числа місяця, наступного
за звітним. Комітент зобов'язується
розглянути та затвердити звіт
Комісіонера, або направити свої
заперечення протягом 10 (десяти) днів з
моменту отримання звіту (п. 2.1.5.).

Згідно з п. 2.2.4. Договору комісії,
Комітент зобов'язується сплатити
Комісіонеру комісійну винагороду в
розмірі та в строки, зазначені в
Додатках до даного Договору.

Відповідно до п. 3.1. Договору, за
виконання доручення Комітент сплачує
Комісіонеру винагороду в розмірі та
строки, зазначені в Додатках до даного
договору.

Підставою для отримання винагороди є
звіт Комісіонера, прийнятий
Комітентом.

Пунктом 8.1. Договору комісії
передбачено, що даний договір вступає в
силу з моменту його підписання та діє
до 31 грудня 2008 року. Закінчення строку
дії договору не звільняє сторони від
відповідальності за його порушення, що
мало місце під час дії договору.

Пунктом 8.3 Договору передбачено, що у
разі відсутності заяви однієї із
сторін про припинення чи зміну
договору до закінчення строку його дії
протягом одного місяця він вважається
продовженним на той же строк і тих же
умовах, що ним передбачені.

30.05.2007р. Сторонами складено та
підписано специфікацію (доручення
комісіонеру), що є додатком до договору
комісії №30/05/1 від 30.05.2007р., в якій
визначено специфікацію товару, строк
поставки - протягом 90 днів з моменту
передоплати, строк оплати товару - 100%
передоплата та умови оплати Комітентом
винагороди Комісіонеру.

Додатковою угодою від 27.05.2010р. до
договору комісії змінено п.8.2. договору
щодо його дії, а саме до 31.12.2010р.

12.12.2013р. Відповідачем надана заява про
зарахування однорідних зустрічних
вимог № 176, якою визначено, що станом на
01.12.2013р. ТОВ «Енергоімпекс» має
кредиторські вимоги за договором
комісії № 30/05/1 від 30.05.2007р. в сумі 1 421
648,18 грн., а ПрАТ «Горлівське» має
кредиторські вимоги за договором про
надання послуг № 01/01-09 від 01.01.2009р. в
сумі 141 116,03 грн. і у відповідності до
вимог ст.601 ЦК України ТОВ
«Енергоімпекс» заявляє про залік
зустрічних однорідних вимог за
вищезазначеними зобов'язаннями в сумі
141 116,03 грн.

19.12.2013р. Відповідачем надана Позивачу
вимога № 180 щодо повернення суми
передоплати за договором комісії, в
якій зазначено, що у зв'язку з
закінченням строку дії договору
комісії №30/05/1 31.12.2010р. відповідач
вважає, що договір припинив свою дію,
отже просить повернути грошові кошти,
сплачені ним в якості передоплати на
виконання умов зазначеного договору.

24.02.2014р. Позивачем отримане від
Відповідача повідомлення № 38 від
24.02.2010р. про відмову від договору
комісії №30/05/1 від 30.05.2007р., в якому
останній повідомив про вимогу сплатити
грошові кошти, які були перераховані в
якості передоплати.

Відповідно до ст. 1011 ЦК України за
договором комісії одна сторона
(комісіонер) зобов'язується за
дорученням другої сторони (комітента)
за плату вчинити один або кілька
правочинів від свого імені, але за
рахунок комітента.

Відповідно до специфікації до договору
комісії, сторони встановили умови
поставки товару - протягом 90 днів з
моменту 100% передоплати.

Відповідачем сплачено Позивачу 2 000
000,00 грн. в якості передоплати за
вугілля відповідно до договору №30/05/1
від 30.05.2007р., що підтверджується
платіжним дорученням №2840 від
30.05.2007р.(а.с. 86).

Отже, на виконання умов договору,
Відповідач зобов'язання з попередньої
оплати за поставку товару здійснив
належним чином. Проте, Позивачем в
порушення умов договору зобов'язання з
поставки товару не виконано.

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 693 ЦК України,
якщо договором встановлений обов'язок
покупця частково або повністю оплатити
товар до його передання продавцем
(попередня оплата), покупець повинен
здійснити оплату в строк, встановлений
договором купівлі-продажу, а якщо такий
строк не встановлений договором, - у
строк, визначений відповідно до ст.530
цього Кодексу. Якщо продавець, який
одержав суму попередньої оплати
товару, не передав товар у встановлений
строк, покупець має право вимагати
передання оплаченого товару, або
повернення суми попередньої оплати.

Оскільки умовами договору комісії
(специфікації) встановлений строк
поставки - 90 днів з моменту 100%
передоплати, право вимоги повернення
суми попередньої оплати виникло у
Відповідача після спливу 90 днів з
моменту передоплати, а саме, 30.08.2007р.

Суд зазначає, що оскільки обрання
передбаченого ч.2 ст.693 ЦК України
способу захисту своїх майнових
інтересів є правом позивача, останній
повинен підтвердити своє право
вимагати повернення грошових коштів
попередньої оплати, а не поставки
товару відповідною вимогою.

Судом встановлено, що Відповідачем
вимога щодо повернення суми
передоплати Позивачу направлена
тільки 19.12.2013р.

Отже, обов'язок щодо повернення
попередньої оплати, а саме здійснення
грошового зобов'язання за договором
комісії у Позивача виник лише 19.12.2013р.

Відповідно до ст.601 ЦК України
зобов'язання припиняється
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог, строк виконання яких настав, а
також вимог, строк виконання яких не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги. Зарахування
зустрічних вимог може здійснюватися за
заявою однієї із сторін. Аналогічні
норм містить і ст.203 ГК України.

Враховуючи відсутність у Позивача
грошових зобов'язань за договором
комісії № 30/05/1 від 30.05.2007р. станом
на 12.12.2013р., зарахування вимог за
зазначеним договором комісії та
договором надання послуг з розміщення
давальницької сировини на площадках
тимчасового зберігання від 01.01.2009р. є
неможливим через неоднорідність вимог
(грошових та надання послуг).

Таким чином, суд не вважає зобов'язання
Відповідача за договором про надання
послуг з розміщення давальницької
сировини на площадках тимчасового
зберігання №01/0109 від 01.01.2009р. в розмірі
141 116,03 грн. припиненими внаслідок
зарахування, а отже позовні вимоги про
стягнення зазначеної суми
заборгованості підлягають
задоволенню.

За змістом ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання
та на вимогу кредитора має сплатити
суму боргу з урахуванням 3% річних і
інфляційної індексації за весь період
прострочення.

Перевіривши арифметичний розрахунок
позовних вимог щодо 3% річних, суд
дійшов висновку про задоволення вимог
щодо стягнення з Відповідача 3% річних в
розмірі 2018,68 грн.

Відповідно ст. 611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають наслідки, встановлені
договором або законом, у тому числі -
сплата неустойки, що узгоджується із ч.
1 ст. 550 Цивільного кодексу України.

Аналогічні положення закріплені і в
ст.ст. 216, 217 Господарського кодексу
України. При цьому, несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань є
належною підставою у розумінні ст. 218
Господарського кодексу України для
застосування заходів
господарсько-правової
відповідальності.

Як встановлено ст. 549 Цивільного
кодексу України пенею є вид неустойки,
що обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Враховуючи, що домовленість Позивача
та Відповідача про застосування пені у
разі прострочення грошового
зобов'язання сформульована
безпосередньо у п. 4.1 договору, вимоги
ст. 547 Цивільного кодексу України
стосовно форми правочину про
забезпечення виконання зобов'язання,
видом якого у розумінні ч. 1 ст. 546
Цивільного кодексу України є
неустойка, у розглядуваному випадку
дотримані.

Суд вважає правомірним застосування
Позивачем при розрахунку пені розміру
подвійної облікової ставки НБУ,
оскільки це узгоджується з вимогами
Закону України «Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань» щодо обмежень розміру
пені.

Беручи до уваги встановлений судом
факт невиконання грошових зобов'язань
Відповідачем у розглядуваний період,
перевіривши розрахунок позовних вимог
в цій частині, суд дійшов висновку про
можливість повного задоволення вимог
щодо стягнення пені в сумі 7 626,61грн.

Судові витрати у відповідності до
вимог ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
стягуються з Відповідача на користь
Позивача в сумі 3015,23 грн.

Надмірно сплачена сума судового збору
внаслідок зменшення позовних вимог
через арифметичну помилку в підрахунку
загальної суми боргу в розмірі 20,01 грн.
підлягає поверненню Позивачеві згідно
пункту 1 частини першої статті 7 Закону
України «Про судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 1, 4, 4-2 - 4-6, 22, 33, 34, 43, 47, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства "Горлівське",
м. Горлівка Донецької області до
відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Енергоімпекс", м.
Донецьк про стягнення заборгованості
за договором про надання послуг з
розміщення давальницької сировини на
площадках тимчасового зберігання
№01/0109 від 01.01.2009р. в розмірі 150 761,32 грн., з
яких 141 116,03 грн. - сума основного боргу,
7626,61 грн. - пеня, 2018,68 грн. - 3% річних
задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Енергоімпекс", м.
Донецьк (83028, м. Донецьк, вул. Майська,
б.66, ) на користь
Приватного акціонерного товариства
"Горлівське", м. Горлівка Донецької
області (84614, м. Горлівка, Донецької
області, вул. Плеханова, 49, ) заборгованість в розмірі 150
761,32 грн., з яких 141 116,03 грн. - сума
основного боргу, 7626,61 грн. - пеня, 2018,68
грн. - 3% річних.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Енергоімпекс", м.
Донецьк (83028, м. Донецьк, вул. Майська,
б.66, ) на користь
Приватного акціонерного товариства
"Горлівське", м. Горлівка Донецької
області (84614, м. Горлівка, Донецької
області, вул. Плеханова, 49, ) витрати по сплаті судового збору
у розмірі 3015,23 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано, а у разі подання апеляційної
скарги - після розгляду справи
апеляційним господарським судом, якщо
рішення не буде скасовано.

Суддя
О.В. Чернова

Повний текст рішення складено та
підписано 21.03.2014р.