ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ
Незалежності, 1 тел. 71-81-84, факс 71-81-98
________________________________________________________________________
У Х В А Л А

"12" березня 2014 р.Справа № 5/17/56-Б

За заявою Товариства з обмеженою
відповідальністю „АРТ-Інвест КНВ" м.
Хмельницький

про визнання банкрутом Товариства з
обмеженою відповідальністю
„Телерадіокомпанія „ТОН-АРТ"
м. Хмельницький

Колегія суддів у складі:
головуючий суддя Грамчук І.В.

судді
Димбовський В.В., Радченя Д.І.

(розгляд Заяви ліквідатора про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу будівельних
матеріалів від 11 листопада 2008р.)

представники сторін:

кредитора: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6 -
представники

боржника: не з'явились

заінтересованої сторони : ОСОБА_4 -
представник за довіреністю гр. ОСОБА_5

ліквідатора : арбітражного керуючого
Шишкіна С.В.

Ухвалою господарського суду області
від 16.03.2009р. порушено провадження у
справі про банкрутство боржника - ТОВ
"Телерадіокомпанія "ТОН-АРТ" м.
Хмельницький; введено мораторій на
задоволення вимог кредиторів;
заборонено власнику майна боржника або
уповноваженому ним органу вчиняти дії
щодо продажу майнових активів,
реорганізації чи ліквідації юридичної
особи -боржника; справу призначено до
розгляду у підготовчому засіданні.

10.06.2009р. за результатами проведеного
підготовчого засідання винесено
ухвалу, якою ініціюючого кредитора
було зобов'язано подати у десятиденний
строк, за свій рахунок, до офіційного
друкованого органу Верховної Ради
України чи Кабінету Міністрів України
оголошення про порушення справи про
банкрутство боржника -Товариства з
обмеженою відповідальністю
„Телерадіокомпанія „ТОН-АРТ" м.
Хмельницький та зобов'язано надати
суду докази звернення до офіційного
друкованого органу та примірник газети
з опублікованим оголошенням; введено
процедуру розпорядження майном
боржника та призначено розпорядником
майна боржника арбітражного керуючого
Шишкіна Сергія Вікторовича, якого
зобов'язано щомісячно подавати
господарському суду звіт про свою
діяльність, скласти реєстр вимог
кредиторів та подати його суду; по
справі призначено попереднє засідання
суду.

Оголошення про порушення справи про
банкрутство № 17/56-Б опубліковано у
газеті „Голос України" №118 (4618) за
27.06.2009р. а ухвалою суду від 23.04.2010р.
затверджено реєстр вимог кредиторів на
загальну суму 1054826,00 грн. (один мільйон
п'ятдесят чотири тисячі вісімсот
двадцять шість гривень).

Окрім того вказаною ухвалою визначено
дату проведення перших загальних
зборів кредиторів; розпорядника майна
зобов'язано повідомити усіх кредиторів
про дату, час і місце проведення перших
зборів кредиторів; призначено
засідання суду, на якому буде винесено
ухвалу про санацію боржника чи про
визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури, чи
припинення провадження у справі про
банкрутство.

В послідуючому постановою у справі від
9 липня 2010р. товариство з обмеженою
відповідальністю „Телерадіокомпанія
„ТОН-АРТ" м. Хмельницький () визнано банкрутом з відкриттям
ліквідаційної процедури у справі №
17/56-Б строком на дванадцять місяців з
дня прийняття даної постанови, який
судом неодноразово продовжувався,
востаннє - до 1 квітня 2014р.

24 квітня 2013р. на адресу господарського
суду області надійшла заява
ліквідатора товариства з обмеженою
відповідальністю „Телерадіокомпанія
„ТОН-АРТ" м. Хмельницький () арбітражного керуючого Шишкіна
С.В. про визнання недійсним договору
купівлі-продажу від 11 листопада 2008р.,
укладеного між банкрутом - товариством
з обмеженою відповідальністю
„Телерадіокомпанія „ТОН-АРТ" м.
Хмельницький () та гр.
ОСОБА_5 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1) (АДРЕСА_2), яку
призначено до розгляду в судовому
засіданні.

Обґрунтовуючи необхідність
задоволення заяви (вх. № 05-06/433/13 від
24.04.2013р.) ліквідатор, на думку якого
спірний правочин є недійсним, удаваним,
фіктивним акцентував увагу на тому, що
кошти від продажу вищевказаного майна
на рахунок чи в касу підприємства
продавця не поступали, оплата за майно
не проведена по теперішній час, що є
порушенням п.2.1 вказаного договору,
згідно якого покупець був зобов'язаний
провести оплату протягом 30 календарних
днів з моменту підписання цього
договору, що є порушенням п. 5 ст. 203 ЦК
України в якому вказано, що правочин
має бути спрямований на реальне
настання правових наслідків, що
обумовлені ним. У разі порушення п. 5 ст.
203 ЦК України, що передбачає наш
випадок, настають правові наслідки
передбачені п.1 ст. 215 ЦК України в якому
передбачено, що підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною (
сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статі 203 цього кодексу.

На думку заявника, даний договір був
збитковим для підприємства і був
укладений з зацікавленою особою, яка
підтримує дружні відносини з
директором підприємства продавця,
ОСОБА_7 Збитковість підтверджується
тим, що під час підготовки даного
об'єкту для продажу іншим особам, з
метою отримання прибутку вказане
майно, після проведення капітального
ремонту та покращення його стану, було
оцінено і згідно акту оцінки його
вартість становила - 245741 грн. (двісті
сорок п'ять тисяч сімсот сорок одна
гривня) без врахування ПДВ, але
незважаючи на зазначену вартість
вказаний об'єкт по вул. Трудовій, 25 був
проданий директором ТОВ
«ТЕЛЕРАДІОКОМПАНІЯ «ТОН-АРТ» ОСОБА_7
зацікавленій особі за безпідставно
заниженою ціною - 74500 (Сімдесят чотири
тисячі п'ятсот) гривень, що є збитковим
для боржника.

Об'єкт нерухомості було реалізовано
без нотаріального посвідчення
договору, що є порушенням ст.ст. 203, 209, 657,
220 ЦК України. Придбане нерухоме майно
згідно договору купівлі - продажу
також, в державних органах за покупцем
не зареєстровано в установлені законом
терміни, що є порушенням ст.ст. 657, 210 ЦК
України, і не зареєстровано по
теперішній час. Директором
підприємства продавця ОСОБА_7, не
прийнято жодних мір реагування для
повернення коштів підприємству, що
підтверджує всі ознаки фіктивності
даної угоди, яка вчинена без наміру
створення правових наслідків, які
обумовлювалися цим правочином. П. 1 ст.
234 ЦК України. Фіктивний правочин.

На переконання ліквідатора,
оспорюваний договір купівлі продажу
від 11 листопада 2008 року будівельних
матеріалів, вчинено сторонами для
приховування іншого правочину, який
вони насправді вчинили, а саме згідно
вказаної угоди, було реалізовано
виробничу базу з складськими та
офісними приміщеннями, металевий ангар
з легких металевих конструкцій,
огорожі з залізобетонних плит, яка
знаходиться по АДРЕСА_4, удаваний
правочин.

Враховуючи вище викладене, та
приймаючи до уваги, що угода укладена
боржником із заінтересованою особою і
в результаті якої кредиторам та
боржнику завдані збитки, керуючись
Законом України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», ліквідатор
просив суд поновити строк позовної
давності та визнати удаваним,
фіктивним та недійсним Договір купівлі
- продажу б/н від 11 листопада 2008 року,
заключений між банкрутом - Товариством
з Обмеженою Відповідальністю
«Телерадіокомпанією «ТОН-АРТ» та
фізичною особою - підприємцем
громадянкою ОСОБА_5.

Прибулий до суду директор ТОВ
„Телерадіокомпанія „ТОН-АРТ" ОСОБА_7
надав пояснення щодо обставин
укладення спірного правочину, однак
будь-яких доказів виконання сторонами
зобов'язань за цією угодою
господарському суду не надав,
заперечивши власне перебування у
дружніх стосунках із громадянкою
ОСОБА_5 При цьому у відповідності до
наданих ОСОБА_7 пояснень, готівку за
реалізований товар ним витрачено на
виробничі потреби товариства. Наявне у
матеріалах справи повідомлення
ліквідатору Шишкіну С.В. від ОСОБА_7,
датоване 09.11.2010р., підтверджує
відсутність всіх активів товариства у
зв'язку з їх реалізацією, тоді як
документів підтверджуючих цей факт не
має (т.4 а.с.37).

Заперечуючи проти можливості
задоволення заяви ліквідатора, фізична
особа - підприємець гр. ОСОБА_5 у відзиві
(вх. № 05-22/6530/13 від 25.06.2013р.) на заяву
вказала, що 11 листопада 2008р. між ТОВ
«Телерадіокомпанія «Тон-Арт» в особі
директора ОСОБА_7 та нею - ОСОБА_5, був
укладений договір купівлі-продажу
будівельних матеріалів, що знаходяться
за адресою: АДРЕСА_4. Відповідно до п. 1.3
договору Вказаний в Договорі Об'єкт
продано за 74500 гри. (сімдесят чотири
тисячі п'ятсот гривень). 14 листопада
2008р. вказані будівельні матеріали
згідно з актом прийому-передачі були
передані їй продавцем. При цьому вона
повністю розрахувалась із продавцем за
будівельні матеріали шляхом
готівкового розрахунку, що
підтверджується Витягом із Книги
обліку доходів і витрат ФОП ОСОБА_5

Приписами ст. 627 ЦК України передбачено,
що відповідно до ст. 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. Свобода договору
означає право громадян або юридичних
осіб, та інших суб'єктів цивільного
права вступати чи утримуватися від
вступу у будь-які договірні відносини.
Свобода договору проявляється також у
можливості наданій сторонам визначати
умови такого договору.

На думку підприємця, сторонами було
досягнуто усіх істотних умов договору,
ФОП ОСОБА_5 здійснила усі передбачені
договором розрахунки, а ТОВ
«Телерадіокомпанія «Тон-Арт» в особі
директора ОСОБА_7 відповідно прийняв
кошти, а тому підстави для визнання
даного договору недійсним відсутні.

У відповідності до ст. 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму. Отож враховуючи приписи
ст. 204 ЦК України даний правочин є
правомірним.

Згідно із приписами ч. 1, 2 ст. 638 ЦК
України та ст.180 ГК України,
господарський договір вважається
укладений, якщо між сторонами у
передбачених законом порядку та формі
досягнуто згоди щодо усіх його
істотних умов. Істотними є умови,
визнані такими за законом чи необхідні
для договорів даного виду, а також:
умови, щодо яких на вимогу однієї із
сторін повинна бути досягнута згода.
При укладенні господарського договору
сторони зобов'язані у будь-якому разі
погодити предмет, ціну та строк дії
договору.

Відповідно до частин 1 та 3 ст.215 ЦК
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.
Приписами статті 203 Цивільного кодексу
України передбачено, що зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також: моральним
засадам суспільства. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом. Правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Згідно із роз'ясненнями, викладеними в
п.25 постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» від 06.11.2009р. № 9,
вирішуючи спори про визнання договорів
недійсними, господарський суд повинен
встановити наявність тих обставин, з
якими Закон пов'язує визнання їх
недійсними та настання відповідних
наслідків, а саме відповідність змісту
договору вимогам закону, моральним
засадам суспільства, правоздатність
сторін договору, у чому конкретно
полягає неправомірність та інші
обставини, що є істотними для
правильного вирішення спору.

В силу приписів ст.33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень. Проте
арбітражним керуючим не надано
доказів, що договір був збитковим для
підприємства, що при укладенні
договору купівлі-продажу не
здійснювалась оплата за майно, та про
фіктивність правочину.

У відповідності до ст. 657 ЦК України
Договір купівлі-продажу земельних
ділянок, цілісних майнових комплексів,
житлових будинків (квартир) та іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі, підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації. Однак придбані
підприємцем будівельні матеріали не є
нерухомим майном, тому вважає
посилання заявника на дану правову
норму є безпідставним.

Правочин укладений між
ТОВ«Телерадіокомпанія «Тон-Арт» в
особі директора ОСОБА_7 та фізичною
особою підприємцем ОСОБА_5, а саме
договір купівлі-продажу будівельних
матеріалів укладений відповідно до
чинного законодавства.

Заявником не надано ніяких доказів
стосовно фіктивності чи удаваності
правочину, її зацікавленості в
договорі, окрім того надано Звіт про
оцінку виробничого приміщення за 2003
рік, який не має ніякого відношення до
справи.

Відповідно до ст.632 Цивільного кодексу
України ціна в договорі встановлюється
за домовленістю сторін ...

Окрім того заявником було пропущено
строк позовної давності, адже з моменту
укладення договору купівлі-продажу
минуло майже 5 років, та не надано
ніяких доказів поважної причини
пропуску строку, тому вважаю, що
підстав для відновлення строку
позовної давності немає. За ст. 256 ЦК
України позовна давність це строк у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу, а за ст.
257 ЦК України загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

В ч. 4 ст. 267 ЦК України зазначено, що
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено в спорі, є
підставою для відмови в позові, отож
підприємець просила застосувати в
даному спорі позовну давність та
відмовити в задоволенні заяви.

На час проведення судового засідання в
справі 30.06.2013р. витребуваних документів
господарським судом не отримано,
натомість в межах справи надійшло
клопотання гр. ОСОБА_7 (вх. № 05-22/5521/13 від
29.05.2013р.) про перенесення розгляду через
його відрядження.

Вислухавши міркування прибулих до суду
осіб, господарський суд вважав за
потребу його задовольнити,
уповноваживши ліквідатора товариства
з обмеженою відповідальністю
„Телерадіокомпанія „ТОН-АРТ" м.
Хмельницький ()
арбітражного керуючого Шишкіна С.В. на
отримання доказів з відповідних
державних органів та банківських
установ на підтвердження дотримання
чинного законодавства при вчиненні
оспорюваного правочину в порядку ст.ст.
38, 65 ГПК України.

Окрім того Розпорядженням № 626/13 від "11"
вересня 2013р. в.о.керівника апарату суду
за погодженням в.о.голови суду області
в зв'язку з відпусткою судді
Вибодовського О.Д. відповідно до ст.2-1
Господарського процесуального кодексу
України, ст. 149 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів", пп. 3.1.12 п. 3.1
Положення про автоматизовану систему
документообігу суду, п. 3 протоколу
зборів суддів Господарського суду
Хмельницької області від 26.12.2011р.
змінено склад колегії суддів по справі
№ 5/17/56-Б за заявою Товариства з
обмеженою відповідальністю
„АРТ-Інвест КНВ" м. Хмельницький про
визнання банкрутом Товариства з
обмеженою відповідальністю
„Телерадіокомпанія „ТОН-АРТ" м.
Хмельницький та призначено її
подальший розгляд в такому складі
суддів : Грамчук І.В. (головуючий),
Димбовський В.В. та Радченя Д.І., а тому
справу прийнято до провадження з
призначенням для розгляду по суті.

Тоді як згідно отриманої ліквідатором
інформації (вх. № 05-22/8789/13 від 11.09.2013р.)
ДПІ у м. Хмельницькому повідомила, що з
2008 року по 10.09.2013р. податки та збори
(обов'язкові платежі), що контролюються
ДПІ у м.Хмельницькому ТОВ
«Телерадіокомпанія «Тон-Арт» не
сплачувались. АК «Промінвестбанк»
надав виписки про рух коштів боржника -
ТОВ «Телерадіокомпанія «Тон-Арт», по
рахунку з 2004 року по час його закриття,
з яких видно, що у 2004 по 2009 рік кошти на
рахунку ТОВ «Телерадіокомпанія
«Тон-Арт» були відсутні і тільки 12.02.2009
року на рахунок боржника були
зараховані кошти в сумі 284,2 грн., які у
той же день були перераховані на
рахунок банку для закриття рахунку.

Розглядом наявних матеріалів справи
встановлено :

У відповідності до Договору
купівлі-продажу будівельних
матеріалів від 11 листопада 2008р. ТОВ ТРК
«ТОН-АРТ» в особі директора ОСОБА_7,
який діє на підставі Статуту, (надалі -
Продавець), з одного боку, та Приватний
Підприємець, ОСОБА_5 яка діє на підставі
Свідоцтва про державну реєстрацію
(надалі - Покупець), з другого боку
уклали договір, за яким (п.1.1) Продавець
зобов'язується передати у власність
Покупцеві будівельні матеріали
(частково змонтовані) (надалі -Об'єкт),
які знаходяться за адресою: АДРЕСА_4, а
Покупець зобов'язується прийняти
об'єкт і сплатити за нього ціну
відповідно до умов, що визначені в
цьому Договорі.

До вартості об'єкта входить вартість
матеріалів, виробів, конструкцій, що
завезені на майданчик, а також
устаткування, що не здане до монтажу
або монтажу не потребує згідно з актом
прийому-передачі.

За пунктом 1.2 спірного Договору, згідно
із розрахунком вартості об'єкта, ціна
продажу об'єкта шляхом викупу
становить 74500,00 гривень, тоді як
вказаний в цьому Договорі об'єкт
продано за 74500 гривень (сімдесят чотири
тисячі п'ятсот гривень) (п.1.3).

Порядок розрахунків сторони погодили у
розділі 2 правочину, обумовивши
зобов'язання Покупця внести всю суму за
придбаний об'єкт протягом 30
календарних днів з моменту підписання
цього Договору. Термін оплати може бути
продовжений ще на 30 календарних днів за
умови внесення Покупцем не менше 50
відсотків від вищевказаної в цьому
пункті суми. Плата за об'єкт вноситься
на підставі цього Договору.

В розділі 3 Договору сторони
регламентували порядок передачі
об'єкта, вказавши що Передача об'єкта
здійснюється Продавцем Покупцю в
3-денний термін після підписання цього
договору (п.3.1).

У відповідності до пункту 3.2 передача
об'єкта Продавцем і прийняття об'єкта
Покупцем посвідчується актом
прийому-передачі, який підписується
сторонами.

Права та обов'язки сторін визначено у
розділі 4 Договору, тоді як додаткові
обов'язки Покупця закріплює розділ 5, а
Продавця - розділ 6 договору.

В подальшому на виконання зобов'язань
за цією угодою сторонами 14 листопада
2008р. підписано Акт прийому-передачі
будівельних матеріалів до Договору
купівлі-продажу будівельних
матеріалів від 11 листопада 2008р., за яким
ОСОБА_7, директор ТОВ „ТРК „ТОН - АРТ" з
однієї сторони передає, а приватний
підприємець ОСОБА_5 приймає наступні
будівельні матеріали, а саме:

1. Цегла - 155000 шт.;

2. Стінові блоки - 504 шт.;

3. Залізобетонні вироби :

- плити перекриття - 27 шт.;

- плити огорожі - 92 шт.;

- підвіконник - 21шт.;

- перемичка - 114шт.;

- сходинкова секція - 3шт.;

- блок фундамента - 105шт; та інше

4. Металовироби :

- ферма - 10 шт.;

- ворота - 7 шт.;

- двері - 4шт.;

- двутавр - 170м.пог.;

- сходинкова секція - 1шт.;

5. Металопрофіль - 4064 м.кв.

6. Утеплювач - 11950 м.кв.

7. Пиломатеріали - 22 м.куб.

8. Вироби з дерева :

- двері з луткою - 15 шт.;

- вікна - 24 шт.;

9. Вироби з металопластику :

- двері - 2шт.;

- вікно - 1шт.;

10. Склопакет - 80 м.кв.;

11. Скло - 160 м.кв.;

12. Електрообладнання;

13. Шифер - 110 листів

14. Металовироби різні (поручні,
елементи опалення, елементи кріплення).

Будівельні матеріали отриманні в
повному обсязі, претензій у ПП ОСОБА_5
до ОСОБА_7, директора ТОВ „ТРК „ТОН -
АРТ" немає.

Отриманий судом наявний в матеріалах
справи Акт огляду нежитлового
приміщення - незавершеного будівництва
бази, що знаходиться за адресою в м.
Хмельницькому по вул. Трудовій, 25 від
23.01.2012р. свідчить про те, що Даний акт
складений учасниками у справі № 51756-Б :
ліквідатором ТОВ «Телерадіокомпанія
«ТОН-АРТ» Шишкіна С.В., представниками
кредиторів в даній справі ТОВ
"АРТ-Інвест КНВ" ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про те,
що 23 січня 2012 року під час чергового
виїзду на об'єкт, що знаходиться за
адресою в м. Хмельницькому по вул.
Трудовій,25 комісія зустрілася з бувшим
директором боржника ТОВ
«Телерадіокомпанія «ТОН-АРТ» ОСОБА_7

ОСОБА_7 повідомив, що даний об'єкт
нерухомості, нежитлове приміщення -
незавершеного будівництва бази, яка
складається з : виробничого приміщення
з складськими та офісними приміщеннями
площею 315,5 кв.м., ангару металевого з
легких металоконструкцій площею 929,9
кв.м огорожі із залізобетонних панелей,
відчужений і на даний час не належить
боржнику ТОВ «Телерадіокомпанія
«ТОН-АРТ».

На прохання надати документи, які б
підтверджували факт відчуження даного
об'єкту ОСОБА_7 повідомив, що такі
документи у нього відсутні.

ОСОБА_7 також відмовився повідомити
кому даний об'єкт відчужений, а також чи
оформлявся договір відчуження
нотаріально.

В свою чергу ОСОБА_7 повідомив, що особа
яка розпоряджається даним об'єктом
знаходиться за кордоном і після того
як. орієнтовно через два тижні приїде
із-за кордону. ОСОБА_7 пообіцяв надати
номер мобільного телефону ліквідатора
для того, щоб ця особа зв'язався з
ліквідатором.

Окрім того ухвалою від 7 листопада 2013р.
господарський суд задовольнив
відповідне клопотання ліквідатора (вх.
№ 05-22/11085/13 від 07.11.2013р.), зобов'язавши
державного виконавця Лабчука Р.М.
з'явитись в засідання суду та надати
суду оригінали доказів на
підтвердження виконання зобов'язань по
договору купівлі-продажу від 11
листопада 2008р., укладеного між
банкрутом - товариством з обмеженою
відповідальністю „Телерадіокомпанія
„ТОН-АРТ" м. Хмельницький () та гр. ОСОБА_5 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1)
(АДРЕСА_2), оскільки останнім у
відповідності до копій Актів вилучення
у боржника предметів, зазначених у
рішенні суду та передачі їх стягувачу
від 26 грудня 2007р. проводилось примусове
виконання постанови Житомирського
апеляційного господарського суду від 3
липня 2007р. у справі № 2-5306 саме в частині
повернення ініціюючому кредитору
об'єкту нерухомості, нежитлового
приміщення - незавершеного будівництва
бази, яка складається з: виробничого
приміщення з складськими та офісними
приміщеннями площею 315,5 кв.м., ангару
металевого з легких металоконструкцій
площею 929,9 кв.м огорожі із
залізобетонних панелей, тощо.

У відповідності до даної постанови,
частково задоволено апеляційні скарги
Закритого акціонерного товариства
"Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк" в особі
Хмельницького центрального відділення
ЗАТ "Промінвестбанк", м. Хмельницький,
Товариства з обмеженою
відповідальністю "АРТ-ІНВЕСТ КНВ", м.
Хмельницький та ОСОБА_3, м.
Хмельницький.

Рішення Хмельницького міськрайонного
суду від 27 жовтня 2006 року у справі №2-5306
залишено без змін, проте скасовано
додаткове рішення від 21 листопада 2006
року у справі №2-5306 Хмельницького
міськрайонного суду та прийнято нове
рішення, яким визнано недійсним
договір купівлі - продажу приміщення
від 12 липня 2005 року реєстровий номер 3977
укладений між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Телерадіокомпанія
"ТОН-АРТ" та Товариством з обмеженою
відповідальністю "АРТ-ІНВЕСТ КНВ".

Згідно постанови товариство з
обмеженою відповідальністю "АРТ-ІНВЕСТ
КНВ" зобов'язано повернути Товариству з
обмеженою відповідальністю
"Телерадіокомпанія "ТОН-АРТ":

- нежитлове приміщення - виробничий
корпус, що знаходиться в
м.Хмельницькому по АДРЕСА_1, загальною
площею 3873,1кв.м., придбане за договором
купівлі - продажу від 12 липня 2005 року
реєстраційний номер 3977;

- нежитлове адміністративно - побутове
приміщення, що знаходиться за адресою в
м. Хмельницькому по АДРЕСА_1, загальною
площею 1 511,6 кв.м., придбане за договором
купівлі - продажу від 12 липня 2005 року
реєстраційний номер 3975;

- нежитлове приміщення - незавершене
будівництво виробничої бази, яка
складається з: виробничого приміщення
з складськими та офісними приміщеннями
площею 313,5кв.м., ангару металевого з
легких металевих конструкцій площею
929,28кв.м., огорожі із залізобетонних
панелей, що знаходиться: за адресою в м.
Хмельницькому АДРЕСА_3, та розташоване
на земельній ділянці площею 0,84 га,
придбане за договором купівлі-продажу
від 13.07.2005р., реєстраційний номер 4031.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Телерадіокомпанія
"ТОН-АРТ" (м.Хмельницький, вул. Трудова,
25, код 21316888) зобов'язано повернути
Товариству з обмеженою
відповідальністю "АРТ-ІНВЕСТ КНВ"
(м.Хмельницький вул. Кам'янецька, 11,
код.32402 грн. 00 коп., сплачених за
придбане майно, а також вирішено
стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "АРТ-ІНВЕСТ КНВ"
(м.Хмельницький вул.Кам'янецька, 11, код.
32402315) на користь ОСОБА_1(АДРЕСА_4) 1730,00
грн. судових витрат. Видачу виконавчих
документів на виконання даної
постанови доручено Хмельницькому
міськрайонному суду, на адресу якого
повернуто матеріали справи № 2-5306
повернути до Хмельницького
міськрайонного суду.

Докази реального примусового
виконання постанови Житомирського
апеляційного господарського суду від 3
липня 2007р. у справі № 2-5306 в матеріалах
справи № 5/17/56-Б відсутні.

При цьому згідно отриманої
ліквідатором інформації (вх. № 05-22/8789/13
від 11.09.2013р.) ДПІ у м. Хмельницькому
повідомила, що з 2008 року по 10.09.2013р.
податки та збори (обов'язкові платежі),
що контролюються ДПІ у м.Хмельницькому
ТОВ «Телерадіокомпанія «Тон-Арт» не
сплачувались. АК «Промінвестбанк»
надав виписки про рух коштів боржника -
ТОВ «Телерадіокомпанія «Тон-Арт», по
рахунку з 2004 року по час його закриття,
з яких видно, що у 2004 по 2009 рік кошти на
рахунку ТОВ «Телерадіокомпанія
«Тон-Арт» були відсутні і тільки 12.02.2009
року на рахунок боржника були
зараховані кошти в сумі 284,2 грн., які у
той же день були перераховані на
рахунок банку для закриття рахунку.

Вищевідмечене спростовує безпідставне
твердження ОСОБА_7 у клопотанні (вх. №
05-22/11604/13 від 20.11.2013р.) щодо внесення в
касу підприємства коштів за продаж
будівельних матеріалів підприємцю
ОСОБА_5

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх
в сукупності, судом береться до уваги
наступне :

У відповідності до ч.1 ст. 25 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", в чинній на
дату відкриття ліквідаційної
процедури у справі редакції, до
повноважень ліквідатора, поряд з іншим
належить з підстав передбачених
частиною десятою ст. 17 цього Закону,
подавати до господарського суду заяви
про визнання недійсними угод боржника.

Частинами 10 та 11 ст. 17 Закону визначено,
що керуючий санацією в тримісячний
строк з дня прийняття рішення про
санацію має право відмовитися від
виконання договорів боржника,
укладених до порушення провадження у
справі про банкрутство, не виконаних
повністю або частково, якщо:

- виконання договору завдає збитків
боржнику;

- договір є довгостроковим (понад один
рік) або розрахованим на одержання
позитивних результатів для боржника в
довгостроковій перспективі, крім
випадків випуску продукції з
технологічним циклом, більшим за
строки санації боржника;

- виконання договору створює умови, що
перешкоджають відновленню
платоспроможності боржника.

Сторона договору, щодо якого прийнято
рішення керуючим санацією про відмову
від його виконання, має право в
тридцятиденний строк з дня прийняття
рішення керуючим санацією вимагати в
установленому порядку відшкодування
збитків, які виникли у зв'язку з
відмовою від виконання договору, в
процедурі провадження у справі про
банкрутство.

Угода боржника, у тому числі та, що
укладена до винесення господарським
судом ухвали про санацію, може бути
визнана господарським судом за заявою
керуючого санацією відповідно до
цивільного законодавства недійсною,
якщо:

- угода укладена боржником із
заінтересованими особами і в
результаті якої кредиторам завдані чи
можуть бути завдані збитки;

- угода укладена боржником з окремим
кредитором чи іншою особою протягом
шести місяців, що передували дню
винесення ухвали про санацію, і надає
перевагу одному кредитору перед іншими
або пов'язана з виплатою (видачею)
частки (паю) в майні боржника у зв'язку з
його виходом зі складу учасників
боржника.

Все отримане за такою угодою
повертається сторонам.

Розгляд заяв керуючого санацією про
визнання угод недійсними і повернення
всього отриманого за такою угодою
здійснюється господарським судом у
процедурі провадження у справі про
банкрутство. ( Частина одинадцята
статті 17 в редакції Законів N 3088-III ( 3088-14
) від 07.03.2002, N 672-IV ( 672-15 ) від 03.04.2003 -
набуває чинності 31.05.2003 року )

У відповідності до ст. 1 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
в редакції, чинній на час підписання
оспорюваного правочину,
заінтересованими особами стосовно
боржника є юридична особа, створена за
участю боржника, керівник боржника,
особи, що входять до складу органів
управління боржника, головний
бухгалтер (бухгалтер) боржника, у тому
числі і звільнені з роботи за рік до
порушення провадження у справі про
банкрутство, а також особи, які
знаходяться у родинних стосунках із
зазначеними особами та підприємцем
(фізичною особою) - боржником, а саме :
подружжя та їх діти, батьки, брати,
сестри, онуки. Для цілей цього Закону
заінтересованими особами стосовно
керуючого санацією чи кредиторів
визнаються особи в такому ж переліку,
як і заінтересовані особи стосовно
боржника.

Позовна давність, за визначенням
статті 256 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України), - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Отже, позовна
давність є інститутом цивільного права
і може застосовуватися виключно до
вимог зі спорів, що виникають у
цивільних відносинах, визначених у
частині першій статті 1 ЦК України, та у
господарських відносинах (стаття 3
Господарського кодексу України, далі -
ГК України).( п.1.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
29.05.2013 № 10 «Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів» Із
змінами, внесеними згідно з Постановою
Вищого господарського суду № 13 від
17.12.2013

Згідно статті 261 ЦК України, що регулює
початок перебігу позовної давності,
Перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

При цьому оскільки спірний правочин -
договір купівлі-продажу будівельних
матеріалів від 11 листопада 2008р.,
укладений між банкрутом - товариством з
обмеженою відповідальністю
„Телерадіокомпанія „ТОН-АРТ" м.
Хмельницький () в особі
директора ОСОБА_7 та заінтересованою
особою стосовно боржника - гр. ОСОБА_5
(код ЄДРПОУ НОМЕР_1) (АДРЕСА_2) було
укладено в період підозр, а саме за
п'ять місяців до порушення провадження
у справі про банкрутство № 17/56-Б, після
прийнятого засновником (ОСОБА_7)
рішення від 28 лютого 2008 року про
ліквідацію боржника, а також у період
звернення ліквідатором до суду після
отриманих арбітражним керуючим
повноважень та відкриття
ліквідаційної процедури в справі (9
липня 2010р.), відсутність матеріалів
справи в господарському суді
Хмельницької області через оскарження
ряду процесуальних документів суду
учасниками судового процесу в
апеляційному та касаційному порядку,
відповідний строк слід розпочинати
відраховувати з моменту, коли
ліквідатор дізнався про існування
спірного правочину, а також не дає
підстав для задоволення заяви гр.
ОСОБА_5 про застосування позовної
давності.

Таким чином, господарський суд
приходить до висновку, що заяву
ліквідатора належить розглядати в
межах справи про банкрутство.

Згідно Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 29.05.2013
№ 11 «Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними» Із змінами, внесеними
згідно з Постановою Вищого
господарського суду № 13 від 17.12.2013
(підпункт 2.1) правовідносини, пов'язані
з визнанням правочинів (господарських
договорів) недійсними, регулюються ЦК
України, ГК України, Земельним кодексом
України, Законами України "Про оренду
землі", "Про приватизацію державного
майна", "Про приватизацію невеликих
державних підприємств (малу
приватизацію)", "Про іпотеку", "Про
страхування", "Про банки і банківську
діяльність", "Про передачу об'єктів
права державної та комунальної
власності" та іншими актами
законодавства.

Правочин може бути визнаний недійсним
з підстав, передбачених законом.

Загальні підстави і наслідки
недійсності правочинів (господарських
договорів) встановлені статтями 215, 216
ЦК України, статтями 207, 208 ГК України.
Правила, встановлені цими нормами,
повинні застосовуватися
господарськими судами в усіх випадках,
коли правочин вчинений з порушенням
загальних вимог частин першої -
третьої, п'ятої статті 203 ЦК України і не
підпадає під дію інших норм, які
встановлюють підстави та наслідки
недійсності правочинів, зокрема,
статей 228, 229, 230, 232, 234, 235, 10571 ЦК України,
абзацу другого частини шостої статті 29
Закону України "Про приватизацію
державного майна", частини другої
статті 20 Закону України "Про
приватизацію невеликих державних
підприємств (малу приватизацію)",
частини другої статті 15 Закону України
"Про оренду землі", статті 12 Закону
України "Про іпотеку", частини другої
статті 29 Закону України "Про
страхування", статті 78 Закону України
"Про банки і банківську діяльність",
статті 71 Закону України "Про передачу
об'єктів права державної та
комунальної власності" тощо.

Отже, вирішуючи спори про визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними, господарський суд повинен
встановити наявність фактичних
обставин, з якими закон пов'язує
визнання таких правочинів
(господарських договорів) недійсними
на момент їх вчинення (укладення) і
настання відповідних наслідків, та в
разі задоволення позовних вимог
зазначати в судовому рішенні, в чому
конкретно полягає неправомірність дій
сторони та яким нормам законодавства
не відповідає оспорюваний правочин.

Оскільки ліквідатором всупереч вимог
чинного законодавства не доведено
належними та допустимими доказами в
розумінні ст.ст. 33-35 ГПК України
наявність фактичних обставин, з якими
закон пов'язує визнання оспорюваного
договору купівлі-продажу будівельних
матеріалів від 11 листопада 2008р.,
недійсним на момент його вчинення
(укладення) і настання відповідних
наслідків, а саме те що спірна угода є
такою, що укладена боржником із
заінтересованою особою, що перебуває у
дружніх стосунках з директором
товариства, і в результаті її виконання
кредиторам завдані збитки, внаслідок
виведення із складу ліквідаційної маси
активів Товариства з обмеженою
відповідальністю „Телерадіокомпанія
„ТОН-АРТ", які в дійсності належать
боржнику, за відсутності доказів
виконання постанови Житомирського
апеляційного господарського суду від 3
липня 2007р. у справі № 2-5306 саме в частині
повернення ініціюючому кредитору
об'єкту нерухомості, нежитлового
приміщення - незавершеного будівництва
бази, яка складається з: виробничого
приміщення з складськими та офісними
приміщеннями площею 315,5 кв.м., ангару
металевого з легких металоконструкцій
площею 929,9 кв.м огорожі із
залізобетонних панелей, тощо, в
задоволенні заяви арбітражного
керуючого слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 1, 12, 22, 33-35, 65, 86
Господарського процесуального кодексу
України, ст.ст. 1, 23, 25 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ліквідатора у
справі № 5/17/56-Б про визнання банкрутом
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Телерадіокомпанія
„ТОН-АРТ" м. Хмельницький арбітражного
керуючого Шишкіна С.В. про визнання
недійсним договору купівлі-продажу
будівельних матеріалів від 11 листопада
2008р., між боржником - Товариством з
обмеженою відповідальністю
„Телерадіокомпанія „ТОН-АРТ" м.
Хмельницький () в особі
директора ОСОБА_7 та заінтересованою
особою стосовно боржника - фізичною
особою підприємцем гр. ОСОБА_5 (код
ЄДРПОУ НОМЕР_1) (АДРЕСА_2) - відмовити.

Головуючий суддя
Грамчук І.В.

судді
Димбовський В.В.

Радченя Д.І.

Віддрук.7 прим.:1- до справи;2- кредитору
(м. Хмельницький, ву4л. Кам'янецька,11)3-
боржнику (м. Хмельницький,
вул.Трудова,25) ;4- ліквідатору
Шишкіну Сергію Вікторовичу АДРЕСА_5)
.5-Державному реєстратору6-ОСОБА_7
(АДРЕСА_6)7-ОСОБА_5 (АДРЕСА_2)