ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"24" березня 2014 р.Справа № 916/251/14

Господарський суд Одеської області у
складі:

судді Брагіної Я.В.

секретаря с/з Галюк Т.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Онищенко І.П., довір. від
17.01.14.

від відповідача: Іванов О.Р., довір. №
24/01-2 від 08.01.14.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом Дочірньої компанії „Газ
України" Національної акціонерної
компанії „Нафтогаз України"

до відповідача Публічного
акціонерного товариства „Одеська ТЕЦ"

про стягнення 2066462,16грн.

Дочірня компанія „Газ України"
Національної акціонерної компанії
„Нафтогаз України" (ДК „Газ України"
НАК „Нафтогаз України") звернулась до
господарського суду Одеської області з
позовною заявою, в якій просить
стягнути з Публічного акціонерного
товариства „Одеська ТЕЦ" (ПАТ „Одеська
ТЕЦ") 2066462,16грн., з яких: 2041261,65грн. -
основного боргу, 25200,51грн. - 3% річних та
витрати, пов'язані із сплатою судового
збору.

В обґрунтування позовних вимог ДК „Газ
України" "НАК „Нафтогаз України"
посилається на порушення ПАТ "Одеська
ТЕЦ" вимог укладеного між сторонами
договору про реструктуризацію
заборгованості № 14/12-144 від 28.05.2012р.,
згідно умов якого сторони домовились
про розстрочення погашення
заборгованості у вигляді основного
боргу, що виник у відповідача перед
позивачем за договором поставки
природного газу № 06/09-1572 БО-23 від
23.09.2009р.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 05.12.13. позовну заяву було
повернуто позивачу без розгляду.

Проте, зазначена ухвала суду від 05.12.13.
була скасована постановою Одеського
апеляційного господарського суду від
21.01.14., а справа передана на розгляд
господарському суду Одеської області.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 28.01.2014 року порушено
провадження у справі № 916/251/14 за
зазначеним позовом.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги в
повному обсязі з підстав викладених у
позовній заяві, заперечував проти
заяви боржника про розстрочку
виконання рішення. Пояснив, що
відповідачу вже надавалася розстрочка
зазначеного боргу, але відповідач не
виконав умови договору про розстрочку
боргу. Борг за 2009-2010роки. Відповідач не
надав доказів, які б підтверджували
виняткові обставини, які не давали
можливості виконати рішення або
утруднити виконання рішення. Суд
повинен враховувати майновий стан двох
сторін.

Представник відповідача у засіданні
суду визнав позовні вимоги в повному
обсязі, просив надати розстрочку
виконання рішення, посилаючись на
важке матеріальне становище,
невідповідність тарифів економічно
обгрунтованим витратам,
заборгованістю КП "Теплопостачання
міста Одеси" перед відповідачем.

Дослідивши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

28.05.2012р. між ДК „ГАЗ УКРАЇНИ" НАК
„Нафтогаз України" (кредитором,
позивачем) та ПАТ „Одеська ТЕЦ"
(боржником, відповідачем) укладено
договір №14/12-144 про реструктуризацію
заборгованості (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору, в порядку
та на умовах, визначених цим договором,
кредитор та боржник домовились про
розстрочення погашення заборгованості
у вигляді основного боргу (надалі -
„реструктуризація"), що виникла у
боржника перед кредитором за договором
поставки природного газу №06/09-1572 БО-23
від 23.09.2009р. (далі - договір поставки
природного газу).

Загальна сума основного боргу, що
підлягає реструктуризації відповідно
п. 1.1 договору, складає 54433643,24грн., що
підтверджується актом звірки
розрахунків (п.2.1 договору).

Боржник зобов'язується сплатити у
повному обсязі суму основного боргу,
вказану у п.2.1 цього договору, шляхом
сплати зобов'язання частинами
відповідно до графіку погашення
заборгованості (графік). Грошові кошти
по платежах поточного місяця згідно з
графіком повинні надходити від
боржника на рахунок кредитора у сумі,
визначеній цим графіком, не пізніше
останнього числа місяця, в якому платіж
підлягає виконанню (п.2.2 договору).

Пунктом 5.1 договору передбачено, що цей
договір набирає чинності з моменту
його підписання уповноваженими
представниками сторін та скріплення
печатками і діє до 30 квітня 2032р., а в
частині виконання зобов'язань за
договором - до їх повного здійснення.

Згідно графіку погашення
заборгованості позивач повинен був
сплатити за період із 01.02.13. по 01.11.13.
борг в сумі 2041261,65грн.

Проте, відповідач не виконав
зобов'язання за договором, бо не
сплатив своєчасно зазначену суму
боргу, про що не заперечує представник
відповідача в засіданні суду та в заяві
про розстрочку виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 175 Господарського
кодексу України,
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу
України, однією із підстав виникнення
цивільних прав та обов'язків є договір,
а в силу вимог ч.1 ст.629 Цивільного
кодексу України, договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 626 Цивільного
кодексу України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно з вимогами ч.1 ст.526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525
Цивільного кодексу України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Аналогічні
вимоги щодо виконання зобов'язань
містяться і у ч.ч.1, 7 ст.193
Господарського кодексу України.

У відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст. 612 Цивільного
кодексу України боржник, вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського
Кодексу України учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов`язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення. У разі якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов`язання несе
господарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе, що
належне виконання зобов`язання
виявилося неможливим внаслідок дії
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин за даних умов
здійснення господарської діяльності.

Частиною 5 ст.78 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що у разі визнання
відповідачем позову, господарський суд
приймає рішення про задоволення
позову, за умови, що дії відповідача не
суперечать законодавству або не
порушують прав і охоронюваних законом
інтересів інших осіб.

Досліджуючи правомірність визнання
відповідачем позову, суд виходить з
норм ст.13 Цивільного кодексу України,
яка визначає межі здійснення цивільних
прав:

- цивільні права особа здійснює у межах,
наданих їй договором або актами
цивільного законодавства;

- при здійсненні своїх прав особа
зобов'язана утримуватися від дій, які
могли б порушити права інших осіб,
завдати шкоди довкіллю або культурній
спадщині;

- не допускаються дії особи, що
вчиняються з наміром завдати шкоди
іншій особі, а також зловживання правом
в інших формах;

- при здійсненні цивільних прав особа
повинна додержуватися моральних засад
суспільства;

- не допускаються використання
цивільних прав з метою неправомірного
обмеження конкуренції, зловживання
монопольним становищем на ринку, а
також недобросовісна конкуренція.

Приймаючи до уваги, що ПАТ "Одеська ТЕЦ"
позовні вимоги визнало у повному
обсязі, а також те, що позовні вимоги ДК
"Газ України" НАК "Нафтогаз України" в
цій частині підтверджуються наявними в
матеріалах справи доказами, суд вважає
їх обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Також суд задовольняє позов у частині
стягнення 25200,51грн. - 3% річних,
враховуючи наступне.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Перевіривши розрахунок позивача щодо
нарахованих 3% річних у розмірі
25200,51грн., суд вважає розрахунок
позивача правильним та таким, що
відповідає вимогам чинного
законодавства.

При цьому, суд зазначає, що проценти
річних не є санкціями, а виступають
способом захисту майнового права та
інтересу, який полягає в отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові.

Згідно ст.33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Приймаючи до уваги вищевказане, суд
приходить до висновку про задоволення
позову у повному обсязі, оскільки
вимоги заявлені відповідно до вимог
чинного законодавства та
підтверджуються наявними доказами у
матеріалах справи.

Як суд зазначав вище, відповідач
просить розстрочити виконання рішення
суду строком із березня 2014 року по
грудень 2018 року.

Разом з тим суд відмовляє в задоволенні
заяви представника відповідача щодо
розстрочки виконання рішення суду
враховуючи наступне.

За приписами п.6 ст.83 ГПК України,
господарський суд приймаючи рішення,
має право відстрочити або розстрочити
виконання рішення.

Відповідно до ст. 121 Господарського
процесуального кодексу України при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора чи
його заступника або за своєю
ініціативою господарський суд, який
видав виконавчий документ, у
виняткових випадках, залежно від
обставин справи, може відстрочити або
розстрочити виконання рішення, ухвали,
постанови, змінити спосіб та порядок їх
виконання.

Згідно п.7.2. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.10.12.
із відповідними змінами „Про деякі
питання практики виконання рішення,
ухвал, постанов господарських судів
України", підставою для відстрочки,
розстрочки, зміни способу та порядку
виконання рішення можуть бути
конкретні обставини, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим у визначений строк або
встановленим господарським судом
способом. При цьому слід мати на увазі,
що згоди сторін на вжиття заходів,
передбачених статтею 121 ГПК України, ця
стаття не вимагає, і господарський суд
законодавчо не обмежений будь-якими
конкретними термінами відстрочки чи
розстрочки виконання рішення. Проте,
вирішуючи питання про відстрочку чи
розстрочку виконання рішення, зміну
способу і порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

Проаналізувавши обставини, покладені в
основу доводів боржника, заперечення
стягувача, господарський суд приходить
до висновку про відмову в задоволенні
заяви боржника ПАТ "Одеська ТЕЦ" про
розстрочку виконання рішення, оскільки
останнім не надано належних доказів,
які би підтверджували виняткові
обставини, що ускладнюють або роблять
неможливим виконання рішення суду,
зокрема, не надано доказів, які б
підтверджували відсутність коштів на
розрахункових рахунках чи майна у
відповідача. Також судом враховується
й те, що відповідач веде господарську
діяльність, а борг останнього перед
позивачем виник ще за 2009 -2010р.р, що
підтверджується актом звірки між
сторонами, та те, що зазначений борг уже
було реструкторизовано, тобто
розстрочено, що підтверджується
договором про реструктуризацію боргу
№13/12-144 від 28.05.12.

До того ж знаходження боржника в
тяжкому фінансовому стані не являється
винятковими обставинами, які
ускладнють чи роблять неможливим
виконання рішення суду. Така правова
позиція і Вищого господарського суду
України, викладена в постановах,
зокрема: №10/1994 від 24.03.09., №11/141 від
15.01.09., №13/295-07 від 04.11.08., №7/70 від 23.02.11.,
№2/97 від 25.04.12. та інших постановах.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
суд відмовляє відповідачу в
задоволенні заяви про розстрочку
виконання рішення суду.

На підставі ст.ст. 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору
покладаються на сторони, пропорційно
розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85, 121 ГПК
України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства „Одеська ТЕЦ" (65003, м. Одеса,
вул. Церковна, 29, ) на
користь Дочірньої компанії „Газ
України" Національної акціонерної
компанії „Нафтогаз України" (04116, м.
Київ, вул. Шолуденка, 1, ):

- 2041261,65грн. - основного боргу,

- 25200,51грн. - 3% річних,

- 41330,00грн. - витрат, пов'язаних із
сплатою судового збору.

3. Відмовити в задоволенні заяви
Публічного акціонерного товариства
"Одеська ТЕЦ" щодо розстрочки виконання
рішення суду.

Рішення господарського суду може бути
оскаржене шляхом подання апеляційної
скарги до Одеського апеляційного
господарського суду, яка подається
через місцевий господарський суд
протягом 10-денного строку з моменту
складення та підписання повного тексту
рішення.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
на подання апеляційної скарги, якщо не
буде подано апеляційну скаргу. У разі
подання апеляційної скарги, рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано 27.03.2014
року.

Суддя
Брагіна Я.В.