ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"26" березня 2014 р.Справа № 916/554/14

За позовом: публічного акціонерного
товариства „Національна акціонерна
компанія „Нафтогаз України"

до відповідача: публічного
акціонерного товариства "Одеська ТЕЦ"

про стягнення 17 831 247,59 грн.

Суддя Цісельський О.В.

За участю представників сторін:

від позивача: Сидоренко А.С.,
довіреність №14-58 від 22.03.2013р.

від відповідача: Зуйкова Ю.Р.,
довіреність №24/01-01 від 08.01.2014р.

Відповідно до ст.77 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні оголошувалися
перерви з 12.03.2014р. до 15 год. 00 хв. 26.03.2014р.

СУТЬ СПОРУ: Позивач, публічне
акціонерне товариство „Національна
акціонерна компанія „Нафтогаз
України", звернувся до господарського
суду Одеської області з позовною
заявою в якій просить стягнути з
публічного акціонерного товариства
"Одеська ТЕЦ" 17 831 247,59 грн., де 13 345 430,52
грн. - основний борг, 316 854,15 грн. - 3%
річних, 1 585 220,33 грн. - пеня, 2 483995,08 грн. -
штраф, 99 747,51 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 20.02.2014р. позовну заяву
(вх.№539/14) прийнято до розгляду,
порушено провадження у справі та її
розгляд призначено в засіданні суду.

Представник позивача заявлені позовні
вимоги підтримує, просить суд
задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача проти
позовних вимог заперечує з підстав,
викладених у відзиві на позов (вх.№6301/14
від 12.02.14р.).

В процесі розгляду справи учасниками
процесу були надані додаткові докази,
які оглянуті судом та залучені до
матеріалів справи.

Відповідно до ст.85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину рішення.

Дослідивши в відкритому судовому
засіданні матеріали справи, надані
сторонами докази, заслухавши пояснення
учасників судового процесу, суд
встановив:

Ухвалою арбітражного суду Одеської
області від 15.06.2001р. у справі №17-2-18/01-5010
порушено провадження у справі про
банкрутство ДП "Одеська ТЕЦ", введено
мараторів на задоволення вимог
кредиторів. Протягом дії мораторію
заборонено: стягнення на підставі
виконавчих документів та інших
документів, за яким здійснюється
стягнення відповідно до законодавства,
не нараховувати неустойку (штраф, пеню)
за невиконання чи неналежне виконання
грошових зобов'язань в зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів).

11 липня 2012 року між публічним
акціонерним товариством „Національна
акціонерна компанія „Нафтогаз
України" (Продавець) та публічним
акціонерним товариством "Одеська ТЕЦ"
(Покупець) був укладений договір
купівлі-продажу природного газу, за
умовами п.1.1. якого Продавець
зобов'язується передати у власність
Покупцю у 2012 році природний газ,
ввезений на митну територію України
ПАТ „Національна акціонерна компанія
„Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ
ЗЕД 2711 21 00 00, або/та природний газ,
видобутий на території України
підприємствами, які підпадають під дію
статті 10 Закону України "Про засади
функціонування ринку природного газу",
а Покупець зобов'язується прийняти та
оплатити цей природний газ (надалі -
газ), на умовах цього Договору.

Пунктом 1.2. Договору визначено, що газ,
що продається за цим договором,
використовується Покупцем виключно
для виробництва теплової енергії, яка
споживається бюджетними установами та
організаціями та іншими Споживачами,
(далі - Споживачам Покупця).

Згідно із п.2.1. Договору Продавець
передає Покупцеві з 01 серпня 2012 року по
31 грудня 2012 року газ обсягом до 14250,0 тис.
куб. см. м. (чотирнадцять мільйонів
двісті п'ятдесят тисяч куб. м.), у тому
числі по місяцях кварталів (тис. куб. м.):

МісяцьОбсягМісяцьОбсягЛипень-Жовтень3
700,0Серпень-Листопад4150,0Вересень-Груден
ь6400,0ІІІ кв.-ІV кв.14250,0

У відповідності до п.п.5.1., 5.2. ціна
(граничний рівень ціни) на газ та
послуги з його транспортування
установлюються НКРЕ. Ціна за 1000 куб. м.
газу становить 3 509,00 грн. без урахування
податку на додану вартість, збору у
вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ,
тарифів на транспортування, розподіл і
постачання природного газу, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки
до затвердженого тарифу на природний
газ - 2%;

- податок на додану вартість за
ставкою - 20%.

Крім того, тариф на транспортування
природного газу магістральними та
розподільними трубопроводами - 305,60
грн., крім того ПДВ - 20% - 61,12 грн., всього з
ПДВ - 366,72 грн. (триста шістдесят шість
гривень 72 коп.). До сплати за 1 000 куб. м.
природного газу - 3 884,78 грн.,
крім того ПДВ - 20% - 776,96 грн., всього з ПДВ
- 4661,74 (чотири тисячі шістсот шістдесят
одна гривня, 74 коп.) гривень.

Оплата за газ здійснюється Покупцем
виключно грошовими коштами шляхом 100%
поточної оплати протягом місяця
поставки газу. Остаточний розрахунок
за фактично переданий газ здійснюється
до 14-го числа місяця, наступного за
місяцем поставки газу (п.6.1. Договору).

Пунктами 7.1., 7.2. Договору за невиконання
або неналежне виконання договірних
зобов'язань сторони несуть
відповідальність у випадках,
передбачених чинним Законодавством
України, а також цим Договором. У разі
невиконання Покупцем умов пункту 6.1.
цього Договору Продавець має право не
здійснювати поставу газу Покупцю або
обмежити поставку пропорційно до
кількості несплачених обсягів з
наступною поставкою цих обсягів при
умові їх оплати та наявності технічної
можливості. У разі невиконання
Покупцем пункту 6.1. умов цього Договору
він у безспірному порядку
зобов'язується сплатити Продавцю, крім
суми заборгованості, пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 (тридцять днів)
додатково сплатити штраф у розмірі 7
(семи) відсотків від суми простроченого
платежу.

Цей Договір набуває чинності з дати
його підписання уповноваженими
представниками та скріплення їх
підписів печатками Сторін і діє в
частині поставки газу з 01 серпня 2012р. по
31 грудня 2012 року, а в частині
розрахунків - до їх повного здійснення
(п.11.1. Договору).

На виконання умов вищенаведеного
договору позивачем відповідачу було
здійснено поставку природного газу в
період з жовтня по грудень 2012 року в
об'ємі 8 019,637 тис м3 на суму 37 385 430,51 грн.,
що підтверджується наявними в
матеріалах справи актами
приймання-передачі природного газу від
31.10.2012р. на суму 2 200 213,52 грн., від 25.12.2012р.
на суму 14 356 398,73 грн., від 31.12.2012р. на суму
20 828 818,26 грн., що підписані
уповноваженими представниками сторін
та скріплені їх печатками.

Однак, відповідачем оплату вартості
отриманого природного газу сплачено не
в повному обсязі, внаслідок чого за
відповідачем уторилась заборгованість
перед позивачем в сумі де 13 345
430,52 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 10.02.2014р. у справі
№17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 було продовжено
строк процедури розпорядження майном
та строк повноважень розпорядника
майна боржника арбітражного керуючого
Кулакова Андрія Валерійовича на два
місяці до 10.04.2014 року.

Несвоєчасне виконання відповідачем
умов договору, на думку позивача,
порушує його охоронювані законом права
та інтереси, що зумовило його звернення
з відповідним позовом до
господарського суду Одеської області.

Дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши надані докази, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав:

У відповідності до ст.11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків є договори та інші
правочини. Правочин, різновидом якого є
договори - основний вид правомірних дій
- це волевиявлення осіб, безпосередньо
спрямовані на виникнення, зміну або
припинення цивільних прав і обов'язків.
При цьому, ст.12 ЦК України передбачає,
що особа здійснює свої цивільні права
вільно на власний розсуд.

Відповідно до ст.175 Господарського
кодексу України
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управлена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Статтею 901 Цивільного кодексу України
передбачено, що за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.
Положення цієї глави можуть
застосовуватися до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов'язання.

Частиною 1 ст.903 Цивільного кодексу
України визначено, якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певні дії (сплатити гроші), а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку. При цьому,
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому
числі із договору.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу. Одностороння відмова
від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається. В свою чергу, порушенням
зобов'язання, відповідно до ст.610
Цивільного кодексу України, є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами. Припинення зобов'язання на
вимогу однієї із сторін в силу положень
ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається
лише у випадках, встановлених
договором або законом.

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України
якщо у зобов'язання встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.714 Цивільного
кодексу України за договором
постачання енергетичними та іншими
ресурсами через приєднану мережу одна
сторона (постачальник) зобов'язується
надавати другій стороні (споживачеві,
абонентові) енергетичні та інші
ресурси, передбачені договором, а
споживач (абонент) зобов'язується
оплачувати вартість прийнятих
ресурсів та дотримуватись
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
та іншого обладнання.

Як вбачається з матеріалів,
відповідачем в порушення
вищезазначених приписів чинного
законодавства України та договору -
зобов'язання щодо здійснення оплати
вартості отриманого природного газу в
сумі 37 385 430,51 грн. виконані частково в
сумі 24 040 000,00 грн., внаслідок чого за
відповідачем утворилась
заборгованість, яка встановлена судом
в розмірі 13 345 430,52, у зв'язку з чим
стягненню з відповідача на користь
позивача підлягає сума заборгованість
за отриманий природний газ,
встановлена судом в розмірі 13 345 430,51
грн. В іншій частині заявлених позовних
вимог щодо стягнення з відповідача
заборгованості за отриманий природний
газ - суд відмовляє.

Крім того, позивачем заявлено позовні
вимоги про стягнення публічного
акціонерного товариства "Одеська ТЕЦ"
пені в розмірі 1 585 220,33 грн., 2 483 995,08 грн.
штрафу, 316 854,15 грн. трьох процентів
річних та 99 747,51 грн. інфляційних втрат.

Оцінюючи вимоги про стягнення пені та
штрафу, суд зазначає наступне:

Одним із видів господарських санкцій
згідно з частиною другою статті 217 ГК
України є господарські санкції, до яких
віднесено штраф та пеню.

Розмір штрафних санкцій відповідно до
частини четвертої статті 231 ГК України
встановлюється законом, а в разі якщо
розмір штрафних санкцій законом не
визначено, санкції застосовуються в
передбаченому договором розмірі. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання, або в певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Частиною шостою статті 232 ГК України
передбачено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 253 ЦК України визначено, що
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм,
початком для нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання буде день, наступний за
днем, коли воно мало бути виконано.
Нарахування санкцій триває протягом
шести місяців. Проте законом або
договором можуть бути передбачені інші
умови нарахування.

Частина перша статті 223 ГК України
передбачає, що при реалізації в
судовому порядку відповідальності за
правопорушення у сфері господарювання
застосовуються загальний та скорочені
строки позовної давності, передбачені
ЦК України, якщо інші строки не
встановлено ГК України.

За змістом пункту 1 частини другої
статті 258 ЦК України щодо вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені)
передбачено спеціальну позовну
давність в один рік.

Поняття позовної давності міститься в
статті 256 ЦК України, відповідно до якої
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Якщо за невиконання або неналежне
виконання зобов'язання встановлено
штрафні санкції, то збитки
відшкодовуються в частині, не покритій
цими санкціями. Законом або договором
можуть бути передбачені випадки, коли:
допускається стягнення тільки
штрафних санкцій; збитки можуть бути
стягнуті у повній сумі понад штрафні
санкції; за вибором кредитора можуть
бути стягнуті або збитки, або штрафні
санкції. Вимогу щодо сплати штрафних
санкцій за господарське
правопорушення може заявити учасник
господарських відносин, права чи
законні інтереси якого порушено, а у
випадках, передбачених законом, -
уповноважений орган, наділений
господарською компетенцією. Відсотки
за неправомірне користування чужими
коштами справляються по день сплати
суми цих коштів кредитору, якщо законом
або договором не встановлено для
нарахування відсотків інший строк. За
грошовим зобов'язанням боржник не
повинен платити відсотки за час
прострочення кредитора. Нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано. У випадках, передбачених
законом, штрафні санкції за порушення
господарських зобов'язань стягуються
судом у доход держави (ст.232 ГК України).

За приписами ст.549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Статтею 1 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(у редакції, чинній на момент
виникнення правовідносин) передбачено,
що мораторій на задоволення вимог
кредиторів - це зупинення виконання
боржником грошових зобов'язань і
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів), термін
виконання яких настав до дня введення
мораторію, і припинення заходів,
спрямованих на забезпечення виконання
цих зобов'язань та зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), застосованих до прийняття
рішення про введення мораторію.

Частина четверта статті 12 цього ж
Закону встановлює, що мораторій на
задоволення вимог кредиторів
вводиться одночасно з порушенням
справи про банкрутство.

Таким чином, із моменту введення
мораторію боржник не може виконувати
як грошових зобов'язань та зобов'язань
щодо сплати податків і зборів
(обов'язкових платежів), що виникли до
введення мораторію, так і заходів,
спрямованих на забезпечення їх
виконання.

Згідно з абзацом другим частини
четвертої статті 12 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
протягом дії мораторію на задоволення
вимог кредиторів забороняється
стягнення на підставі виконавчих
документів та інших документів, за
якими здійснюється стягнення
відповідно до законодавства; не
нараховуються неустойка (штраф, пеня),
не застосовуються інші санкції за
невиконання чи неналежне виконання
грошових зобов'язань і зобов'язань щодо
сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування та інші види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, податків і
зборів (обов'язкових платежів).

Тобто вказана норма визначає
конкретний проміжок часу, протягом
якого не нараховуються штрафи і пеня,
та цей проміжок часу лише відповідає
строку дії мораторію на задоволення
вимог кредиторів і ніяк не пов'язаний з
поняттям мораторію.

За змістом зазначеної норми боржник
повинен виконувати зобов'язання, що
виникли після введення мораторію, але
пеня та штраф за їх невиконання або
неналежне виконання не нараховуються,
за винятком випадків, встановлених
спеціальними нормами законодавства.

Аналогічна позиція викладена у
постанові Верховного суду України від
18.12.2012р. у справі №5/3409.

Таким чином, враховуючи наведені вище
положення законодавства, суд вважає, що
позивачем було необґрунтовано,
безпідставно нараховано та заявлено до
стягнення з відповідача пеню в розмірі
1 585 220,33 грн. та штраф в розмірі 2 483 995,08
грн. за неналежне виконання грошових
зобов'язань під час дії мораторію на
задоволення вимог кредиторів, що
введений ухвалою арбітражного суду
Одеської області від 15.06.2001р. у справі
№17-2-18/01-5010 у справі про банкрутство ДП
"Одеська ТЕЦ", у зв'язку з чим позовні
вимоги позивача про стягнення з
відповідача пені в розмірі 1 585 220,33 грн.
та штрафу в розмірі 2 483 995,08 грн.
задоволенню судом не підлягають.

Щодо заявлених позовних вимог позивача
про стягнення з відповідача 316 854,15 грн.
трьох процентів річних та 99 747,51 грн.
інфляційних втрат суд зазначає
наступне:

У відповідності з п.2 ст.625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Таким чином, на думку суду, право
позивача вимагати від відповідача
сплатити 3% річних є способом захисту
його майнового права та інтересу, суть
яких полягає в отриманні компенсації
(плати) від відповідача за користування
утримуваними ним грошовими коштами,
належним до сплати за отриманий
природний газ відповідно до договору
купівлі-продажу природного газу №267-БО
від 11.07.2012р..

Наразі, наданий позивачем розрахунок
трьох процентів річних, на думку суду,
здійснений неналежним чином, у зв'язку
з чим судом було самостійно
розраховано три проценти річних
наступним чином:

Сума боргу (грн.)Період
прострочкиКількість днів
прострочкиРозмір процентів
річнихЗагальна сума
процентів2200213.5214.11.2012 - 27.11.2012143
%2531.752000213.5228.11.2012 - 29.11.201223 %328.801900213.5230.11.2012
- 30.11.201213 %156.181800213.5201.12.2012 - 03.12.201233
%443.891700213.5204.12.2012 - 04.12.201213 %139.741500213.5205.12.2012 -
20.12.2012163 %1972.881400213.5221.12.2012 - 25.12.201253
%575.431000213.5226.12.2012 - 27.12.201223 %164.42600213.5228.12.2012 -
28.12.201213 %49.33300213.5229.12.2012 - 03.01.201363
%148..2514.01.2013 - 18.02.2013363
%38929..2519.02.2013 - 19.02.201313
%1045..2520.02.2013 - 20.02.201313
%979..2521.02.2013 - 22.02.201323
%1876..2523.02.2013 - 25.02.201333
%2568..2526.02.2013 - 26.02.201313 %823.287516612.2527.02.2013
- 27.02.201313 %617.807316612.2528.02.2013 - 28.02.201313
%601.376516612.2501.03.2013 - 01.03.201313 %535.615916612.2502.03.2013 -
04.03.201333 %1458.895216612.2505.03.2013 - 06.03.201323
%857.534716612.2507.03.2013 - 11.03.201353 %1938.334316612.2512.03.2013
- 12.03.201313 %354.793916612.2513.03.2013 - 13.03.201313
%321.913816612.2514.03.2013 - 15.03.201323 %627.393516612.2516.03.2013 -
18.03.201333 %867.113316612.2519.03.2013 - 19.03.201313
%272.602316612.2520.03.2013 - 20.03.201313 %190.411016612.2521.03.2013 -
21.03.201313 %83.5616612.2522.03.2013 - 26.03.201353
%6..2614.01.2013 - 26.03.2013723
%123260..5127.03.2013 - 27.03.201313
%1672..5128.03.2013 - 28.03.201313
%1614..5129.03.2013 - 01.04.201343
%6294..5102.04.2013 - 09.04.201383
%12391..5110.04.2013 - 17.04.201383
%12260..5118.04.2013 - 19.04.201323
%2982..5120.04.2013 - 23.04.201343
%5801..5124.04.2013 - 24.04.201313
%1409..5125.04.2013 - 25.04.201313
%1368..5126.04.2013 - 29.04.201343
%5406..5130.04.2013 - 30.04.201313
%1310..5101.05.2013 - 08.05.201383
%10320..5109.05.2013 - 21.05.2013133
%15701..5122.05.2013 - 22.05.201313
%1183..5123.05.2013 - 23.05.201313
%1158..5124.05.2013 - 27.05.201343
%4568..5128.05.2013 - 28.05.201313
%1121..5129.05.2013 - 29.05.201313
%1113..5130.05.2013 - 01.11.20131563 %171114.01

Отже загальна сума трьох процентів
річних за самостійним розрахунком суду
складає 443 520,53 грн., але у зв'язку з тим,
що позивачем до стягнення з
відповідача суму трьох процентів
річних заявлено в меншому розмірі, в
сумі 316 854,15 грн., суд задовольняє
позовні вимоги в частині стягнення
трьох процентів річних в розмірі
заявленому позивачем, тобто в сумі 316
854,15 грн.

Щодо позовної вимоги позивача в
частині стягнення з відповідача
інфляційних втрат, суд зазначає
наступне:

Інфляційні збитки є наслідком
інфляційних процесів в економіці, а
тому їх слід вважати складовою
частиною основного боргу, стягнення
яких передбачене статтею 625 Цивільного
кодексу України. Передбачене законом
право кредитора вимагати сплату боргу
з урахуванням індексу інфляції є
способом захисту його майнового права
та інтересу, суть якого полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів.

Перевіривши розрахунок інфляційних
втрат, поданий позивачем до матеріалів
справи, суд встановив, що він містить
арифметичні помилки, у зв'язку з чим
судом було самостійно розраховано
розмір інфляційних збитків позивача
виходячи з наступного розрахунку:

Період заборгованостіСума боргу
(грн.)Сукупний індекс інфляції за
періодІнфляційне збільшення суми
боргуСума боргу з врахуванням індексу
інфляції 14.11.2012 -
27.11.3.520.999-2200.212198013.3128.11.2012 -
29.11.3.521.0000.002000213.5230.11.2012 -
30.11.3.521.0000.001900213.5201.12.2012 -
03.12.3.521.0000.001800213.5204.12.2012 -
04.12.3.521.0000.001700213.5205.12.2012 -
20.12.3.521.0023000.431503213.9521.12.2012 -
25.12.3.521.0000.001400213.5226.12.2012 -
27.12.3.521.0000.001000213.5228.12.2012 -
28.12..521.0000.00600213.5229.12.2012 -
03.01..521.0000.00300213.5214.01.2013 -
18.02.12.251.00113130..5519.02.2013 -
19.02.12.251.0000..2520.02.2013 -
20.02.12.251.0000..2521.02.2013 -
22.02.12.251.0000..2523.02.2013 -
25.02.12.251.0000..2526.02.2013 -
26.02.12.251.0000..2527.02.2013 -
27.02.2.251.0000.007516612.2528.02.2013 -
28.02.2.251.0000.007316612.2501.03.2013 -
01.03.2.251.0000.006516612.2502.03.2013 -
04.03.2.251.0000.005916612.2505.03.2013 -
06.03.2.251.0000.005216612.2507.03.2013 -
11.03.2.251.0000.004716612.2512.03.2013 -
12.03.2.251.0000.004316612.2513.03.2013 -
13.03.2.251.0000.003916612.2514.03.2013 -
15.03.2.251.0000.003816612.2516.03.2013 -
18.03.2.251.0000.003516612.2519.03.2013 -
19.03.2.251.0000.003316612.2520.03.2013 -
20.03.2.251.0000.002316612.2521.03.2013 -
21.03.2.251.0000.001016612.2522.03.2013 -
26.03.201316612.251.0000.0016612.2514.01.2013 -
26.03.18.261.00120787..4227.03.2013 -
27.03.30.511.0000..5128.03.2013 -
28.03.30.511.0000..5129.03.2013 -
01.04.30.511.0000..5102.04.2013 -
09.04.30.511.0000..5110.04.2013 -
17.04.30.511.0000..5118.04.2013 -
19.04.30.511.0000..5120.04.2013 -
23.04.30.511.0000..5124.04.2013 -
24.04.30.511.0000..5125.04.2013 -
25.04.30.511.0000..5126.04.2013 -
29.04.30.511.0000..5130.04.2013 -
30.04.30.511.0000..5101.05.2013 -
08.05.30.511.0000..5109.05.2013 -
21.05.30.511.00114695..9422.05.2013 -
22.05.30.511.0000..5123.05.2013 -
23.05.30.511.0000..5124.05.2013 -
27.05.30.511.0000..5128.05.2013 -
28.05.30.511.0000..5129.05.2013 -
29.05.30.511.0000..5130.05.2013 -
01.11.30.510.996-53714..53

Отже загальна сума інфляційних втрат
позивача за самостійним розрахунком
суду складає 51 613,32 грн., у зв'язку з чим,
стягненню з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню сума
інфляційних втрат, встановлена судом в
розмірі 51 613,32 В іншій частині
заявлених позовних вимог в частині
стягнення інфляційних втрат в сумі 48
134,19 грн. суд відмовляє.

Відповідно до вимог ст.ст.32, 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
При цьому, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Згідно зі ст.43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи
докази у справі в їх сукупності,
законодавство, що регулює спірні
правовідносини, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги публічного
акціонерного товариства „Національна
акціонерна компанія „Нафтогаз
України" є обґрунтованими,
підтверджені належними доказами,
наявними в матеріалах справи, а тому
підлягають частковому задоволенню, у
зв'язку з чим стягненню з публічного
акціонерного товариства "Одеська ТЕЦ"
підлягає 13 345 430,52 грн. - основного боргу,
316 854,15 грн. - 3% річних, 51 613,22 грн. -
інфляційних втрат. В іншій частині
позовних вимог позивача - суд
відмовляє.

Відповідно до приписів ст.44, 49 ГПК
України слід стягнути з відповідача на
користь позивача витрати по сплаті
судового збору пропорційно
задоволеним позовним вимогам, а саме 56
205,83 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов публічного акціонерного
товариства „Національна акціонерна
компанія „Нафтогаз України"
задовольнити - частково.

2. Стягнути з публічного акціонерного
товариства "Одеська ТЕЦ" (65003, Одеська
обл. м. Одеса, вул. Церковна, 29, код
ЄДРЮОФОП 05471158) на користь публічного
акціонерного товариства „Національна
акціонерна компанія „Нафтогаз
України" (01001, Київська обл., м. Київ, вул.
Богдана Хмельницького, 6, код ЄДРЮОФОП
20077720) 13 345 430 (тринадцять мільйонів
триста сорок п'ять тисяч чотириста
тридцять) грн. 52 коп. - основного боргу,
316 854 (триста шістнадцять тисяч вісімсот
п'ятдесят чотири) грн. 15 коп. - 3% річних, 51
613 (п'ятдесят одна тисяча шістсот
тринадцять) грн. 22 коп. - інфляційних
втрат, 56 205 (п'ятдесят шість тисяч двісті
п'ять) грн. 83 коп. - витрат по сплаті
судового збору.

3. В іншій частині позову - відмовити.

Рішення господарського суду набирає
чинності в порядку ст.85 ГПК України.

Наказ видати в порядку ст.116 ГПК
України.

Рішення підписане 31.03.2013р.

Суддя
Цісельський О.В.