номер провадження справи 1/1/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2014
Справа № 908/115/14

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Тропік» (79010, м.
Львів, Личаківський район, вул.
Личаківська, буд. 54, кв. 1А)

до відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (69035, АДРЕСА_2)

про стягнення 31 941 грн. 60 коп.

Суддя Немченко О.І.

Представники сторін:

від позивача - не з'явився

від відповідача - не з'явився

СУТНІСТЬ
СПОРУ:

13.01.2014 р. до господарського суду
Запорізької області від Товариства з
обмеженою відповідальністю «Тропік»
надійшла позовна заява про стягнення з
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 26 617
грн. 20 коп., з яких: 22 181 грн. 00 коп.
основний борг та 4 436 грн. 20 коп. - штраф,
за невиконання вимог щодо оплати
поставленого за накладною № 704586 від
12.09.2013 р. товару, згідно договору
поставки № 180213-Д, укладеного між
сторонами 18.01.2013 р. Позов було подано на
підставі ст.ст. 11, 526, 530 Цивільного
кодексу та ст.ст. 265, 231 Господарського
кодексу та умов договору поставки.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 13.01.2014 р.
порушено провадження у справі № 908/115/14,
присвоєно справі номер провадження №
1/1/14, розгляд справи призначено на
11.02.2014 р.

20.01.2014 року до канцелярії
господарського суду Запорізької
області від представника позивача
надійшло клопотання про розгляд 11.02.2014
року справи № 908/115/14 без
участі представника ТзОВ «Тропік», за
наявними у справі документами.

03.02.2014 року до канцелярії
господарського суду Запорізької
області від відповідача надійшло
клопотання про відкладення розгляду
справи № 908/115/14.

06.02.2014 року ухвалою господарського суду
Запорізької області, у зв'язку із
відпусткою судді Немченка О.І., розгляд
справи перенесений на 25.02.2014 р.

13.02.2014 року до канцелярії
господарського суду Запорізької
області від представника позивача
надійшло клопотання про розгляд справи
№ 908/115/14 призначеної на 25.02.2014 року без
участі представника ТзОВ «Тропік», за
наявними у справі документами. Крім
того, до клопотання позивачем було
додано проект акту звірки та докази
його направлення відповідачу у справі.

25.02.2014 року представник позивача у
судове засідання не з'явився.

У судовому засіданні 25.02.2014 р.
представником відповідача був поданий
відзив на позовну заяву та копії
листів, які відповідач направляв
позивачу.

У відзиві на позовну заяву представник
відповідача зазначив, що відповідач
позов не визнає, оскільки позивачем не
надано жодних документів, що свідчать,
про укладення договору між позивачем
та відповідачем та отримання останнім
відповідного товару.

У судовому засіданні представник
відповідача повністю заперечила проти
позову та наявності заборгованості
відповідача перед позивачем, мотивуючи
це тим, що відповідачем раніше була
відправлена оферта позивачу у формі
підписаного договору, але акцепту від
позивача не надійшло та жодних
документів не надіслано. Отже,
відповідач заперечує проти укладання
договору. Представником відповідача
наголошено, що підпис на накладній №
704586 від 12.09.2013 року не є оригінальним
підписом відповідача. А отже, і
відсутні докази отримання
відповідачем від позивача товару.

Крім того, в судовому засіданні 25.02.2014 р.
представник відповідача просила суд
витребувати у позивача оригінали
договору, накладної та інших
документів в підтвердження поставки. А
також вказувала на необхідність
проведення почеркознавчої експертизи,
у разі, якщо на оригіналах цих
документів підпис відповідача не буде
відповідати оригінальному підпису.

Для встановлення наявності чи
відсутності обставин, на яких
ґрунтуються позовні вимоги позивача та
заперечення відповідача та для
правильного вирішення господарського
спору, зважаючи на неявку в судове
засідання представника позивача, судом
було вирішено відкласти розгляд справи
на 11.03.2014 р. о 15 год. 00 хвил. та
зобов`язати сторони виконати вимоги
суду, викладені у даній ухвалі.

11.03.2014 р. до господарського суду
Запорізької області від позивача у
справі надійшло клопотання про
відкладення розгляду справи та
продовження строку вирішення спору у
цій справі на 15 днів, у зв'язку із
необхідністю належним чином виконати
вимоги ухвали від 25.02.2014 р.

В судовому засіданні 11.03.2014 р. суд
оголосив присутньому представникові
відповідача клопотання позивача.

У судовому засіданні 11.03.2014 р.
представник відповідача підтримав
відзив на позов та надав суду лист про
відсутність у Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 будь-яких
рахунків, відкритих у відповідних
установах банку.

Інших пояснень, документів та вимог
суду, викладених в ухвалі від 25.02.2014 р.,
сторонами виконано не було.

На підставі ч. 3 ст. 69 Господарського
процесуального кодексу України,
враховуючи обставини справи, суд
задовольнив клопотання позивача та
продовжив строк розгляду спору на 15
днів до 28.03.2014 р.

Згідно зі ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України,
враховуючи задоволення клопотання
позивача, суд відклав розгляд справи на
25.03.2014 р. на 15 год. 30 хвил., про що
присутній представник відповідача був
повідомлений в судовому засіданні.

20.03.2014 р. до господарського суду
Запорізької області від позивача у
справі надійшла заява про збільшення
позовних вимог. У заяві позивач
зазначив, що оскільки Товариство з
обмеженою відповідальністю «Тропік»
помилково вказало у позовній заяві
суму боргу без врахування ПДВ, позовні
вимоги підлягають збільшенню, а саме: з
відповідача на користь позивача слід
стягнути 26 618 грн. 00 коп. основного
боргу та 5 323 грн. 60 коп. 20% штрафу,
відповідно до п. 6.2 договору поставки №
180213-Д від 18.01.2013 р., укладеного сторонами
у справі. До заяви про збільшення
позовних вимог позивач надав належні
докази відправлення цієї заяви на
адресу відповідача.

21.03.2014 р. від позивача у справі до
канцелярії суду надійшли письмові
пояснення, в яких позивач вказав, що
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Тропік»
підтверджує, що Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 дійсно
підписав договір поставки № 180213-Д та
видаткову накладну № 704586 від 12.09.2013 р.
Позивач вважає, що своїми
бездоказовими діями відповідач прагне
затягнути строк вирішення справи та
уникнути стягнення заборгованості.
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Тропік» не
заперечує проти клопотання
відповідача щодо призначення судової
почеркознавчої експертизи. До пояснень
позивач надав оригінали договору
поставки № 180213-Д від 18.01.2013 р. та
видаткової накладної № 704586 від 12.09.2013 р.

Клопотанням від 17.03.2014 р. позивач,
вкотре, у зв'язку із наданням всіх
необхідних суду документів та
пояснень, просив суд розглянути справу
без участі представника позивача, за
наявними у справі документами.

В судове засідання, розпочате 25.03.2014 р.,
представник позивача не з'явився.

На початку судового засідання,
розпочатого 25.03.2014 р., суд зачитав
представнику відповідача заяву
позивача про збільшення позовних
вимог до 26 618 грн. 00 коп. основного боргу
та 5 323 грн. 60 коп. 20% штрафу, у зв'язку із
помилковим зазначенням у позовній
заяві інших сум.

Судом зокрема було, встановлено, що
заява подана у відповідності до вимог
Господарського процесуального кодексу
України, підписана уповноваженою
особою. До заяви додані належні докази
направлення цієї заяви відповідачу у
справі.

Відповідно до п. 3.10. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України
судами першої інстанції» передбачені
частиною четвертою статті 22 ГПК
права позивача збільшити розмір
позовних вимог можуть бути реалізовані
до прийняття рішення судом першої
інстанції. Під збільшенням розміру
позовних вимог слід розуміти
збільшення кількісних показників за
тією ж самою вимогою, яку було заявлено
в позовній заяві. Згідно з частиною
третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує
позивач. Отже, у разі прийняття судом
збільшення кількісних показників, у
яких виражається позовна вимога, має
місце нова ціна позову, виходячи з якої
й вирішується спір, - з обов'язковим
зазначенням про це як у вступній,
так і в описовій частині рішення.

Судом було прийнято до розгляду заяву
позивача про збільшення позовних
вимог, оскільки заява подана у
відповідності до вимог Господарського
процесуального кодексу України.

Також, судом представнику відповідача
було повідомлено про надходження на
адресу суду письмових пояснень, в яких
позивач підтверджує, що Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 дійсно
підписав договір поставки № 180213-Д та
видаткову накладну № 704586 від 12.09.2013 р. і
вважає, що своїми бездоказовими діями
відповідач прагне затягнути строк
вирішення справи та уникнути стягнення
заборгованості, та не заперечує проти
призначення почеркознавчої
експертизи. А також, про те, що до
письмових пояснень позивачем було
додано оригінали договору поставки №
180213-Д від 18.01.2013 р. та видаткової
накладної № 704586 від 12.09.2013 р.

Крім того, суд також оголосив
клопотання позивача про розгляд справи
без участі його представника, за
наявними у справі документами, яке
судом було задоволено, враховуючи
надання позивачем необхідних для
розгляду справи документів.

Представник відповідача в судовому
засіданні 25.03.2014 р. підтримав доводи,
викладені у письмовому відзиві та
надав письмово оформлене клопотання
про призначення почеркознавчої
експертизи.

Враховуючи, що відповідач - Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1, вкотре не
з'являється в судові засідання за
викликом суду, і суд задовольнив
клопотання позивача про розгляд справи
без участі представника позивача, а для
вирішення питання щодо задоволення
клопотання відповідача про
призначення почеркознавчої експертизи
необхідна присутність самої фізичної
особи-підприємця для одержання зразків
підпису, судом, в судовому засіданні,
розпочатому 25.03.2014 р., була оголошена
перерва до 26.03.2014 р. 15 год. 00 хвил.
Представник відповідача проти
оголошення перерви не заперечувала.
Перерва була оголошена до 26.03.2014 р. 15
год. 00 хвил., за погодженням з
представником відповідача та з
урахуванням спливу строку розгляду
справи, який було продовжено, на
підставі ст. 69 Господарського
процесуального кодексу України (про що
суд попереджав представника
відповідача в судовому засіданні). Суд
зобов'язав відповідача забезпечити
явку Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
для відібрання необхідних зразків
почерку (підпису) та надання інших
документів, із зразками почерку
(підпису) відповідача, необхідних для
вирішення питання щодо призначення у
справі почеркознавчої експертизи, за
клопотанням самого ж відповідача.

26.03.2014 р. до канцелярії суду о 9 год. 00
хвил. від представника відповідача
надійшли дві заяви: про ознайомлення із
оригіналами документів позивача та
перенесення слухання справи, у зв'язку
із участю уповноваженого представника
відповідача у тренінгу з підвищення
кваліфікації адвокатів.

26.03.2014 р., в продовжене судове
засідання, яке було розпочате 25.03.2014 р.,
представник відповідача не з'явився.

Заяви відповідача про
перенесення судового засідання та про
призначення експертизи судом були
залишені без задоволення, у зв'язку із
спливом строку вирішення спору та
ненаданням відповідачем необхідних
документів та зразків почерку
(підпису), необхідних для проведення
почеркознавчої експертизи.

По закінченні судового засідання 26.03.2014
р. судом було оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

За клопотанням представника
відповідача розгляд справи
здійснювався без застосування
технічних засобів фіксації судового
процесу.

Вислухавши пояснення представника
відповідача, розглянувши матеріали
справи, суд

ВСТАНОВИВ:

18.01.2013 р. між Товариством з
обмеженою відповідальністю «Тропік»
(постачальником) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (покупцем)
було укладено договір поставки № 180213-Д
(надалі - договір поставки).

Відповідно до п. 1.1 договору
поставки, постачальник зобов'язувався
передавати у власність покупця фрукти
та (або) овочі (далі - товар), відповідно
до переданої постачальником
комерційної пропозиції або замовлень
покупця окремими партіями за цінами, в
асортименті та кількості, що остаточно
погоджується сторонами в накладних та
(або) специфікаціях, які є невід'ємною
частиною договору, а покупець
зобов'язується прийняти товар та
сплатити за нього грошову суму
відповідно до умов, передбачених
договором.

Розділом другим договору
передбачено замовлення товару.
Зокрема, пунктом 2.3 договору
передбачено, що про узгодження
замовлення і можливість його виконання
свідчить оформлення накладних (чи
інших документів) про
приймання-передачу товару. У накладних
вказується найменування (предмет
поставки), кількість та вартість
товару.

У третьому розділі договору
передбачено умови поставки, тара і
упаковка.

Ціна та порядок розрахунків
встановлено сторонами у четвертому
розділі договору, згідно з яким, ціна
товару визначається відповідно до
домовленості сторін під час оформлення
замовлення на чергову партію товару
вказується у накладній, яка є
невід'ємною частиною даного договору.
Оплата товару покупцем здійснюється за
договірною ціною за кожну отриману ним
партію в момент передачі товару
постачальником покупцю. Датою поставки
вважається дата одержання покупцем
обумовленого даним договором товару,
згідно товарних накладних (або інших
документів, які підтверджують
отримання покупцем товару), підписаних
та завірених сторонами.

П'ятим розділом договору
передбачені права та обов'язки сторін,
зокрема, обов'язок постачальника
постачати покупцеві товар, та обов'язок
покупця прийняти від постачальника
замовлений товар та здійснити за нього
оплату в строки і порядку,
передбаченому договором.

Пунктом 6.2 договору передбачено
відповідальність покупця за
несвоєчасну або неповну оплату
поставленого товару у вигляді штрафу у
розмірі 20% від суми заборгованості за
прострочення оплати товару понад 20
календарних днів.

Згідно з п.п. 9.2 та 9.3 договору, цей
договір набуває чинності в день його
підписання обома сторонами і діє до
31.12.2013 р. Якщо на момент закінчення
строку дії договору сторонами не
виконані будь-які взаємні зобов'язання,
передбачені даним договором, договір
продовжує діяти до здійснення
остаточних розрахунків та виконання
взаємних обов'язків сторін.

Договір має юридичні адреси, реквізити
та підписи з боку сторін. Договір
підписаний з боку позивача директором
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Тропік» Власовим
В.О. та з боку відповідача - ФОП ОСОБА_1

На виконання умов договору поставки №
180213-Д від 18.01.2013 р. позивач поставив
відповідачу товар - банани у кількості 1
693, 257 кг за ціною 13,10 грн. без ПДВ, на
загальну суму 26 618 грн. 00 коп. з ПДВ.
Накладна підписана з боку обох сторін,
містить підпис та печатку позивача та
зазначення у графі одержав «НОМЕР_1» та
підпис з боку цієї особи.

17.09.2013 р. позивач звернувся до
відповідача із вимогою протягом семи
днів з моменту отримання даного листа
погасити заборгованість перед
позивачем за договором поставки та
видатковою накладною в сумі 26 618 грн. 00
коп. Згідно поштового повідомлення,
вимога отримана відповідачем 20.09.2013 р.

01.10.2013 р. позивач повторно звернувся до
відповідача із відповідною вимогою,
яку відповідач отримав 02.10.2013 р., що
також підтверджується поштовим
повідомленням.

Відповідачем до матеріалів справи були
надані копії листів на адресу позивача
датовані 23.09.2013 р. та 02.10.2013 р.. в яких
відповідач просив позивача надати
документи в підтвердження вимог:
договір та накладну та документи в
підтвердження приймання товару та
підписом особи, яка отримала кошти за
товар. Однак докази направлення
(вручення) цих листів позивачу,
відповідач до матеріалів справи не
надав.

Враховуючи не сплату відповідачем
позивачу вартості отриманого товару,
позивач звернувся до суду із цим
позовом.

Стягнення з відповідача на користь
позивача 26 618 грн. 00 коп. основного
боргу за отриманий товар, 5 323 грн. 60 коп.
20% штрафу за прострочення оплати товару
було предметом судового позову у цій
справі (згідно прийнятих до розгляду
збільшених позовних вимог).

Суд визнав позовні вимоги такими, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі, з урахуванням наступного:

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу
України цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.
Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є: договори та
інші правочини.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. (Аналогічна норма
міститься і у ст. 526 Цивільного кодексу
України.). До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання
нею зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Приписами ст. 629 Цивільного кодексу
України встановлено, що договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 265 Господарського
кодексу України, за договором поставки
одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Нормами ст. 712 Цивільного кодексу
України встановлено, що за договором
поставки продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Як встановлено судом правовідносини
сторін було врегульовано договором
поставки № 180213-Д від 18.01.2013 р. (слід
зазначити, що у деяких документах та
письмових поясненнях позивача, що
містяться в матеріалах справи,
помилково зазначено дату та рік
договору).

Відповідно до предмету укладеного
сторонами договору поставки,
постачальник зобов'язувався
передавати у власність покупця фрукти
та (або) овочі (далі - товар), відповідно
до переданої постачальником
комерційної пропозиції або замовлень
покупця окремими партіями за цінами, в
асортименті та кількості, що остаточно
погоджується сторонами в накладних та
(або) специфікаціях, які є невід'ємною
частиною договору, а покупець
зобов'язується прийняти товар та
сплатити за нього грошову суму
відповідно до умов, передбачених
договором.

Крім того, пунктом 2.3 договору
передбачено, що про узгодження
замовлення і можливість його виконання
свідчить оформлення накладних (чи
інших документів) про
приймання-передачу товару. У накладних
вказується найменування (предмет
поставки), кількість та вартість
товару.

Згідно з п.п. 4.3., 4.4. договору поставки,
оплата товару покупцем здійснюється за
договірною ціною за кожну отриману ним
партію в момент передачі товару
постачальником покупцю. Датою поставки
вважається дата одержання покупцем
обумовленого даним договором товару,
згідно товарних накладних (або інших
документів, які підтверджують
отримання покупцем товару), підписаних
та завірених сторонами.

Про поставку позивачем відповідачу
товару на виконання договору поставки
свідчить накладна № 704586 від 12.09.2013 р.,
яка містить всі необхідні реквізити, у
т.ч. що товар відпущено ТзОВ «Тропік»,
одержано ФОП ОСОБА_1, посилання на
договір поставки № 180213-Д від 18.01.2013 р.,
найменування товару - «банан», одиницю
виміру - «кг», кількість « 1693,257», ціну -
« 13,10», загальну суму з ПДВ - « 26 618, 00»,
печатку та підпис з боку позивача, в
графі «відпустив» та підпис з боку
відповідача ОСОБА_1 в графі «одержав».

Отже, відповідно до п. 2.3 договору, про
узгодження замовлення і можливість
його виконання свідчить оформлення
цієї накладної, яка відповідно до умов
договору поставки є невід'ємною
частиною цього договору.

Відповідачем, у відповідності із п. 4.3
та 5.2.1 договору поставки, отриманий від
позивача товар за вказаною накладною
сплачений не був.

Як свідчать матеріали справи, позивач
неодноразово звертався до відповідача
із вимогою сплатити заборгованість за
договором. Так, 17.09.2013 р. позивач
звернувся до відповідача із вимогою
протягом семи днів з моменту отримання
даного листа погасити заборгованість
перед позивачем за договором поставки
та видатковою накладною в сумі 26 618 грн.
00 коп. Згідно поштового повідомлення,
вимога отримана відповідачем 20.09.2013 р.
01.10.2013 р. позивач повторно звернувся до
відповідача із відповідною вимогою,
яку відповідач отримав 02.10.2013 р., що
також підтверджується поштовим
повідомленням.

Відповідачем, в свою чергу, до
матеріалів справи були надані копії
листів на адресу позивача датовані
23.09.2013 р. та 02.10.2013 р., в яких відповідач
просив позивача надати документи в
підтвердження вимог: договір та
накладну і документи в підтвердження
приймання товару та підпису особи, яка
отримала кошти за товар. Однак, на
неодноразові вимоги суду надати докази
в підтвердження направлення (вручення)
цих листів позивачу, відповідач такі
докази не надав. До того ж, у змісті цих
листів відповідач не посилався на
неотримання товару за вказаними
позивачем договором та накладною, а
зазначав саме про надання відповідних
документів, в підтвердження поставки
товару та його отримання., необхідних
для вирішення спірного питання. Також,
у листах відповідач просив позивача
підтвердити підпис особи яка отримала
товар та кошти за товар, тоді як позивач
вимагав від відповідача саме сплатити
ці кошти за поставлений товар, тобто
кошти за поставлений товар повинен був
сплатити саме відповідач.

Відповідно до ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України
сторони зобов'язані вживати заходів до
всебічного, повного та об'єктивного
дослідження всіх обставин справи.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України,
статей 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Статтями 4-2, 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що господарський судовий
процес здійснюється на засадах
змагальності та рівності всіх
учасників судового процесу перед
законом і судом. При цьому принцип
змагальності передбачає покладання
тягаря доказування на сторони,
покладання на них відповідальності за
доведеність їхніх вимог чи заперечень;
вимагає від сторін ініціативи та
активності в реалізації їхніх
процесуальних прав.

Відповідно до чинного законодавства
України, позовні заяви повинні
подаватись до суду в разі порушення
відповідачем законних прав та
інтересів позивача. Тобто подання
позовної заяви є способом захисту
порушених прав та законних інтересів
правомірної сторони.

Факт наявності заборгованості
відповідача перед позивачем в
заявленій до стягнення сумі 26 618 грн. 00
коп. підтверджений матеріалами справи,
зокрема, накладною № 704586 від 12.09.2013 р.,
оформленою на виконання договору
поставки та підписаною з боку обох
сторін.

Отже, суд вважає, що позивачем доведено
наданими до матеріалів справи доказами
правомірність заявлених позовних
вимог щодо стягнення з відповідача на
користь позивача 26 618 грн. 00 коп.
простроченої заборгованості за
отриманий від позивача товар за
накладною № 704586 від 12.09.2013 р.

Правомірними є і вимоги позивача щодо
стягнення з відповідача 5 323 грн. 60 коп.
штрафу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного
кодексу України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, стягнення неустойки.

Згідно з ч.1 та 2 ст. 549 Цивільного
кодексу України:

1. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

2. Штрафом є неустойка, що обчислюється
у відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Частиною першою статті 230
Господарського кодексу України
встановлено, що штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 231 Господарського
кодексу України встановлено, що
законом щодо окремих видів зобов'язань
може бути визначений розмір штрафних
санкцій, зміна якого за погодженням
сторін не допускається. У разі якщо
розмір штрафних санкцій законом не
визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Пунктом 6.2 договору поставки сторони
передбачили відповідальність у
вигляді сплати покупцем штрафу у
розмірі 20% від суми заборгованості за
прострочення оплати поставленого
товару понад 20 календарних днів.

Враховуючи, що станом на час розгляду
справи в суді відповідачем не сплачено
позивачу суму за поставлений товар і
сума заборгованості в розмірі 26 618 грн.
00 коп. є простроченою понад 20
календарних днів, з відповідача на
користь позивача, у відповідності до п.
6.2 договору поставки, підлягає
стягненню штраф у розмірі 20% від суми
заборгованості, а саме 5 323 грн. 60 коп. (26
618 грн. 00 коп. *20%).

На підставі вищевикладених обставин,
враховуючи, що судове рішення повинно
відповідати загальним засадам
справедливості, суд дійшов до висновку
про задоволення вимог позивача у
повному обсязі.

Заперечення відповідача щодо
відсутності договірних відносин з
позивачем, не отримання від останнього
товару та відсутності за відповідачем
спірної заборгованості спростовується
вищевикладеним та наступним.

Так, у відзиві на позовну заяву,
представник відповідача зазначила, що
відповідач позов не визнає, оскільки
позивачем не надано жодних документів,
що свідчать, про укладення договору між
позивачем та відповідачем та
отримання останнім відповідного
товару.

Однак, як свідчать матеріали справи,
позивачем було додано до позовної
заяви копії відповідних документів, та
в подальшому в процесі розгляду справи,
оригінали документів в підтвердження
виникнення між сторонами договірних
відносин за договором поставки та
поставку товару згідно накладної, яка є
невід'ємною частиною даного договору.

У судових засіданнях представник
відповідача повністю заперечувала
проти позову та наявності
заборгованості відповідача перед
позивачем, мотивуючи це тим, що
відповідачем раніше була відправлена
оферта позивачу у формі підписаного
договору, але акцепту від позивача не
надійшло та жодних документів не
надіслано. Отже, відповідач заперечує
проти укладання договору.
Представником відповідача було
наголошено, що підпис на договорі
поставки від 18.01.2013 р. № 180213-Д та
накладній № 704586 від 12.09.2013 року не є
оригінальним підписом відповідача, а
отже, і відсутні докази отримання
відповідачем від позивача товару.

Однак, на неодноразові вимоги суду,
викладені в ухвалах про відкладення
розгляду справи, відповідач не надав
відповідні докази оформлення та
підписання договору та докази
відправлення позивачу підписаного з
боку відповідача договору, та не
повернення позивачем підписаного з
його боку договору; докази в
підтвердження того, що копії договору
та накладної, доданої позивачем до
матеріалів позовної заяви, підписані з
боку відповідача не Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 та не
уповноваженою ним особою. Не
виконувались відповідачем і вимоги
суду щодо надання письмових пояснень
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо
спірних правовідносин та забезпечення
явки в судове засідання Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 для надання
пояснень щодо спірних правовідносин.

Надаючи до матеріалів справи копії
листів на адресу позивача датованих
23.09.2013 р. та 02.10.2013 р., у якості відповіді
на вимоги позивача, відповідач на
неодноразові вимоги суду надати докази
в підтвердження направлення (вручення)
цих листів позивачу, такі докази не
надав. До того ж, як вже зазначалось, у
змісті цих листів відповідач не
посилався на неотримання товару за
вказаними позивачем договором та
накладною, а вказував саме про надання
відповідних документів, в
підтвердження поставки товару та його
отримання. Також, у листах відповідач
просив позивача підтвердити підпис
особи яка отримала товар та кошти за
товар, тоді як позивач вимагав від
відповідача саме сплатити ці кошти за
поставлений товар, тобто кошти за
поставлений товар повинен був сплатити
саме відповідач. А отже, не зрозуміла
вимога відповідача щодо підтвердження
підпису особи, яка отримала кошти за
товар.

Судом неодноразово відкладався
розгляд справи, у т.ч. для надання
відповідачем відповідних доказів в
підтвердження своїх заперечень. За
клопотанням позивача, для об'єктивного
розгляду спору, для надання сторонам
можливості у повному обсязі
використати своє право на захист своїх
прав та інтересів, строк розгляду спору
було продовжено, згідно ст. 69
Господарського процесуального кодексу
України.

Отже, відповідач, у розумінні ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України, не вчиняв жодних дій щодо
документального підтвердження своїх
заперечень.

До того ж, відповідач дізнавшись про
вимоги позивача та будучи переконаний
в тому, що договір між сторонами не
укладався, а наданий позивачем договір
підписаний не ФОП ОСОБА_1, а іншою
особою, мав право звернення до суду про
визнання недійсним договору чи до
правоохоронних органів у разі, якщо
вважав, що договір поставки та накладну
підписано від імені Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 іншою особою.

Слід також зазначити, що представник
відповідача ще у першому судовому
засіданні з розгляду цієї справи
вказував про необхідність проведення
почеркознавчої експертизи у цій
справі, однак жодних дій та документів,
необхідних для вирішення питання щодо
задоволення клопотання про
призначення почеркознавчої експертизи
не вчиняла та не надала (так
представник відповідача не
забезпечила явку в судове засідання
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 для
відібрання необхідних зразків тексту
(підпису) та не надала інших документів,
із зразками підпису відповідача,
необхідних для експертизи).

Згідно з п. 1 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики призначення судової
експертизи» № 4 від 23.03.2012 р. до актів
законодавства, якими слід керуватись у
вирішенні питань призначення судової
експертизи в судовому процесі,
відносяться: Господарський
процесуальний кодекс України; Закон
України "Про судову експертизу",
Інструкція про призначення та
проведення судових експертиз та
експертних досліджень, затверджена
наказом Міністерства юстиції України
від 08.10.98 № 53/5 (у редакції наказу
Міністерства юстиції України від 30.12.2004
№ 144/5, далі - Інструкція), з урахуванням
Науково-методичних рекомендацій з
питань підготовки та призначення
судових експертиз та експертних
досліджень, також затверджених
згаданим наказом Міністерства юстиції
України.

Так, відповідно до п. 1.3
Науково-методичних рекомендацій з
питань підготовки та призначення
судових експертиз та експертних
досліджень, для проведення досліджень
орган який призначає експертизу
повинен надати експерту вільні,
умовно-вільні та експериментальні
зразки почерку (підпису) особи, яка
підлягає ідентифікації.

Неявка у судове засідання самої
фізичної особи-підприємця та не
надання відповідачем вільних зразків
почерку (підпису) та неможливість
відібрання судом у цієї особи
експериментальних зразків почерку
(підпису) та сплив строку вирішення
цього спору, з урахуванням вже його
продовження, і не можливістю його
перенесення з належним повідомленням
про це сторін у справі, позбавило суд
законних підстав для задоволення заяви
відповідача про перенесення судового
засідання, та про призначення судової
експертизи у цій справі.

До того ж, слід зазначити, що у судовому
засіданні 25.03.2014 р. судом разом із
представником відповідача було
узгоджено перенесення цього судового
засідання на 26.03.2014 р. 15 год. 00 хвил. для
можливості виконання відповідачем
вимог суду необхідних для задоволення
клопотання відповідача про
призначення у справі почеркознавчої
експертизи, зокрема, забезпечення явки
в судове засідання самої фізичної
особи-підприємця та надання
документів, необхідних для проведення
експертизи. Представник відповідача
проти узгодженої дати перенесення
судового засідання не заперечувала та
не вказувала на причини неможливості
її явки в це судове засідання. До того ж,
суд повідомляв представника
відповідача про сплив строку вирішення
спору. Однак, зранку 26.03.2014 р. до
канцелярії суду надійшли дві заяви від
представника відповідача про
ознайомлення із документами у справі
та про перенесення слухання справи, у
зв'язку із участю уповноваженого
представника відповідача у тренінгу з
підвищення кваліфікації адвокатів.
Однак жодних доказів в підтвердження
неможливості явки в судове засідання
представника відповідача, а також
поважності причин не надання
необхідних документів, витребуваних
судом, та неможливість забезпечення
явки в судове засідання самої фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 для відібрання
зразків почерку (підпису),
представником відповідача зазначено
не було та не було надано відповідні
докази.

Враховуючи вищевикладене, суд не
задовольнив заяви відповідача про
перенесення слухання справи та про
призначення у справі почеркознавчої
експертизи.

На підставі ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
судовий збір за позовом покладається
на відповідача.

Керуючись ст. ст. 22,33, 49, 82, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (69035, АДРЕСА_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Тропік»
(79010, м. Львів, Личаківський район, вул.
Личаківська, буд. 54, кв. 1А, , п/р 2945 у ПАТ «Банк Восток»,
МФО 307123) 26 618 (двадцять шість тисяч
шістсот вісімнадцять) грн. 00 коп.
основного боргу, 5 323 (п'ять тисяч триста
двадцять три) грн. 60 коп. штрафу та 1 827
(одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн.
00 коп. судового збору. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 02.04.2014 р.

Суддя
О.І. Немченко