м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/3899/14 26.03.14Суддя
Господарського суду міста Києва
За участю секретаря судового засідання
Розглянув у відкритому судовому
засіданні господарського суду справу
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Заграва-центр",м.
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ІБК ІЗОБІТ", м. Київ,
про стягнення заборгованості 10 820,00
за участю представників сторін:
від позивача:Квітницька Н.О.
від відповідача:не з`явився
СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Заграва-центр"
(надалі - ТОВ "Заграва-центр") звернулось
до господарського суду міста Києва з
позовом про стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю "ІБК
ІЗОБІТ" (надалі - ТОВ "ІБК ІЗОБІТ") 10 820,00
грн. боргу за поставлений товар.
Ухвалою господарського суду
міста Києва від 12.03.2014р. порушено
провадження у справі №910/3899/14 та
розгляд справи призначено на 26.03.2014р.
Розпорядженням Голови
Господарського суду міста Києва від
26.03.2014р., у зв'язку із перебуванням судді
Бойка Р.В. у відпустці, справу №910/3899/14
передано для розгляду судді Князькову
Ухвалою від 26.03.2014 р. справу №
910/312/14 прийнято до свого провадження
суддею Князьковим В.В.
У судовому засіданні 26.03.2014 р.
представник позивача позовні вимоги
Уповноважений представник
відповідача на виклик суду не з'явився,
відзив на позовну заяву у порядку,
передбаченому ст. 59 Господарського
процесуального кодексу України, з
нормативно обґрунтованими поясненнями
по суті заявлених вимог не надав.
При цьому, суд відзначає, що
ухвала суду про прийняття справи до
провадження від 12.03.2014р., відправлена на
адресу відповідача, зазначену в
позовній заяві та в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців адресу: 02152, м. Київ,
вул. Дніпровська Набережна, 1-А та
отримана відповідачем 17.03.2014р., про що
свідчить рекомендоване повідомлення,
яке долучено до матеріалів справи.

Клопотань про відкладення
розгляду справи в порядку ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України від відповідача до
Господарського суду міста Києва не
надходило.

Відповідно до ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України справа розглянута за наявними
в ній матеріалами.

За результатами дослідження
доказів, наявних в матеріалах справи,
суд у нарадчій кімнаті, у відповідності
до ст. ст. 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
ухвалив рішення по справі № 910/3899/14.

Розглянувши матеріали справи
Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

У період з липня 2013 року по
березень 2014 року за видатковою
накладною №РН-0000176 від 09.07.2013р. ТОВ
"Заграва-центр" передано, а ТОВ "ІБК
ІЗОБІТ" отримано продукцію на загальну
суму 15 120,00 грн., що підтверджується
підписами уповноважених представників
відповідача, діючих на підставі
довіреності №597 від 08.07.2013р., у
видатковій накладній.

Відповідачем у добровільному
порядку поставлений товар оплачено
частково лише на суму 2 500,00 грн.

11.10.2013 р. позивач звернувся до
відповідача з вимогою №14 погасити
існуючу заборгованість у строк до
24.10.2013р., яка отримана відповідачем
17.10.2013р.

Обґрунтовуючи свої вимоги,
позивач зазначає, що відповідач
виконав своє зобов'язання щодо оплати
поставленого ТОВ "Заграва-Центр" товару
частково лише на суму 1 800,00 грн., у
зв'язку з чим у ТОВ "ІБК ІЗОБІТ" виникла
заборгованість перед позивачем у
розмірі 10 820,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 32
Господарського процесуального кодексу
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Проаналізувавши наявні у справі
докази та надавши їм правову оцінку,
суд дійшов висновку про часткове
задоволення позову, виходячи з
наступного:

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11
Цивільного кодексу України однією із
підстав виникнення цивільних прав та
обов'язків є договір, який в силу вимог
ч. 1 ст. 629 Цивільного України є
обов'язковим для виконання сторонами.

Як вище встановлено
господарським судом, фактично
укладений між сторонами правочин за
своєю правовою природою є договором
поставки тому спірні відносини,
регулюються згідно з п. 7 ст. 179
Господарського кодексу України.

Відповідно ч. 1 ст. 265
Господарського кодексу України за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не
врегульованих Господарським кодексом
України, застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України
про договір купівлі-продажу (ч. 6 ст. 265
Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 2 ст. 712 Цивільного
кодексу України до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного
кодексу України передбачено, що
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Виходячи з наведеного, строк
виконання зобов'язання з оплати
придбаного товару є умовою, що
забезпечує порядок виконання
зобов'язання купівлі-продажу. Якщо
строк оплати товарів, послуг не
визначений договором або
законодавчими актами, такий строк
наступає з моменту виникнення у
кредитора права на вимогу.

Підставою виникнення у покупця
грошового зобов'язання за загальним
правилом є передача продавцем майна.
Отже, видаткова накладна є документом,
що підтверджує виникнення у
відповідача грошового зобов'язання.

Дії позивача та відповідача по
справі свідчать про волевиявлення
сторін до вчинення правочину поставки
продукції на суму 15 120,00 грн.

Згідно видаткової накладної
№РН-0000176 від 09.07.2013р. на суму 15 120,00 грн.
та довіреності на отримання
товарно-матеріальних цінностей №597 від
08.07.2013р. (належним чином засвідчені
позивачем копії, яких знаходяться в
матеріалах справи, а оригінали було
досліджено судом в судовому засіданні
по справі), які підписані
представниками позивача та
відповідача, підтверджується факт
поставки позивачем та отримання
відповідачем партії товару загальною
вартістю 15 120,00 грн.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 526
Цивільного кодексу України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства. В силу вимог
ч. 1 ст. 525 Цивільного кодексу України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Аналогічні
вимоги щодо виконання зобов'язань
містяться і у ч. ч. 1, 7 ст. 193
Господарського кодексу України.

Статтею 253 Цивільного кодексу
України передбачено, що перебіг строку
починається з наступного дня після
відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

Згідно ч. 2 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо строк (термін)
виконання боржником обов'язку не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Відповідно до частини першої
статті 692 ЦК України покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару. Договором
купівлі-продажу може бути передбачено
розстрочення платежу.

В п. 1 Інформаційного листа Вищого
господарського суду України "Про
практику застосування Вищим
господарським судом України у розгляді
справ окремих норм матеріального
права" від 17.07.2012 р. N 01-06/928/2012 зазначено,
що відповідно до частини першої статті
692 ЦК України покупець зобов'язаний
сплатити продавцеві повну ціну
переданого товару. Договором
купівлі-продажу може бути передбачено
розстрочення платежу. Отже, якщо інше
не встановлено укладеним сторонами
договором або актом цивільного
законодавства, перебіг строку
виконання грошового зобов'язання, яке
виникло на підставі договору
купівлі-продажу, починається з моменту
прийняття товару або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
і положення частини другої статті 530
названого Кодексу, в якій ідеться про
строк (термін) виконання боржником
обов'язку, що не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, до відповідних правовідносин
не застосовується (див. постанову
Вищого господарського суду України від
28.02.2012 N 5002-8/481-2011). При цьому підписання
покупцем видаткової накладної, яка є
первинним обліковим документом у
розумінні Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" і яка відповідає
вимогам, зокрема, статті 9 названого
Закону і Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку та фіксує факт
здійснення господарської операції і
встановлення договірних відносин, є
підставою виникнення обов'язку щодо
здійснення розрахунків за отриманий
товар. Строк виконання відповідного
грошового зобов'язання визначається за
правилами, встановленими частиною
першою статті 692 ЦК України.

Оскільки інший строк оплати
товару сторонами у видаткових
накладних встановлено не було, то
відповідач повинен був розрахуватись з
позивачем після отримання товару .

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно банківських виписок за
період з 30.08.2013р. по 11.12.2013р.
відповідачем не здійснено оплату
отриманого товару у розмірі 10,820,00 грн.

Судом також встановлено, що
відповідачем частково оплачено
заборгованість на суму 700,00 грн.
(банківська виписка за 04.03.2014р. -
06.03.2014р.), а відтак заборгованість перед
позивачем складає 10 120,00 грн.

Враховуючи те, що ТОВ «ІБК ІЗОБІТ»
погашено заборгованість у розмірі 700,00
грн. до порушення провадження у справі
№910/3899/14 суд приходить до висновку, що в
частині позовних вимог про стягнення
700,00 грн. слід відмовити.

З урахуванням вищевикладеного,
оскільки відповідач не надав суду
жодних доказів належного виконання
свого зобов'язання щодо оплати
поставленого товару в частині 10 120,00
грн. та не спростував заявлених
позовних вимог в цій частині, суд
дійшов висновку, що відповідачем було
порушено положення ст. ст. 525, 526
Цивільного кодексу України, а тому
підлягають задоволенню вимоги
позивача про стягнення 10 120,00 грн.

Факт наявності прострочення
виконання відповідачем грошових
зобов'язань судом встановлено та по
суті не оспорено відповідачем.

Відповідно до ст. 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог чи заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Виходячи з вищенаведених норм
закону, відповідачем належним чином
протягом розгляду справи не було
надано належних доказів по справі на
спростування позовних вимог.

За таких обставин, позовні вимоги
ТОВ "Заграва-центр" про стягнення з ТОВ
"ІБК ІЗОБІТ" заборгованості у розмірі 10
120,00 грн. є правомірними та
обґрунтованими, а тому задовольняються
судом.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
частково

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю "ІБК
ІЗОБІТ" (02152, м. Київ, Дніпровська
набережна, 1-А, ідентифікаційний код
37202960) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Заграва-центр" (04071, м.
Київ, вул. Ярославська, 21,
ідентифікаційний код 33153695) основний
борг у розмірі 10 120 (десять тисяч сто
двадцять) грн. 00 коп., судовий збір у
розмірі 1 708 (одна тисяча сімсот вісім)
грн. 79 коп.

3. В іншій частині позовних вимог
відмовити.

4 Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено - 31.03.2014р.

Суддя
В.В.
Князьков