м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «ПЗУ
до Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
про відшкодування шкоди в
порядку регресу у розмірі 13 801,20 грн.
Суддя Бондаренко Г.П.
Представники сторін:
від позивача: Байправ М.С. (дов.
№599 від 23.05.2013 року)
від відповідача: не з'явився
Відповідно до ст.85 ГПК України в
судовому засіданні 11.03.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі
за текстом - Позивач) звернулося до
Господарського суду міста Києва з
позовною заявою до Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Інкомстрах» про
відшкодування шкоди в порядку регресу
у розмірі 13 801,20 грн.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 08.01.2014 року позовну заяву
прийнято до розгляду, порушено
провадження у справі № 910/25701/13, розгляд
справи призначено на 18.02.2014 року.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 18.02.2014 року в порядку ст.77 ГПК
України розгляд справи відкладено на
11.03.2014 року, у зв'язку з необхідністю
витребування додаткових доказів по
справі.

В судове засідання 11.03.2014 року
представник відповідача не з'явився,
про причини неявки суд не повідомив,
про час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином.

В судовому засіданні 11.03.2014 року
представник позивача підтримав
позовні вимоги та надав усні пояснення
по суті справи.

Позовні вимоги вмотивовані
положеннями ст. ст. 11, 525, 526, 530, 993 ЦК
України, ст. 27 ЗУ "Про страхування", ст. 37
ЗУ "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів". Пред'явлення позовних вимог
до відповідача - 1 мотивує п. 36.3. ст. 36
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів».

Відповідач відзиву на позовну заяву не
надав, в судове засідання жодного разу
не з'явився.

Враховуючи те, що не з'явлення
представника відповідача не
перешкоджає розгляду справи по суті, а
матеріали справи є достатніми для
вирішення спору в даному судовому
засіданні, відповідач не скористався
своїм процесуальним правом на надання
відзиву та направлення представника
для участі в судове засідання, суд
вважає за можливе розглянути позов у
відсутності представника відповідача,
за наявними у справі матеріалами
згідно з вимогами статті 75
Господарського процесуального кодексу
України.

При цьому, суд зазначає, що у
відповідності до п. 3.13. постанови
Пленуму Вищого Господарського суду
України № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" зазначено: неподання
або несвоєчасне подання стороною у
справі, іншим учасником судового
процесу доказів з неповажних причин,
спрямоване на затягування судового
процесу, має розцінюватися
господарським судом як зловживання
процесуальними правами. У разі
неподання учасником судового процесу з
неповажних причин або без повідомлення
причин матеріалів та інших доказів,
витребуваних господарським судом,
останній може здійснити розгляд справи
за наявними в ній матеріалами та
доказами або, з огляду на обставини
конкретної справи, залишити позов без
розгляду на підставі пункту 5 частини
першої статті 81 ГПК. У наведених
випадках відповідні докази не повинні
прийматися в подальшому й судом
апеляційної інстанції.

Розглянувши подані матеріали,
заслухавши пояснення повноважного
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

23.05.2012р. між Приватним акціонерним
товариство «Страхова компанія «ПЗУ
Україна» та ОСОБА_2 було укладено
Договір страхування транспортних
засобів №АМ-052528, предметом якого є
страхування автомобіля Mitsubishi Lancer,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Згідно довідки ДАІ про
дорожньо-транспортну пригоду №9079323 від
02.10.2012р., копія якої наявна в матеріалах
справи вбачається, що 27.09.2012р. о 9год. 45
хв. в місті Харкові на вул. Пр.
Московський, 251 внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди за
участю автомобіля Mitsubishi Lancer, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, під
керуванням ОСОБА_3, автомобіль Mitsubishi
Lancer отримав механічні пошкодження
задньої центральної частини.

Постановою Фрунзенського районного
суду міста Харкова винним у вчиненні
адміністративного правопорушення
(ДТП), передбаченого ст.124 КУпАП, визнано
ОСОБА_4, що керував транспортним
засобом ВАЗ 21093, державний
реєстраційний номер НОМЕР_2,
застрахованим у ПрАТ «СК «Інкомстрах»
(поліс обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів або страховий сертифікат
«Зелена карта» АА7797500, терміном дії до
21.10.2012р.).

На підставі заяви страхувальника від
28.19.2012 року та страхового акту №
UA014/L01/01 від 25.10.2012 року, та
страхового акту № UA014/L01/02 від
25.10.2012 року, позивачем виплачено
страхове відшкодування у розмірі 13 801, 20
грн. (11 102, 80 + 2 394, 40 + 304, 00) ОСОБА_2, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи довідкою та копіями платіжних
доручень №7026 від 26.10.2012 р. та № 7185 від
01.11.2012р.

20.06.2013 року Позивач звернувся до ПрАТ
«СК «Інкомстрах», яким було
застраховано цивільно-правову
відповідальність власника
транспортного засобу - ВАЗ 21093,
державний реєстраційний номер НОМЕР_2 з
претензією про відшкодування шкоди в
порядку регресу в розмірі 13 801, 20 грн.

Відповідач шкоду в порядку регресу не
відшкодував.

У позовній заяві позивач просить суд
стягнути з відповідача - 13 801, 20 грн.
відшкодування понесених витрат в
порядку регресу.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
позов належить задовольнити частково з
наступних підстав.

Частиною другою статті 1187 ЦК України
передбачено, що шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.п.1, 3 ч.1 ст.1188 ЦК України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою, а за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.

Статтею 1191 України визначено, що особа,
яка відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Відповідальність страховика винної
особи регламентована положеннями
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» та обмежується
укладеним договором страхування.

Відповідно до п. 22.1 ст.22 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 27 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» визначено, що до страховика,
який виплатив страхове відшкодування
за договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно звіту №845/10/12 про оцінку
вартості (розміру) збитків, заподіяних
пошкодженням транспортного засобу від
13.10.2012 року розмір збитків, заподіяних
пошкодженням транспортного засобу
Mitsubishi Lancer, державний реєстраційний
номер НОМЕР_1 внаслідок його
пошкодження, за станом на дату оцінки
становить 13 612 (тринадцять тисяч
шістсот дванадцять) грн. 08 коп.
(включаючи ПДВ на ремонті роботи,
запасні частини, матеріали фарбування).
В той час, як відповідно до матеріалів
справи фактично виплачено страховиком
була сума 13 801, 20 грн., що
підтверджується довідкою та копіями
платіжних доручень №7026 від 26.10.2012 р. та
№ 7185 від 01.11.2012р.

Таким чином, до позивача перейшло в
межах суми 13 612 , 08 грн. право зворотної
вимоги до особи, відповідальної за
заподіяний збиток.

Частина 1 ст. 33 ГПК України передбачає,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34 ГПК України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Відповідач доказів на виконання свого
обов'язку щодо сплати страхового
відшкодування в порядку регресу станом
на момент розгляду справи не надав,
викладеного у позовній заяві не
спростував.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги до відповідача підлягають
частковому задоволенню.

Витрати по оплаті судового збору
покладається на відповідача,
відповідно до ст.49 ГПК України.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись
ст.ст.4, 49, 75, 82-85 ГПК України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Стягнути з Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Інкомстрах» (03150, м. Київ, вул.
Червоноармійська, 72; ); з
будь-якого рахунку, виявленого
державним виконавцем під час виконання
рішення) на користь Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ПЗУ Україна» (04053, м. Київ, вул.
Артема, 40; ) 13 612
(тринадцять тисяч шістсот дванадцять)
грн. 08 коп. страхового відшкодування в
порядку регресу та (одну тисячу сімсот
двадцять) грн. судового збору.

3. В задоволенні інших позовних
вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

5. Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 18.03.2014 р.

Суддя
Г. П. Бондаренко