ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

03 квітня 2014 р. Справа № 902/89/14

Господарський суд Вінницької області у
складі судді Банаська О.О., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного
товариства "Комерційний банк
"ПРИВАТБАНК", м.Дніпропетровськ

до: Приватного підприємства "ПОДІЛЛЯ
ТЕХСЕРВІС", с.Сальник, Калинівський
район, Вінницька область

про стягнення заборгованості в сумі 35
609,89 грн.

При секретарі судового засідання
Миколюк М.Г.

За участю представників:

позивача: Сауляк Є.В, юрисконсульт
Вінницької філії ПВТ КБ "Приватбанк",
довіреність № 1240-О від 09.10.2013 року,
паспорт серії НОМЕР_1, виданий
Немирівським РВ УМВС України у
Вінницькій області 30.12.2003 року.

відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ :

До господарського суду Вінницької
області надійшла позовна заява
Публічного акціонерного товариства
"Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до
Приватного підприємства "ПОДІЛЛЯ
ТЕХСЕРВІС" про стягнення 35 609,89 грн., з
яких 19 185,71 грн. заборгованості за
кредитом, 10 053,31 грн. заборгованості по
процентам за користування кредитом, 3
952,55 грн. пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором, 2
418,32 грн. заборгованість по комісії за
користування кредитом в зв'язку з
неналежним виконанням відповідачем
умов Договору банківського
обслуговування № б/н від
29.08.2011 року.

Ухвалою суду від 24.01.2014 року за вказаним
позовом порушено провадження у справі
№ 902/89/14 та призначено до розгляду на
06.02.2014 року.

В зв'язку з неявкою в засідання суду
відповідача та не подання сторонами
всіх витребуваних документів розгляд
справи ухвалами суду від 06.02.2014 року,
від 19.02.2014 року та від 27.02.2014 року
відкладався до 19.02.2014 року, до 27.02.2014
року та до 03.04.2014 року відповідно.

Відповідач в судове засідання 03.04.2014
року повторно не з'явився, документів
витребуваних ухвалами суду не надав,
причин неявки та неподання доказів не
повідомив. Про час, місце та день
розгляду справи відповідача
повідомлялось ухвалою суду від 27.02.2014
року, яка надсилалась відповідачу за
двома адресам: за адресою
місцезнаходження відповідача, яка
міститься в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців за № 180252220 від 25.01.2014 року, а
також яка зазначена позивачем в
позовній заяві - вул.Колгоспна, 34, с.
Сальник, Калинівського району
Вінницької області та за адресою
місцезнаходження засновника та
керівника відповідача ОСОБА_1- АДРЕСА_1.

При цьому суд констатує, що за
вказаними адресами ухвали не вручені
адресатам та повернуті до суду з
відміткою пошти "за вказаною адресою не
проживає чи не знаходиться".

Враховуючи наведене суд приймає до
уваги наступні положення
законодавства.

Відповідно до вимог частин 1, 3 ст.18
Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних та фізичних
осіб-підприємців", якщо відомості, які
підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, були внесені до
нього, то такі відомості вважаються
достовірними і можуть бути використані
в спорі з третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін.

Виходячи з вимог ч.2 ст.34 Господарського
процесуального кодексу України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Варто зазначити, що відповідно до ч.1 ст.
64 ГПК України ухвала про порушення
провадження у справі надсилається
зазначеним особам за повідомленою ними
господарському суду поштовою адресою.
У разі ненадання сторонами інформації
щодо їх поштової адреси, ухвала про
відкриття провадження у справі
надсилається за адресою
місцезнаходження (місця проживання)
сторін, що зазначена в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців. У разі
відсутності сторін за такою адресою,
вважається, що ухвала про порушення
провадження у справі вручена їм
належним чином.

В п.3.9.1 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
року № 11 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" вказано, що за
змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

При неявці відповідача в судове
засідання суд враховує, що відповідно
до ч.1 ст.19 Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців" у разі якщо зміна
відомостей про юридичну особу, які
містяться в Єдиному державному
реєстрі, не пов'язана із змінами, що
вносяться до установчих документів
юридичної особи, або не підлягає
державній реєстрації, особа,
уповноважена діяти від імені юридичної
особи (виконавчого органу), подає
(надсилає рекомендованим листом з
описом вкладення) державному
реєстратору за місцезнаходженням
реєстраційної справи юридичної
особи заповнену реєстраційну картку
про внесення змін до відомостей про
юридичну особу, які містяться в Єдиному
державному реєстрі.

Крім того суд звертає увагу на п.4
інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 02.06.2006
року № 01-8/1228 "Про деякі питання
практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2005 році", п.11 інформаційного
листа Вищого господарського суду
України від 15.03.2007 року № 01-8/123 "Про
деякі питання практики застосування
норм Господарського процесуального
кодексу України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2006 році" в яких наголошується,
що до повноважень господарських судів
не віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.

Також суд зазначає, що відповідно до
пункту 2.6.15 Інструкції з діловодства в
господарських судах України,
затвердженої наказом Державної
судової адміністрації України від
20.02.2013 року № 28 (з подальшими змінами) на
звороті у лівому нижньому куті
оригіналу процесуального документа,
який виготовляється судом та
залишається у справі, проставляється
відповідний штамп суду з відміткою про
відправлення документа, що містить
вихідний реєстраційний номер, загальну
кількість відправлених примірників
документа, дату відправлення, підпис
працівника, який її здійснив, та може
містити відмітку про отримання копії
процесуального документа
уповноваженим представником адресата.

Як наголошується в п.19 інформаційного
листа Вищого господарського суду
України від 13.08.2008 року № 01-8/482 "Про
деякі питання застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у першому півріччі 2008 року" дана
відмітка, за умови, що її оформлено
відповідно до наведених вимог названої
Інструкції, є підтвердженням належного
надсилання копій процесуального
документа сторонам та іншим учасникам
судового процесу.

На першому примірнику ухвали, яка
наявна в справі, є штамп суду з
відміткою про відправку документа.
Дана відмітка оформлена відповідно до
вимог Інструкції з діловодства в
господарських судах України наведених
вище, а тому суд дійшов висновку, що
вона є підтвердженням належного
надсилання копії процесуального
документа сторонам.

Враховуючи викладене суд вважає, що
вжив всі залежні від нього заходи для
повідомлення відповідачів належним
чином про час і місце розгляду судової
справи і забезпечення явки останніх в
судове засідання для реалізації ними
права на судовий захист своїх прав та
інтересів.

При цьому суд враховує, що статтею 6
Конвенції про захист прав і основних
свобод людини 1950 року, ратифікованою
Верховною Радою України (Закон України
від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР), кожній особі
гарантовано право на справедливий і
відкритий розгляд при визначенні її
громадських прав і обов'язків впродовж
розумного строку незалежним і
безстороннім судом, створеним
відповідно до закону.

Враховуючи те, що норми ст.ст.38, 65
Господарського процесуального кодексу
України, щодо обов`язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, п.4 ч.3
ст.129 Конституції України визначає
одним з принципів судочинства свободу
в наданні сторонами суду своїх доказів
і у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що
господарським судом в межах наданих
ним повноважень створені належні умови
для надання сторонами доказів та
здійснені всі необхідні дії щодо
витребування додаткових доказів.

Проте, відповідач своїм правом на
участь у засіданні суду та наданні
письмових або усних пояснень не
скористався, а тому, беручи до уваги
приписи ч.1 ст.69 ГПК України щодо
строків вирішення спору та той факт, що
неявка в засідання суду відповідача
або його представника, належним чином
та відповідно до законодавства
повідомлених про дату, час та місце
судового засідання, не перешкоджає
розгляду справи, суд дійшов висновку
про розгляд справи за наявними у ній
матеріалами, відповідно до приписів
ст.75 Господарського процесуального
кодексу України.

За відсутності відповідного
клопотання справа розглядається без
фіксації судового процесу технічними
засобами.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
позивача, з'ясувавши фактичні
обставини на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті судом встановлено наступне.

29.08.2011 року Приватним підприємством
"ПОДІЛЛЯ ТЕХСЕРВІС" в особі директора
ОСОБА_1 (Клієнт, відповідач) було
підписано з Публічним акціонерним
товариством "Комерційний банк
"ПРИВАТБАНК" (Банк, позивач) заяву про
відкриття поточного рахунку та картки
із зразками підписів і відбитка
печатки на підставі якої Банком було
відкрито поточний рахунок № 1726 та
картковий рахунок № 0975
(а.с.31, т.1).

Вказаною заявою обумовлено кредитний
ліміт на рахунок, а саме те, що Банк за
наявності вільних грошових коштів
здійснює обслуговування кредитного
ліміту клієнта за рахунок кредитних
коштів у межах ліміту про розмір якого
банк повідомляє клієнта на свій вибір
або в письмовій формі, або через
встановлені засоби електронного
зв'язку Банку та Клієнта. Порядок
встановлення, зміни ліміту, погашення
заборгованості та розмір відсоткової
ставки за користування кредитним
лімітом регламентуються Умовами та
Правилами надання банківських послуг і
Тарифами Банку, що розміщенні в мережі
Інтернет на сайті www.privatbank.ua, які разом з
цією анкетою (заявою) складають Договір
банківського обслуговування.

За умовами Заяви від 29.08.2011 року Клієнт
банку, підписавши дану заяву
погоджується із Умовами та Правилами
надання банківських послуг, у тому
числі з Умовами та Правилами
обслуговування за Розрахунковими
картками, розміщеними на сайті банку
http:// www.privatbank.ua; http:// www.client-bank.privatbank.ua,
Тарифами банку, які разом із цією
заявою та карткою із зразками підписів
і відбитка печатки складають Договір
банківського обслуговування.

Також у Заяві вказано, що з її
підписанням сторони приєднуються та
зобов'язуються виконувати умови,
викладені в Умовах та Правилах надання
банківських послуг, Тарифах Банку -
Договір банківського обслуговування в
цілому. Відносини між Банком та
Клієнтом можуть вирішуватись як шляхом
підписання окремих договорів або
додаткових угод до цього Договору, так
і шляхом обміну інформацією/узгодження
щодо банківського обслуговування з
клієнтом через web-сайт банку (http://
www.privatbank.ua; http:// www.client-bank.privatbank.ua або інші
Інтернет/SMS-ресурс, зазначений Банком).

Сторони за Заявою від 29.08.2011 року також
погодили, що при укладенні договорів, а
також додаткових угод до них Банк та
клієнт допускають використання
факсимільного відтворення печатки
банку і підпису особи, уповноваженої
підписувати договори та угоди до них
від імені Банку, здійсненого за
допомогою засобів копіювання.

Пунктом 3.18 Умов та Тарифів надання
банківських послуг регулюються
взаємовідносини між Клієнтом та Банком
щодо умов обслуговування кредитних
лімітів на поточних рахунках
корпоративних клієнтів (а.с.33-41, т.1).

Зокрема, кредитний ліміт на поточний
рахунок надається на поповнення
обігових коштів та здійснення поточних
платежів Клієнтів, в межах кредитного
ліміту. Про розмір ліміту Банк
повідомляє Клієнта на свій вибір або в
письмовій формі, або через встановлені
засоби електронного зв'язку Банка та
Клієнта (п.3.18.1. Умов).

Кредит надається в обмін на
зобов'язання Клієнта щодо його
повернення сплаті процентів та
винагороди (п.3.18.1.3 Умов).

Проведення платежів Клієнта у порядку
обслуговування кредитного ліміту,
проводиться Банком протягом одного
року з моменту підписання угоди про
приєднання Клієнта до "Умов та правил
надання банківських послуг" (або у
формі "Заяви про відкриття поточного
рахунку та картки із зразками підписів
і відбитка печатки" або у формі
авторизації кредитної угоди в системах
клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або
у формі обміну паперовій або
електронною інформацією, або в
будь-якій іншій формі - "Угода") (п.3.18.1.8
Умов).

Ліміт може бути змінений Банком в
односторонньому порядку,
передбаченому Умовами і правилами
надання банківських послуг, у разі
зниження надходжень грошових коштів на
поточний рахунок або настання інших
факторів, передбачених внутрішніми
нормативними документами Банку.
Підписавши Угоду, Клієнт висловлює
свою згоду на те, що зміна Ліміту
проводиться Банком в односторонньому
порядку шляхом повідомлення Клієнта на
свій вибір або в письмовій формі, або
через встановлені засоби електронного
зв'язку Банку і Клієнта (системи
клієнт-банк, Інтернет клієнт банк,
sms-повідомлення або інших) (п.3.18.1.6 Умов).

Згідно п.3.18.1.12 Умов для розрахунку
процентів за користування кредитним
лімітом встановлюється
диференційована процентна ставка, яка
залежить від строку існування
непогашеної частини кредиту.

Пунктами 3.18.2.2.2, 3.18.2.2.3, 3.18.2.2.5 Умов
визначено зобов'язання для Клієнта
сплатити проценти за весь час
фактичного користування кредитом,
провести погашення кредиту не пізніше
встановленого строку безперервного
користування кредитом, повернути
кредит в строки встановлені п.п.3.18.1.10,
3.18.2.3.4, 3.18.2.2.17.

Також, зазначеними Умовами та Тарифами
надання банківських послуг
регулюється порядок розрахунків.

Так, відповідно до п.3.18.4.1 Умов за
користування кредитом в період з дати
виникнення дебетового сальдо на
поточному рахунку Клієнта при закритті
банківського дня Клієнт виплачує
проценти, виходячи з процентної ставки,
розмір якої залежить від строку
користування кредитом
(диференційована процентна ставка).

За період користування кредитом з
моменту виникнення дебетового сальдо
до дати обнуління дебетового сальдо в
одну з дат з наступного 20-го по 25-го
числа місяці (надалі "період, в який
дебетове сальдо підлягає обнулінню"),
розрахунок процентів здійснюється за
процентною ставкою в розмірі 0 % річних
від суми залишку непогашеної
заборгованості (п.3.18.4.1.1 Умов).

При не обнулінні дебетового сальдо в
одну з дат періоду, в якому дебетове
сальдо підлягає обнулінню, протягом 90
днів з останньої дати періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнулінню,
Клієнт виплачує Банку за користування
кредитом проценти в розмірі 24 % річних,
починаючи з останньої дати періоду, в
якому дебетове сальдо підлягало
обнулінню (п.3.18.4.1.1 Умов).

У випадку непогашення кредиту протягом
90 днів з дати закінчення періоду, в
якому дебетове сальдо підлягало
обнулінню, починаючи з 91-го дня після
дати закінчення періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнулінню,
кредит вважається простроченим, а
грошові зобов'язання Клієнта щодо
погашення заборгованості вважаються
порушеними. При порушенні Клієнтом
будь-якого з грошового зобов'язання
Клієнт сплачує Банку відсотки за
користування кредитом у розмірі 48 %
річних від суми залишку непогашеної
заборгованості. У разі порушення
Клієнтом будь-якого з грошових
зобов'язань і при реалізації права
Банку на встановлення іншого строку
повернення кредиту, передбаченого
Умовами і правилами надання
Банківських послуг, Клієнт сплачує
Банку пеню у розмірі 0,1315 % від суми
залишку непогашеної заборгованості за
кожен день прострочення. Сплата пені
здійснюється з дня, наступного за датою
порушення зобов'язання (п.3.18.4.1.3 Умов).

Згідно п.3.18.4.4 Умов Клієнт сплачує Банку
винагороду за користування лімітом у
відповідності з п.п.3.18.1.6, 3.18.2.3.2 1-го
числа кожного місяця в розмірі 0,9 %
від суми максимального сальдо кредиту,
існуючого на кінець банківського дня
за попередній місяць, в порядку
встановленому Умовами та правилами
надання банківських послуг.

Відповідно до п. 3.18.5.1 Умов при
порушенні Клієнтом будь-якого із
зобов'язань по сплаті відсотків за
користування кредитом, передбачених
Умовами п.п.3.18.2.2.2, 3.18.4.1, 3.18.4.2,
3.18.4.3; строків повернення кредиту,
передбачених п.п.3.18.1.8, 3.18.2.2.3, 3.18.2.3.4;
винагороди, передбаченої п.п.3.18.2.2.5,
3.18.4.4, 3.18.4.5, 3.18.4.6 Клієнт сплачує Банку за
кожний випадок порушення пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, яка діяла в період, за який
сплачується пеня, (у % річних) від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення платежу. А в разі
реалізації Банком права на
встановлення іншого строку повернення
кредиту, Клієнт сплачує Банку пеню у
розмірі, зазначеному в п.3.18.4.1.3, від суми
заборгованості за кожен день
прострочення. Сплата пені здійснюється
у гривні.

Нарахування неустойки за кожний
випадок порушення зобов'язань,
передбаченої п.3.18..5.1, 3.18.5.2, 3.18.5.3,
здійснюється протягом 3 (Трьох) років з
дня, коли відповідне зобов'язання мало
бути виконано Клієнтом (п.3.18.5.4 Умов).

Пунктом 3.18.6.1 Умов зазначено, що
обслуговування кредитного Ліміту на
поточному рахунку Клієнта
здійснюється з моменту подачі Клієнтом
до Банку заяви на приєднання до "Умов та
Правил надання банківських послуг" (або
у формі "Заяви про відкриття поточного
рахунку та картки із зразками підписів
і відбитка печатки" або у формі
авторизації кредитної угоди в системах
клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у
формі обміну паперовій або електронною
інформацією, або в будь-якій іншій
формі) та/ або з моменту надання
Клієнтом розрахункових документів на
використання коштів у рамках кредитної
Ліміту в межах зазначених у них сум, і
діє в обсязі перерахованих засобів до
повного виконання зобов'язань
сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, Банк
30.08.2011 року встановив Клієнту кредитний
ліміт на рахунок 1726 в розмірі 36 000
грн., що стверджується довідкою
позивача № 08.7.0.0.0/21 від 30.12.2013 року
(а.с.42, т.1).

Дослідивши матеріали справи, давши
оцінку заяві від 29.08.2011 року про
відкриття поточного рахунку та картки
із зразками підписів і відбитка
печатки, суд прийшов до висновку, що між
сторонами при обопільному підписанні
заяви від 29.08.2011 року виникли відносини,
що підпадають під регулювання
наступних статей чинного
законодавства.

Відповідно до ст.6, ч.1 ст.627 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що
зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в
якому містяться елементи різних
договорів (змішаний договір). До
відносин сторін у змішаному договорі
застосовуються у відповідних частинах
положення актів цивільного
законодавства про договори, елементи
яких містяться у змішаному договорі,
якщо інше не встановлено договором або
не випливає із суті змішаного договору.

У ст.633 ЦК України передбачено, що
публічним є договір, в якому одна
сторона - підприємець взяла на себе
обов'язок здійснювати продаж товарів,
виконання робіт або надання послуг
кожному, хто до неї звернеться
(роздрібна торгівля, перевезення
транспортом загального користування,
послуги зв'язку, медичне, готельне,
банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору
встановлюються однаковими для всіх
споживачів, крім тих, кому за законом
надані відповідні пільги.

Згідно з ч.1 ст.634 ЦК України договором
приєднання є договір, умови якого
встановлені однією із сторін у
формулярах або інших стандартних
формах, який може бути укладений лише
шляхом приєднання другої сторони до
запропонованого договору в цілому.
Друга сторона не може запропонувати
свої умови договору.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

В ч.1 ст.1048 ЦК України визначено, що
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України. У
разі відсутності іншої домовленості
сторін проценти виплачуються щомісяця
до дня повернення позики.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Якщо договором
не встановлений строк повернення
позики або цей строк визначений
моментом пред'явлення вимоги, позика
має бути повернена позичальником
протягом тридцяти днів від дня
пред'явлення позикодавцем вимоги про
це, якщо інше не встановлено договором.

У ч.1 ст.1067 ЦК України закріплено, що
договір банківського рахунка
укладається для відкриття клієнтові
або визначеній ним особі рахунка у
банку на умовах, погоджених сторонами.

Отже, суд приходить до того висновку, що
Умови та правила надання банківських
послуг, до яких приєднався відповідач,
підписавши заяву про відкриття
поточного рахунку від 29.08.2011 року,
містить істотні умови змішаного
договору - кредитного договору та
договору банківського рахунку.

Також суд вважає, що підписання
сторонами Умов та правил надання
банківських послуг є дотриманням
письмової форми такого змішаного
договору.

Судом встановлено і матеріалами справи
підтверджено, що відповідач 01.09.2011 року
отримав від позивача кредитні кошти в
сумі 33 900 грн., здійснив загалом
повернення грошових коштів в сумі 36 405,08
грн., з яких 405,08 грн. - сплатив 21.11.2011 року
та 36000 грн. - 24.11.2011 року. При цьому слід
зазначити, що за період з 01.09.2011 року по
24.11.2011 року відповідачу нараховано і
ним сплачено позивачу відсотків за
користування кредитом та плату за
обслуговування рахунку.

Таким чином, станом на 24.11.2011 року
переплата відповідача перед позивачем
склала 467,80 грн., що стверджується
випискою позивача по рахунку
№ 1726 за період з 30.11.2011 року по
19.12.2013 року (а.с.45, т.1).

В послідуючому, відповідач з 30.11.2011
отримав від позивача кредитні кошти в
сумі 36 035,96 грн., що стверджується
випискою позивача по рахунку
№ 2191 за період з 30.08.2011
року по 06.02.2014 рік, випискою позивача по
рахунку № 1726 за період з 30.11.2011
року по 19.12.2013 року (а.с. 45, 91-93, т.1).

Крім того, 01.12.2011 року позивачем
нараховано відповідачу винагороду за
користуванням кредитом в сумі 322,15 грн.
та стягнуто з рахунку 40,00 грн. за
обслуговування рахунку.

Судом встановлено, що 26.12.2011 року
відповідачем було повернено позивачу
кредитні кошти в сумі 16 202,25 грн., 30.08.2012
року - 490,12 грн. та 21.11.2012 року - 52,15 грн., що
стверджується випискою позивача по
рахунку № 1726 за період з 30.11.2011
року по 19.12.2013 року (а.с.45, 91-93, т.1).

Таким чином, з урахуванням переплати
відповідача в сумі 467,80 грн., станом на
19.12.2013 року борг відповідача перед
позивачем за отримані, але не повернуті
кредитні кошти складає 19 185,71, що
стверджується випискою позивача по
рахунку № 1726 за період з
30.08.2011 року по 06.02.2014 рік; випискою
позивача по рахунку № 1726 за
період з 30.11.2011 року по 19.12.2013 року (а.с.45,
91-93, т.1).

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу
України, ст.193 Господарського кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цих Кодексів, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст.525 Цивільного
кодексу України, ч.7 ст.193
Господарського кодексу України).

Частиною першою статті 625 ЦК України
передбачено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу
України боржник зобов'язаний виконати
свій обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов'язанні має
право вимагати доказів того, що
обов'язок виконується належним
боржником або виконання приймається
належним кредитором чи уповноваженою
на це особою, і несе ризик наслідків
непред'явлення такої вимоги.

Станом на день розгляду справи в суді,
відповідач не надав суду доказів
здійснення з позивачем розрахунків по
сумі основного боргу в розмірі 19 185,71
грн., а тому дані вимоги позивача
підлягають задоволенню в повній сумі.

Крім того, відповідно до Умов
обслуговування кредитних лімітів на
поточних рахунках корпоративних
клієнтів, відповідач повинен був
сплатити позивачу проценти, виходячи з
процентної ставки, розмір якої
залежить від строку користування
кредитом (до 90 днів користування
кредитними коштами - 24 %, з 91-го дня
користування кредитом і далі - 48 %).

Таким чином, відповідач за період з
27.09.2011 року по 19.12.2013 року повинен був
сплатити позивачу відсотки за
користування кредитом в сумі 18 875,27 грн.

Фактично відповідачем за період з
27.09.2011 року по 21.11.2012 рік було сплачено
позивачу 8 821,96 грн. відсотків за
користування кредитом.

Таким чином, прострочена
заборгованість відповідача перед
позивачем по відсоткам за користування
кредитом складає 10 053,31 грн..

Станом на день розгляду справи в суді
відповідач не надав доказів сплати
позивачу відсотків за користування
кредитом чи доказів обґрунтованих
підстав неможливості виконання даного
зобов'язання, а тому дані вимоги
позивача також є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Відповідно до п.3.18.1.17 Умов
обслуговування кредитних лімітів на
поточних рахунках корпоративних
клієнтів при перерахуванні Клієнтом з
поточного рахунку коштів за рахунок
кредитного ліміту на будь-які рахунки
або пластикові карти, власниками якого
є сам власник поточного рахунку або
будь-які пов'язані з ним фізичні особи,
з суми кожного із проведених в рахунок
кредитного ліміту перерахувань
стягується комісія в розмірі 3 % від
суми перерахувань.

На підставі п.п.3.18.4.4, 3.18.1.17 Умов
обслуговування кредитних лімітів на
поточних рахунках корпоративних
клієнтів , позивачем за період з 03.10.2011
року по 19.12.2013 року нараховано до сплати
відповідачем 5 452,26 грн. комісії;
фактично відповідачем сплачено 3 033,94
грн., тобто сума 2 418,312 грн. комісії є
простроченою і підлягає до стягнення з
відповідача.

Також, судом розглянуто вимогу
позивача про стягнення з позивача 3 952,55
грн. пені за період з 01.02.2012 року (дата
виникнення заборгованості по
поверненню суми кредитних коштів в
розмірі 19728,06 грн.) по 19.12.2013 року
(кінцева дата визначена позивачем в
розрахунку) (а.с.43-44, т.1) в результаті
чого суд дійшов наступних висновків.

Частиною 2 ст.193 ГК України встановлено,
що порушення зобов'язань є підставою
для застосування господарських
санкцій, передбачених ГК України,
іншими законами або договором.

Частиною 2 ст. 217 ГК України передбачено
такі види господарських санкцій:
відшкодування збитків; штрафні
санкції, оперативно-господарські
санкції.

Відповідно до ст. 230 ГК України
штрафними санкціями є господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися, крім іншого,
неустойкою.

Стаття 549 ЦК України вказує, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання. При
цьому штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання, а пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно ч.1 ст.550 ЦК України право на
неустойку виникає незалежно від
наявності у кредитора збитків,
завданих невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання.

Стаття 610 цього ж Кодексу передбачає, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

У п.3 ч.1 ст.611 ЦК України встановлено, що
у разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ст.ст.6, 627 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності і
справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що
зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Згідно ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Пунктом 3.18.5.4 Умов визначено, що
нарахування неустойки за кожний
випадок порушення зобов'язань,
передбаченої п. 3.18.5 - 3.18.5.3 здійснюється
протягом 3- х років з дня, коли
відповідне зобов'язання мало бути
виконано Клієнтом. Відповідно до
Тарифів розмір пені складає 0,04 %.

Таким чином, заявлення позивачем вимог
про стягнення з відповідача пені за
прострочення погашення кредиту є
правомірним, оскільки відповідає
умовам укладеного договору та чинного
законодавства.

Перевіркою правильності розрахунку
пені за прострочення погашення кредиту
не виявлено помилок, що свідчить про
обґрунтованість заявленої до
стягнення сум.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 614 ЦК України
особа, яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
Відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання.

Як визначає ст.32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення, а
також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

Відповідно до ст.ст.33, 34, 43
Господарського процесуального кодексу
України докази подаються сторонами та
іншими учасниками судового процесу.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування. Господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення для господарського суду не
є обов'язковим. Обов'язок доказування
та подання доказів розподіляється між
сторонами, виходячи з того, хто
посилається на юридичні факти, які
обґрунтовують його вимоги і
заперечення.

Всупереч наведеним вище нормам та
вимогам ухвали суду відповідач не
подав до суду будь-яких належних та
допустимих доказів в спростування
позовних вимог позивача щодо стягнення
заборгованості по кредиту, процентам
за користування кредитом, комісії та
пені.

За таких обставин, суд дійшов висновку
про задоволення позову в повному
обсязі.

Витрати на судовий збір підлягають
віднесенню на відповідача відповідно
до ст.49 ГПК України.

03.04.2014 року в судовому засіданні
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

Керуючись ст.ст. 4-3, 4-5, 22, 32, 33, 34, 36, 42, 43, 44,
48, 49, 82, 84, 85, 87, 115, 116 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства
"ПОДІЛЛЯ ТЕХСЕРВІС", вул. Колгоспна, 34,
с.Сальник, Калинівський район,
Вінницька область, 22460
(ідентифікаційний код - 36658014) на
користь Публічного акціонерного
товариства "Комерційний банк
"ПРИВАТБАНК"", вул.Набережна Перемоги, 50,
м.Дніпропетровськ, 49094
(ідентифікаційний код - 14360570) - 19 185 грн. 71
коп. - заборгованості за кредитом, 10 053
грн. 31 коп. - заборгованості по
процентам за користування кредитом, 3 952
грн. 55 коп. - пені, 2 418 грн. 32 коп. -
заборгованості по комісії за
користування кредитом, 1 827 грн. 00 коп. -
відшкодування витрат пов'язаних зі
сплатою судового збору.

3. Видати наказ в день набрання рішенням
законної сили.

4. Копію рішення надіслати відповідачу
рекомендованим листом з поштовим
повідомленням про вручення
кореспонденції.

Повне рішення складено 08 квітня 2014 р.

Суддя Банасько
О.О.

віддрук. 2 прим.:

1 - до справи.

2 - відповідачу - вул.Колгоспна, 34,
с.Сальник, Калинівський район,
Вінницька область, 22460.