ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

01.04.14р. Справа № 904/752/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ІТЛ-ГРУПП",
Дніпропетровська область,
Дніпропетровський район, сел. Дослідне

до Приватного акціонерного товариства
"КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРНИЧОГО
ОБЛАДНАННЯ", Дніпропетровська область,
м. Кривий Ріг

про стягнення 5 000,00 грн.

Суддя Колісник І.І.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ІТЛ-ГРУПП"
звернулось до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом до
Приватного акціонерного товариства
"КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРНИЧОГО
ОБЛАДНАННЯ" про стягнення
заборгованості у сумі 5 000,00 грн. Судовий
збір у сумі 1827,00 грн. позивач просить
покласти на відповідача.

Позовні вимоги вмотивовані
невиконанням відповідачем умов
договору № 260913/Р 713 від 26.09.2013 року на
транспортно-експедиторське
обслуговування у внутрішньому та
міжнародному сполученні (далі -
Договір) зі специфікацією № 1 від 30.09.2013
року до цього договору, а також заявки
на перевезення № 3-000012145Р від 11.10.2013 року
у частині повної та своєчасної оплати
наданих послуг на суму 5000,00 грн.
відповідно до двостороннього акту №
ОУ-12145 від 15.10.2013 року.

У судовому засіданні 05.03.2014 року
представник позивача підтримав
позовні вимоги з підстав, зазначених у
позові.

Відповідач відзив на позов не надав,
однак у судовому засіданні 18.03.2014 року
звернувся до суду з клопотанням № 015-1034
від 04.03.2014 року про припинення
провадження у справі, посилаючись на
приписи статті 12 Закону України "Про
третейські суди" та пункт 7.2. договору №
260913/Р 713 від 26.09.2013 року щодо
третейського застереження про розгляд
спорів між сторонами у постійно
діючому регіональному третейському
суді при Асоціації "Регіональна
правова група" відповідно до
регламенту вказаного суду (а.с. 26 - 28 том
1).

Представник позивача залишає
вирішення зазначеного клопотання на
розсуд суду.

Встановлені обставини у справі
дозволяють дійти висновку про
наявність правових підстав для
задоволення клопотання відповідача
про припинення провадження у справі.

Так, згідно з абзацом другим пункту 7.2.
укладеного сторонами договору усі
спори, пов'язані з виконанням усіх умов
цього договору і правовідносин, які
випливають з його тексту, а також спори,
що стосуються його дій та/або
розірвання вирішуються у постійно
діючому регіональному третейському
суді при Асоціації "Регіональна
правова група" (згідно з регламентом
цього суду), рішення якого є остаточним
і обов'язковим для сторін і підлягає
виконанню сторонами у строки,
зазначені в рішенні суду.

Згідно зі статтею 5 Закону України "Про
третейські суди" юридичні та/або
фізичні особи мають право передати на
розгляд третейського суду будь-який
спір, який виникає з цивільних чи
господарських правовідносин, крім
випадків, передбачених законом. Спір
може бути переданий на розгляд
третейського суду за наявності між
сторонами третейської угоди, яка
відповідає вимогам цього Закону.

За змістом статті 6 Закону України "Про
третейські суди" третейські суди в
порядку передбаченому цим законом,
можуть розглядати будь-які справи, що
виникають із цивільних та
господарських правовідносин, за
винятком справ, які відповідно до
закону підлягають вирішенню виключно
судами загальної юрисдикції.

Наведені норми чітко визначають
підвідомчість справ третейським судам
і встановлюють певні винятки, які не
можуть бути передані на розгляд
третейського суду.

Згідно з частиною другою статті 12
Господарського процесуального кодексу
України підвідомчий господарським
судам спір може бути передано на
вирішення третейського суду, крім
спорів про визнання недійсним актів, а
також спорів, що виникають при
укладенні, зміні, розірванні та
виконанні господарських договорів,
пов'язаних із задоволенням державних
потреб, спорів передбачених пунктом 4
частини першої цієї статті, та інших
спорів, передбачених законом.

Рішенням Конституційного суду України
від 10 січня 2008 року № 1-рп/2008 у справі
№1-3/2008 за конституційним поданням 51
народного депутата України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) положень абзаців
сьомого, одинадцятого статті 2, статті 3,
пункту 9 статті 4 та розділу "Третейське
застереження" Закону України "Про
третейські суди" (справа про завдання
третейського суду) визнано, що
відповідно до чинного законодавства
підвідомчий суду загальної юрисдикції
спір у сфері цивільних і господарських
відносин може бути переданий його
сторонами на вирішення третейського
суду, крім випадків встановлених
законом (статтею 17 Цивільного
процесуального кодексу України,
статтею 12 Господарського
процесуального кодексу України,
статтею 6 Закону України "Про
третейські суди"), оскільки гарантуючи
право на судовий захист з боку держави,
Конституція України водночас визнає
право кожного будь-якими не
забороненими законом засобами
захистити свої права і свободи від
порушень і протиправних посягань
(частина 5 статті 55 Конституції
України). Це конституційне право не
може бути скасоване або обмежене
(частина 2 статті 22, стаття 64
Конституції України). Одним із способів
реалізації права кожного будь-якими не
забороненими законом засобами
захистити свої права і свободи від
порушень і протиправних посягань у
сфері цивільних і господарських
правовідносин є звернення до
третейського суду.

За частиною першою статті 12 Закону
України "Про третейські суди"
третейська угода може бути укладена у
вигляді третейського застереження в
договорі, контракті або у вигляді
окремої письмової угоди.

Посилання у договорі, контракті на
документ, який містить умову про
третейський розгляд спору, є
третейською угодою за умови, що договір
укладений у письмовій формі і це
посилання є таким, що робить третейську
угоду частиною договору. Третейська
угода може містити як вказівку про
конкретно визначений третейський суд,
так і просте посилання на вирішення
відповідних спорів між сторонами
третейським судом (частини 6, 9 статті 12
Закону України "Про третейські суди").

Таку угоду сторони вправі укласти як
до, так і після порушення провадження у
справі. В останньому випадку
провадження підлягає припиненню - з
посиланням на зазначену норму
Господарського процесуального кодексу
України. Якщо ж таку угоду укладено до
порушення провадження у справі, то: у
разі коли відповідач не заперечує
проти розгляду справи саме
господарським судом, спір підлягає
вирішенню останнім; у випадку якщо
відповідач з посиланням на згадану
угоду (яка є чинною та не визнавалася
недійсною) наполягає на вирішенні
спору саме третейським судом,
господарський суд має припинити
провадження у справі на підставі
пункту п'ятого частини першої статті 80
Господарського процесуального кодексу
України, що відповідає правовій
позиції, викладеній у пункту 4.2.3.
постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
року № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції".

Відповідно до пункту п'ятого частини
першої статті 80 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо сторони
уклали угоду про передачу даного спору
на вирішення третейського суду.

Згідно з частиною другою статті 44
Господарського процесуального кодексу
України розмір судового збору, порядок
його сплати, повернення і звільнення
від сплати встановлюються законом.

Статтею 7 Закону України "Про судовий
збір" передбачені підстави повернення
судового збору, перелік яких є
вичерпним. У їх числі не зазначено
такої підстави, як припинення
провадження у справі (стаття 80
Господарського процесуального кодексу
України). Водночас закриття
провадження у справі, про яке йдеться у
пункті 5 частини першої цієї статті
Закону як про одну із підстав для
повернення судового збору, є поняттям
цивільного і адміністративного
судочинства, передбаченим відповідно
статтею 205 Цивільного процесуального
кодексу України і статтею 157 Кодексу
адміністративного судочинства
України, які господарськими судами у
здійсненні судочинства не
застосовуються.

Таким чином, припинення провадження у
справі з підстав, передбачених статтею
80 Господарського процесуального
кодексу України, не тягне за собою
наслідків у вигляді повернення
сплаченої суми судового збору (пункт 5.1.
постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 21.02.2013
року № 7 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України").

Керуючись Законом України "Про
третейські суди", п. 5 ч. 1 ст. 80, ст. 86
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі припинити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її прийняття - 01.04.2014 року та може бути
оскаржена до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду
через господарський суд
Дніпропетровської області протягом
п'яти днів з дня її оголошення.

Суддя І.І. Колісник