КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2014 р.
Справа№ 910/9557/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Куксова В.В.

Новікова М.М.

секретар судового засідання - Пугачова
А.С.,

за участю представників сторін: згідно
протоколу судового засідання від 25.03.2014
року по справі № 910/9557/13 (в матеріалах
справи)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу фірми
"Т.М.М." - товариство з обмеженою
відповідальністю на ухвалу
господарського суду міста Києва від
04.02.2014 року за заявою фірми "Т.М.М." -
товариство з обмеженою
відповідальністю про відстрочку
виконання судового рішення по справі №
910/9557/13 (суддя - Якименко М.М.)

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Ласка Лізинг"

до фірми "Т.М.М." - товариство з
обмеженою відповідальністю

про стягнення 197 656,95 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Ласка Лізинг"
звернулося до господарського суду
міста Києва з позовом до фірми "Т.М.М." -
товариства з обмеженою
відповідальністю про стягнення 197 656,95
грн., а саме: 185 485,14 грн. основного боргу,
9 676,48 грн. неустойки, 202,90 грн.
інфляційних втрат та 2 292,43 грн. 3% річних
за весь період прострочення.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 05.06.2013 року у справі № 910/9557/13
позов задоволено повністю, стягнуто з
фірми "Т.М.М." - товариства з обмеженою
відповідальністю на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю "Ласка Лізинг" 185 485,14
грн. - заборгованості за лізинговими
платежами, 9 676,48 грн. - неустойки, 2 292,43
грн. - 3 % річних, 202,90 грн. - інфляційних
втрат, 3 959,00 грн. - судового збору.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 17.12.2013 року
рішення господарського суду міста
Києва від 05.06.2013 року у справі № 910/9557/13
залишено без змін.

20.01.2014 року на примусове виконання
рішення видано відповідний наказ.

Фірма "Т.М.М." - товариство з обмеженою
відповідальністю звернулася до
господарського суду м. Києва з заявою
про відстрочку виконання судового
рішення.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 04.02.2014 року у справі № 910/24045/13
в задоволенні заяви Фірми "Т.М.М." -
товариства з обмеженою
відповідальністю про відстрочку
виконання рішення господарського суду
міста Києва від 05.06.2013 року у справі №
910/9557/13 - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою місцевого
суду, заявник, фірма "Т.М.М." - товариство
з обмеженою відповідальністю,
звернувся з апеляційною скаргою до
Київського апеляційного
господарського суду та просить
скасувати ухвалу суду повністю та
прийняти нову, якою заяву задовольнити
повністю.

Апеляційну скаргу скаржник мотивує
тим, що судом першої інстанції неповно
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи та має місце
невідповідність висновків, викладених
в ухвалі місцевого суду обставинам
справи.

Розпорядженням В.о. голови Київського
апеляційного господарського суду від
12.03.2014 року для розгляду апеляційної
скарги по справі № 910/9557/13 сформовано
колегію суддів у складі: головуючий
суддя Яковлєв М.Л., судді Авдеєв П.В.,
Куксов В.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 13.03.2014 року по
справі № 910/9557/13 прийнято апеляційну
скаргу фірми "Т.М.М." - товариства з
обмеженою відповідальністю до
провадження і призначено перегляд
рішення на 25.03.2014 року.

21.03.2014 року від товариства з обмеженою
відповідальністю "Ласка Лізинг"
надійшла заява про долучення
документів, яка судовою колегією
оглянута та долучено документи до
матеріалів справи.

Товариством з обмеженою
відповідальністю "Ласка Лізинг" на
підставі ст. 96 ГПК України надано до
суду відзив на апеляційну скаргу, в
якому позивач просить у задоволенні
апеляційної скарги відповідача на
ухвалу господарського суду міста Києва
від 04.02.2014 року у справі № 910/9557/13
відмовити повністю, а ухвалу залишити
без змін.

24.03.2014 року від фірми "Т.М.М." - товариства
з обмеженою відповідальністю надійшло
клопотання про долучення додаткових
документів, яке судовою колегією
задоволено та долучено документи до
матеріалів справи.

У зв'язку з перебуванням судді Авдеєва
П.В. у відпустці розпорядженням
секретаря судової палати Київського
апеляційного господарського суду від
25.03.2014 року здійснено заміну судової
колегії та для розгляду апеляційної
скарги по справі № 910/9557/13 сформовано
колегію суддів у складі: головуючий
суддя Яковлєв М.Л., судді Куксов В.В. та
Новіков М.М.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 25.03.2014
апеляційну скаргу фірми "Т.М.М." -
товариства з обмеженою
відповідальністю прийнято до
провадження зазначеною колегією.

Представник відповідача був присутнім
в судовому засіданні та надав свої
пояснення, якими підтримав доводи, що
викладені в апеляційній скарзі та
просив апеляційну скаргу задовольнити,
а ухвалу господарського суду міста
Києва від 04.02.2014 року скасувати
повністю та прийняти нову, якою заяву
задовольнити повністю.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, причини неявки
не повідомив, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення.

Враховуючи викладене, а також
наявність в матеріалах справи всіх
необхідних для перегляду рішення
доказів, апеляційний суд вважає за
можливе здійснити розгляд апеляційної
скарги за відсутністю представника
позивача, проти чого також не
заперечують представник відповідача,
присутній у судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
виступ представника відповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
проаналізувавши застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
ухвала господарського суду міста Києва
від 04.02.2014 року по справі № 910/9557/13 -
частковому скасуванню.

Як визначає ст. 106 ГПК України, окремо
від рішення місцевого господарського
суду можуть бути оскаржені в
апеляційному порядку ухвали місцевого
господарського суду, зокрема ухвала
про відстрочку або розстрочку
виконання рішення, ухвали, постанови,
зміни способу та порядку їх виконання
(п. 20 ч. 1 ст. 106 ГПК України).

Апеляційні скарги на ухвали місцевого
суду розглядаються в порядку,
передбаченому для розгляду
апеляційних скарг на рішення
господарського суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 99 ГПК України, в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Слід зазначити, що відповідно ст. 101 ГПК
України, у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги,
наявні матеріали справи, Київський
апеляційний господарський суд
встановив наступне.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 05.06.2013 у справі № 910/9557/13
(залишене без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 17.12.2013 року)
позовні вимоги товариства з обмеженою
відповідальністю "Ласка Лізинг"
задоволено повінстю, стягнуто з фірми
"Т.М.М." - товариства з обмеженою
відповідальністю на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю "Ласка Лізинг" 185 485,14
грн. - заборгованості за лізинговими
платежами, 9 676,48 грн. - неустойки, 2 292,43
грн. - 3 % річних, 202,90 грн. - інфляційних
втрат, 3 959,00 грн. - судового збору.

18.12.2013 до господарського суду міста
Києва через відділ діловодства від
фірми "Т.М.М" - товариства з обмеженою
відповідальністю надійшла заява,
відповідно до якої заявник просить суд
відстрочити виконання рішення
господарського суду міста Києва від
05.06.2013 у справі № 910/9557/13 строком на два
роки.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 04.02.2014 року у справі № 910/24045/13
в задоволенні заяви Фірми "Т.М.М." -
товариства з обмеженою
відповідальністю про відстрочку
виконання рішення господарського суду
міста Києва від 05.06.2013 року у справі №
910/9557/13 - відмовлено.

Ухвалу мотивовано тим, що у розумінні
вимог ст. 121 ГПК України, а також з
врахуванням відзиву товариства з
обмеженою відповідальністю "Ласка
Лізинг", заявником не доведено
наявність виняткових обставин, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим.

Однак, з зазначеним не може погодитись
колегія суддів, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 115 Господарського
процесуального кодексу України,
рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими на всій
території України і виконуються у
порядку, встановленому цим Кодексом та
Законом України "Про виконавче
провадження".

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Господарського
процесуального кодексу України, при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора чи
його заступника або за своєю
ініціативою господарський суд, який
видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора чи його
заступника і у виняткових випадках,
залежно від обставин справи, може
відстрочити або розстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови, змінити
спосіб та порядок їх виконання.

Таким чином, ухвала про відстрочку
виконання судового рішення може бути
винесена судом лише у виняткових
випадках за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення або роблять його виконання
неможливим.

При цьому, такі виняткові обставини
визначаються судом з огляду на
матеріали справи, у тому числі подані
стороною докази на обґрунтування такої
заяви.

Згідно з вказівками, що містяться в
постанові пленуму Вищого
господарського суду України від 17.10.12.
№ 9 "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України",
відстрочка - це відкладення чи
перенесення виконання рішення на новий
строк, який визначається господарським
судом.

Підставою для відстрочки, розстрочки,
зміни способу та порядку виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
строк або встановленим господарським
судом способом. При цьому слід мати на
увазі, що згоди сторін на вжиття
заходів, передбачених статтею 121
Господарського процесуального кодексу
України, ця стаття не вимагає, і
господарський суд законодавчо не
обмежений будь-якими конкретними
термінами відстрочки чи розстрочки
виконання рішення. Проте, вирішуючи
питання про відстрочку чи розстрочку
виконання рішення, зміну способу і
порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи.

Вищезазначені норми визначають
процесуальну можливість вирішення
питань, пов'язаних із проблемами, що
виникають під час виконання рішення
господарського суду. Проте, нормами
чинного законодавства, зокрема
Господарським процесуальним кодексом
України не визначено переліку
обставин, які свідчать про
неможливість виконання рішення чи
ускладнюють його виконання. Тому, суд
оцінює докази, які підтверджують
зазначені обставини, за правилами ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України і лише за наявності обставин,
що ускладнюють виконання рішення чи
унеможливлюють його, господарський суд
має право відстрочити виконання
рішення чи постанови.

На обґрунтування обставин, викладених
в зазначеній заяві, фірма "Т.М.М" -
товариства з обмеженою
відповідальністю посилається на
відсутність фінансової можливості
вчасно проводити розрахунки з
контрагентами та жорсткий графік
зобов'язань стосовно погашення наявної
заборгованості. Заявник наголошує на
тому, що не відмовляється від виконання
своїх зобов'язань перед позивачем,
проте звертається з проханням
відстрочити їх виконання для уникнення
наслідків визнання відповідача
банкрутом.

В підтвердження викладених обставин
відповідачем надано копію
консолідованої фінансової звітності
незалежного аудиту (а.с. 190-250, т. 1, а.с.
1-5,т. 2).

При цьому, судом враховано, що
консолідована фінансова звітність - це
фінансова звітність, яка відображає
фінансове становище, результати
діяльності та рух грошових коштів
юридичної особи та її дочірніх
підприємств як єдиної економічної
одиниці (ст. 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні), тобто надає
правдиву та неупереджену інформацію
про фінансове становище, результати
діяльності та рух грошових коштів
підприємства.

Приписами ч. ч. 1, 2 статті 43
Господарського процесуального кодексу
України встановлено, що господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Ніякі докази не мають для
господарського суду заздалегідь
встановленої сили.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Будь-які подані учасниками процесу
докази (в тому числі, зокрема, й
стосовно інформації у мережі Інтернет)
підлягають оцінці судом на предмет
належності і допустимості. Вирішуючи
питання щодо доказів, господарські
суди повинні враховувати інститут
допустимості засобів доказування,
згідно з яким обставини справи, що
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (п. 2.5 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції").

При цьому, подані позивачем
роздруковані матеріали з Інтернет
ресурсу не є належними та допустимими
доказами в розумінні приписів ГПК
України, оскільки не спроможні містити
фактичні дані стосовно обставин,
покладених в обґрунтування даної заяви
про відстрочку виконання рішення суду
у справі № 910/9557/13 (а.с. 29-32, т. 2).

Колегією суддів враховано, що суд
повинен враховувати можливі негативні
наслідки для боржника при виконання
рішення у встановлений строк, але перш
за все повинен враховувати такі ж
наслідки і для стягувача при затримці
виконання рішення та не допускати їх
настання, а тому, розглянувши мотиви
поданої заяви, врахувавши матеріальні
інтереси сторін, їх фінансовий стан,
ступінь вини боржника у виникненні
спору, дослідивши наявні докази,
колегія суддів дійшла висновку, що
відстрочення наявної у відповідача
заборгованості забезпечить виконання
рішення господарського суду міста
Києва від 05.06.2013 року у справі № 910/9557/13 і
у майбутньому надасть можливість
заявнику акумулювати необхідну
грошову суму на виконання рішення без
створення ризику визнання його
банкрутом, внаслідок чого заява фірми
"Т.М.М" - товариства з обмеженою
відповідальністю підлягає частковому
задоволенню.

Таким чином, виконання рішення
господарського суду міста Києва від
05.06.2013 року у справі № 910/9557/13 підлягає
відстроченню на 1 (один) рік до 25.03.2015
року.

За правилами ст. 4-7 ГПК України, судове
рішення приймається колегіально за
результатами обговорення усіх
обставин справи.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень та подати до
суду відповідні докази.

Як встановлено ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 6
від 23.03.2012 року "Про судове рішення"
рішення господарського суду має
ґрунтуватись на повному з'ясуванні
такого: чи мали місце обставини, на які
посилаються особи, що беруть участь у
процесі, та якими доказами вони
підтверджуються; чи не виявлено у
процесі розгляду справи інших
фактичних обставин, що мають суттєве
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин; яка правова кваліфікація
відносин сторін, виходячи з фактів,
установлених у процесі розгляду
справи, та яка правова норма підлягає
застосуванню для вирішення спору.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 103
Господарського процесуального кодексу
України, апеляційна інстанція за
результатами розгляду апеляційної
скарги має право скасувати рішення
повністю або частково і прийняти нове
рішення.

У відповідності до пунктів 1, 2, 3 частини
1 статті 104 Господарського
процесуального кодексу України
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого господарського суду
є неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які місцевий господарський суд визнав
встановленими; невідповідність
висновків, викладених у рішенні
місцевого господарського суду,
обставинам справи.

З огляду на вищенаведене, апеляційний
господарський суд вважає, що
зазначеним вище обставинам місцевий
господарський суд не надав належної
оцінки, що призвело до прийняття
частково невірної ухвали. Зокрема,
ухвала господарського суду міста Києва
від 04.02.2014 року прийнята після
неповного з'ясування обставин, що мають
значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими, а також у зв'язку з
неправильним застосуванням норм
процесуального та матеріального права,
і є таким що не відповідає нормам
закону.

Таким чином, апеляційна скарга фірми
"Т.М.М." - товариства з обмеженою
відповідальністю підлягає частковому
задоволенню, а оскаржувану ухвалу суду
слід скасувати частково та заяву про
відстрочку виконання рішення
задовольнити частково.

З огляду на вищезазначене, керуючись
ст. ст. 4-7, 33, 43, 99, 101-103, 105, 106 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фірми "Т.М.М." -
товариство з обмеженою
відповідальністю на ухвалу
господарського суду міста Києва від
04.02.2014 року по справі № 910/9557/13
задовольнити частково.

2. Ухвалу господарського суду міста
Києва від 04.02.2014 року у справі № 910/9557/13
скасувати та приняти нове рішення,
яким:

Заяву фірми "Т.М.М" - товариства з
обмеженою відповідальністю про
відстрочку виконання рішення
господарського суду міста Києва від
05.06.2013 року у справі № 910/9557/13
задовольнити частково.

Відстрочити на 1 (один) рік до 25.03.2015 року
виконання рішення господарського суду
міста Києва від 05.06.2013 року у справі №
910/9557/13.

3. Матеріали справи № 910/9557/13 повернути
до господарського суду міста Києва.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду може бути
оскаржено до Вищого господарського
суду України у порядку, передбаченому
ст. 107 ГПК України.

Постанова Київського апеляційного
господарського суду за наслідками
перегляду відповідно до ст. 105 ГПК
України набирає законної сили з дня її
прийняття.

Головуючий суддя
М.Л. Яковлєв

Судді
В.В. Куксов

М.М. Новіков