ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.03.2014
Справа № 905/9142/13

Господарський суд Донецької області у
складі судді Риженко Т.М.,

при секретарі Куньчик Е.А., розглянув у
відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою: Товариства з
обмеженою відповідальністю «Деміс
Канц», м.Київ

до Відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Донукрторг»,
м.Донецьк

про: стягнення заборгованості у
розмірі 9 415,42грн., 3% річних у сумі 95,19грн.

за участю:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Мірзоян Л.М. (за
довіреністю);

СУТЬ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Деміс Канц», м.Київ
(далі - Позивач) звернулось до
Господарського суду Донецької області
з позовною заявою до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Донукрторг», м.Донецьк (далі -
Відповідач) про стягнення
заборгованості у розмірі 9 415,42грн., 3%
річних у сумі 95,19грн.

В обґрунтування позовних вимог Позивач
посилається на неналежне виконання
Відповідачем зобов'язань за договором
купівлі-продажу на умовах оплати з
відстроченням платежу №1098 від 21.06.2012р.,
щодо оплати за поставлений товар.

На підтвердження вказаних обставин
Позивач надав належним чином
засвідчені копії наступних документів:
договору купівлі-продажу на умовах
оплати з відстроченням платежу №1098 від
21.06.2012р., протоколу розбіжностей від
21.06.2012р., видаткових накладних,
довіреностей на отримання
матеріальних цінностей, договору про
переведення боргу №36295682 від 01.02.2013р.,
вимоги про сплату грошових коштів на
суму 9 415,42грн. №2-07/08-13 від 07.08.2013р.,
доказів направлення вимоги на адресу
Відповідача, правоустановчих
документів Товариства з обмеженою
відповідальністю «Деміс Канц».

Нормативно свої вимоги Позивач
обґрунтовує ст.ст. 509, 525, 526, 610, 612, 625
Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 193
Господарського кодексу України, ст.ст.
1, 2, 12, 58 Господарського процесуального
кодексу України.

28.01.2014р. Позивачем через канцелярію
суду надано належним чином засвідчені
копії наступних документів по справі:
виписок з банківського рахунку з
доказами здійснення Відповідачем
часткової оплати за поставлений товар,
акту звіряння взаємних розрахунків,
який підписано та засвідчено печаткою
з боку Позивача, відповідно до якого
заборгованість станом на 23.01.2014р.
складає 9 415,42грн. та витяг з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб підприємців стосовно
статусу та місцезнаходження
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Донукрторг».

14.02.2014р. Відповідачем через канцелярію
суду надані належним чином засвідчені
копії правоустановчих документів
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Донукрторг».

Розпорядженням заступника голови
господарського суду Донецької області
від 17.02.2014р. справу передано на розгляд
судді Довгалюк В.О.

Розпорядженням заступника голови
господарського суду Донецької області
від 03.03.2014р. справу передано на розгляд
судді Риженко Т.М.

18.03.2014р. Відповідачем через канцелярію
суду надано відзив на позовну заяву в
якому зазначає, що платіжним
дорученням №14094 від 14.02.2014р. на суму 9
413,74грн. та платіжним дорученням №14794
від 04.03.2014р. на суму 1,68грн. Відповідач
повністю сплатив заборгованість, яка
існувала перед Позивачем. У зв'язку з
чим Відповідач просить провадження у
справі в частині стягнення
заборгованості у сумі 9 415,42грн.
припинити на підставі ст.80 ГПК України.
В частині стягнення 3% річних у розмірі
95,19грн. Відповідач просить відмовити у
вказаній частині позовних вимог з
огляду на наступне. Позивач зазначає
про те, що санкції у вигляді 3% річних
нараховані з моменту, вказаному
безпосередньо у вимозі від 07.08.2013р.
№2-07/08-13, а саме з 19.08.2013р. Однак при цьому
Позивач не надав жодних доказів на
підтвердження того, що відповідна
вимога була отримана Відповідачем саме
19.08.2013р. Окрім цього, чинним
законодавством не передбачено
можливості нарахування штрафних
санкцій з моменту, який зазначений у
вимозі.

Представник Позивача у судове
засідання 19.03.2014р. не з'явився, про час
та місце слухання справи повідомлений
належним чином.

Представник Відповідача у судове
засідання 19.03.2014р. з'явився, просив
припинити провадження по справі в
частині стягнення заборгованості,
проти нарахування штрафних санкцій
заперечив з підстав викладених у
відзиві на позовну заяву.

До початку судового засідання надано
до суду клопотання про розгляд справи
без застосування технічних засобів
фіксації судового процесу. Дане
клопотання не суперечить чинному
законодавству, інтересам сторін, тому
приймається судом та підлягає
задоволенню.

Розглянувши матеріали справи,
долучивши до матеріалів справи надані
сторонами докази, суд

ВСТАНОВИВ:

21 червня 2012 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю «ТС
Обжора» (Покупець) та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Деміс
Канц» (Продавець) було укладено договір
купівлі-продажу на умовах оплати з
відстроченням платежу №1098, відповідно
п.1.1 якого Продавець поставляє та
передає у власність Покупця, а Покупець
приймає та оплачує товар на умовах та у
порядку, встановленому даним
Договором, відповідно до Замовлень на
поставку, товаросупроводжувальним
документам, ціни в яких не можуть
перевищувати в Специфікації, що є
невід'ємною частиною даного Договору.

Згідно п. 6.1.4 договору (в редакції
протоколу розбіжностей від 21.06.2012р.)
Покупець зобов'язаний оплачувати Товар
на умовах відстрочення платежу -
протягом 45 (сорока п'яти) календарних
днів з моменту поставки відповідної
партії Товару Покупцю. Зобов'язання з
поставки вважаються виконаними з
моменту передачі партії Товару
Покупцю, що посвідчується накладною
(товарно-транспортною накладною),
підписаною уповноваженими
представниками Сторін.

На виконання умов договору Позивачем
було здійснено поставку Товариству з
обмеженою відповідальністю «ТС
Обжора», що підтверджується
видатковими накладними, які підписано
та засвідчено печатками з боку обох
Сторін без зауважень.

Товариством з обмеженою
відповідальністю «ТС Обжора» товар
отримано на підставі довіреностей на
отримання матеріальних цінностей.

Внаслідок цього обов'язок передачі
Постачальником товару вважається
виконаним.

Товариством з обмеженою
відповідальністю «ТС Обжора» було
здійснено лише часткову оплату за
поставлений товар, внаслідок чого
виникла заборгованість у сумі 62 415,42грн.

01 лютого 2013 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю «ТС
Обжора» (Первісний боржник),
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Донукрторг» (Новий
боржник) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Деміс Канц»
(Кредитор) було укладено договір про
переведення боргу №36295682, відповідно
п.1.1 якого даним договором регулюються
відносини, пов'язані з заміною
зобов'язань сторони (Первісного
боржника) у зобов'язанні, які виникли з
Договору купівлі-продажу на умовах
оплати з відстроченням платежу №1098 від
21 червня 2012р., укладеного між Первісним
боржником та Кредитором (далі
іменується Основний договір).

Згідно п.2 якого Первісний боржник
переводить на Нового боржника
кредиторську заборгованість (грошове
зобов'язання) станом на дату підписання
даного Договору, яке виникло на
підставі основного договору у сумі 62
415,42грн., яка підтверджується атом
звіряння взаємних розрахунків,
підписаним сторонами.

У пункті 4 встановлено, що Кредитор не
заперечує проти заміни Первісного
боржника Новим боржником в Основному
договорі та, підписуючи зі своєї
сторони вказаний договір, дає згоду на
відповідне переведення боргу в порядку
та на умовах, встановлених даним
Договором.

Відповідачем незважаючи на настання
строку оплати не була здійснена оплата
за поставлений товар у повному обсязі,
внаслідок чого виникла заборгованість
у сумі 9 415,42грн.

Позивачем на адресу Відповідача було
направлено вимогу №2-07/08-13 від 07.08.2013р.
про сплату грошових коштів на суму 9
415,42грн.

За таких обставин та у зв'язку із
неналежним виконанням грошових
зобов'язань Відповідачем Позивач
звернувся до суду з позовом.

Дослідивши матеріали справи, керуючись
ст.ст. 32, 33, 34, 36 Господарського
процесуального кодексу України, суд
вважає вимоги Позивача до Відповідача
такими, що підлягають задоволенню,
враховуючи наступне:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України, ст.173 Господарського кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509
Цивільного кодексу України, ст.174
Господарського кодексу України
виникають, зокрема, з договору.

Оцінивши зміст договору
купівлі-продажу на умовах оплати з
відстроченням платежу №1098 від 21.06.2012р.,
з якого виникли цивільні права та
обов'язки сторін, суд дійшов висновку,
що укладений правочин за своїм змістом
та правовою природою є договором
купівлі - продажу, який підпадає під
правове регулювання норм статті 655-697
Цивільного кодексу України.

За договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму п.1 ст.655 ЦК
України

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України та ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до умов закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутністю таких умов та вимог
-відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

При цьому, приписи ч.7 ст. 193
Господарського кодексу України та ст.
525 Цивільного кодексу України
встановлюють загальне правило щодо
заборони односторонньої відмови від
зобов'язання або односторонньої зміни
його умов, що кореспондується із
вимогами ст. 629 Цивільного кодексу
України щодо обов'язковості договору
для виконання сторонами.

Судом встановлено, що відповідно до
умов договору купівлі-продажу на
умовах оплати з відстроченням платежу
№1098 від 21.06.2012р. Позивачем було
здійснено поставку Товариству з
обмеженою відповідальністю «ТС
Обжора», проте останнім було здійснено
лише часткову оплату за поставлений
товар у сумі.

Документи, які б свідчили про незгоду
Покупця з неналежністю виконання
Постачальником своїх зобов'язань по
Договору - суду не надавались.

01 лютого 2013 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю «ТС
Обжора» (Первісний боржник),
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Донукрторг» (Новий
боржник) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Деміс Канц»
(Кредитор) було укладено договір про
переведення боргу №36295682, відповідно
п.1.1 якого даним договором регулюються
відносини, пов'язані з заміною
зобов'язань сторони (Первісного
боржника) у зобов'язанні, які виникли з
Договору купівлі-продажу на умовах
оплати з відстроченням платежу №1098 від
21 червня 2012р., укладеного між Первісним
боржником та Кредитором (далі
іменується Основний договір).

Відтак, судом встановлено, що в
результаті укладання договору
переведення боргу №36295682, була
здійснена заміна боржника у
зобов'язанні, та Відповідач набув
зобов'язань щодо сплати суми
заборгованості за поставлений товар за
договором купівлі-продажу на умовах
оплати з відстроченням платежу №1098 від
21.06.2012р.

Як вбачається із матеріалів справи
Відповідачем було сплачено суму боргу
у розмірі 9 415,42грн., припинивши у такий
спосіб існування предмету спору у
вказаній частині позовних вимог.
Вказана сплата підтверджена
документально, платіжне доручення №14094
від 14.02.2014р., №14794 від 04.03.2014р.

Оскільки погашення відбулося після
звернення із розглядуваним позовом до
суду, таке усунення існування предмету
спору у зв'язку із його врегулюванням
сторонами зумовлює припинення
провадження у справі відповідно до п. 1-1
ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України.
Аналогічної позиції дотримується і
Вищий господарський суд України в п. 4.4
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
26.12.2011р. №18.

На підставі статті 625 ЦК України
прострочення виконання грошового
зобов'язання тягне за собою обов'язок
відповідача сплатити 3% річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

За розрахунком Позивача розмір 3%
річних від суми загального боргу за
період з 19.08.2013р. по 19.12.2013р. складає
95,19грн.

Суд, перевіривши арифметичний
розрахунок позовних вимог про
стягнення 3% річних задовольняє цю
вимогу у розмірі зазначеному Позивачем
- 95,19грн.

Розподіл судових витрат здійснюється у
відповідності до ст.49 Господарського
процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю «Деміс
Канц», м.Київ до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Донукрторг»,
м.Донецьк 3% річних у сумі 95,19грн.
задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Донукрторг» (83049,
м.Донецьк, вул.Хірургічна, буд.22, , р/р 2976 в ПАТ «Універсал
Банк», МФО 322001) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Деміс
Канц» (01601, м.Київ, вул.Шовковична, буд.
42-44, , р/р 3588 в ПАТ
«ПУМБ», МФО 334851) 3% річних у сумі 95,19грн.,
судовий збір у розмірі 1 720,50грн.

3. Провадження у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Деміс Канц», м.Київ
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Донукрторг»,
м.Донецьк про стягнення
заборгованості у розмірі 9 415,42грн.
припинити на підставі п.1-1 ст.80 ГПК
України.

У судовому засіданні 19.03.14р.
проголошено та підписано вступну та
резолютивну частину рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано, а у разі подання апеляційної
скарги - після розгляду справи
апеляційним господарським судом, якщо
рішення не буде скасовано.

Суддя
Т.М. Риженко

Повний текст рішення
складено та підписано 24.03.14р.