м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/2608/14 26.03.14За позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Високі Аграрні
про стягнення 42 735,68 грн.
Суддя Лиськов М.О.
Від позивача ОСОБА_1
Від відповідача не з'явився
В судовому засіданні 26.03.2014 відповідно
до положень ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, було
оголошено вступну та резолютивну
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
17.02.2014 до канцелярії Господарського
суду м. Києва надійшла позовна заява
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
(надалі - позивач) до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Високі
Аграрні Технології" (надалі -
відповідач) про стягнення 42 735,68 грн.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 19.02.2014 року прийнято позовну
заяву до розгляду та порушено
провадження по справі № 910/2608/14, розгляд
справи призначено на 12.03.2014.
11.03.2014 до канцелярії Господарського
суду міста Києва від представника
позивача надішли документи на
виконання вимог ухвали про порушення
провадження у справі.
В судове засідання, призначене на
12.03.2014, представник відповідача не
з'явився, витребувані ухвалою суду
документи не надіслав, причин не явки
суд не повідомив, хоча про час та місце
розгляду справи, був належним чином
В судове засідання, призначене на
12.03.2014, представник позивача з'явився,
надав пояснення по суті справи та подав
додаткові докази по справі.
У зв'язку з неявкою відповідача розгляд
справи відкладено на 26.03.2014.
В судове засідання, призначене на
26.03.2014, з'явився представник позивача та
підтримав позовні вимоги в повному
В судове засідання, призначене на
26.03.2014, представник відповідача не
з'явився, причин не явки суд не
повідомив, хоча про час та місце
розгляду справи, був належним чином
повідомлений, що підтверджується
зворотнім повідомленням про вручення
2881806 1, згідно якого 19.03.2014 представник
відповідача отримав поштове
відправлення Господарського суду м.
Києва з ухвалою про порушення
провадження у справі.
Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" в разі якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.
Ухвали суду, позовна заява надсилались
відповідачам на юридичну адресу
підприємства згідно відомостей
єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України
(довідка з ЄДРПОУ наявна в матеріалах
справи). У відповідності з положеннями
п. 3.6 Роз'яснення Вищого арбітражного
суду України "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України"від
18.09.1997 особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце її розгляду судом, якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві.
Пунктом 11 "Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 15.03.2007
(2.04.2009)"передбачено, що до повноважень
господарських судів не віднесено
установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.
Зважаючи на достатність в матеріалах
справи доказів, необхідних для повного
та об'єктивного вирішення справи,
розгляд справи відбувався з
урахуванням положень ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України за наявними у справі
Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд, -
01.07.2013 між позивачем (надалі -
перевізник) та відповідачем (далі по
тексту - замовник) (разом - сторони), було
укладено договір № 0107 про надання
послуг з перевезення вантажів
автомобільним транспортом України
(належним чином засвідчена копія
договору міститься в матеріалах
справи, надалі - договір), згідно умов п.
1.1. якого перевізник зобов'язується
надати замовнику транспортні послуги з
перевезення вантажу, а замовник
зобов'язується провести оплату.
За наслідками перевезення було
підписано акти прийому-передачі
наданих послуг №ВЛ-0000025 від 22.07.2013, №
ВЛ-0000023 від 17.07.2013, №ВЛ-0000027 від 26.07.2013.
Факт надання послуг позивачем
відповідачеві підтверджується
товарно-транспортними накладними
згідно яких замовником та
вантажоодержувачем зазначено
відповідача на загальну суму 44 545 грн.
Однак, в порушення умов договору
відповідачем оплату за надані послуги
було здійснено частково на суму 5 000
грн., а отже заборгованість відповідача
перед позивачем становить: 39 545 грн.
Отже, спір виник внаслідок того, що
позивач вважає, що відповідачем не було
у повному обсязі сплачено вартість
отриманих послуг, в зв'язку з чим у
відповідача виникла заборгованість
перед позивачем в розмірі 39 545 грн.
Таким чином судом встановлено факт
наявності порушень відповідачем
взятих на себе господарських
Ст. 909 Цивільного кодексу України, ст. 307
Господарського кодексу України
передбачено, що за договором
перевезення вантажу одна сторона
(перевізник) зобов'язується доставити
їй другою стороною (відправником)
вантаж до пункту призначення та видати
його особі, яка має право на одержання
вантажу (одержувачеві), а відправник
зобов'язується сплатити за перевезення
вантажу встановлену плату.
Ст. 525 Цивільного кодексу України, ст. 193
Господарського кодексу України
передбачено, що одностороння відмова
від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.
Ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193
Господарського кодексу України
передбачено, що зобов'язання повинно
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору.
Ст. 224 Господарського кодексу України
передбачає, що учасник господарських
відносин, який порушив господарське
зобов'язання або установлені вимоги
щодо здійснення господарської
діяльності, повинен відшкодувати
завдані цим збитки суб'єкту, права або
законні інтереси якого порушено. Під
збитками розуміють витрати, зроблені
управленою стороною, втрата або
пошкодження майна, а також не одержані
нею доходи, які управнена сторона
одержала б у разі належного виконання
зобов'язання або додержання правил
здійснення господарської діяльності
У ст. 225 Господарського кодексу України
зазначено, що до складу збитків, що
підлягають відшкодуванню включаються
додаткові витрати ( в т.ч. штрафні
санкції), понесені стороною, яка
зазнала збитків внаслідок порушення
зобов'язання іншою стороною.
Ст. 610 Цивільного кодексу України
визначено, що порушення зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).
Ст. 612 Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк
встановлений договором або законом.
Таким чином судом встановлено факт
наявності порушень відповідачем
взятих на себе господарських
Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги позивача в частині стягнення
основної заборгованості підлягають
Окрім того позивач просить стягнути з
відповідача 2 566,63 грн. пені в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ за
кожний день прострочки.
Відповідно до ст. 230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.
Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу
України, штрафні санкції за порушення
грошових зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу
України нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня коли
зобов'язання мало бути виконано.
Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" розмір
пені обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період за який сплачується
Таким чином, враховуючи вищевикладене,
з відповідача на користь позивача
підлягає стягненню сума пені в розмірі
Крім того, позивач на підставі п. 2 ст. 625
Цивільного Кодексу України просить суд
стягнути з відповідача на свою 624,05 грн.
трьох відсотків річних.
Згідно ст. 229 Господарського кодексу
України та ст.625 Цивільного Кодексу
України, за прострочення виконання
грошового зобов'язання настає
відповідальність у вигляді сплати суми
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також сплати трьох
процентів річних від простроченої
Оскільки вимоги позивача щодо
стягнення з відповідача 3 % річних
ґрунтуються на законі (п. 2 ст. 625
Цивільного кодексу України), а
відповідач є таким що прострочив
виконання грошового зобов'язання,
позовні вимоги позивача в частині
стягнення 3 % річних підлягають
задоволенню відповідно до наведеного в
позовній заяві розрахунку. При
здійсненні перевірки розрахунку 3%
річних нарахованих позивачем, судом
встановлено, що ним правильно
здійснено вказаний розрахунок.
Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги позивача підлягають
задоволенню повністю.
Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача.
Виходячи з вищенаведеного та керуючись
ст. ст. 4, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -
1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Високі Аграрні
будинок 28А; ідентифікаційний код: 36376609)
з будь-якого рахунку виявленого
державним виконавцем під час виконання
рішення на користь Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (61172, АДРЕСА_1;
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 39 545
(тридцять дев'ять тисяч п'ятсот сорок
п'ять) грн. 00 коп. - основного боргу, 624
(шістсот двадцять чотири) грн. 05 коп. - 3 %
річних, 2 566 (дві тисячі п'ятсот
шістдесят шість) грн. 63 коп. - пені та 1 827
(одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн.
00 коп. - суму судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

4. Копію рішення направити сторонам.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено 31.03.2014

Суддя
М.О. Лиськов