КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2014 р. Справа№ 922/2979/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Баранця О.М.

суддів: Калатай Н.Ф.

Пашкіної С.А.

при секретарі
Майданевич Г.А.

за участю

представників сторін : від
позивача - Дзюбан А.І.

від
відповідача - Фурманов В.В.

розглянувши Публічного
акціонерного товариства

апеляційну скаргу
"Укргазвидобування" в особі філії

Управління
будівельно - монтажних робіт

"Укргазспецбудмонтаж"

на рішення

господарського суду м. Києва

від 20.01.2014 року.

у справі №922/2979/13 (Суддя
Чебикіна С.О.)

за первісним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю

"Віконенко"

до Публічного
акціонерного товариства

"Укргазвидобування" в особі філії

Управління
будівельно - монтажних робіт

"Укргазспецбудмонтаж"

про про стягнення
61981, 20 грн.

за зустрічним позовом Публічного
акціонерного товариства

"Укргазвидобування" в особі філії

Управління
будівельно - монтажних робіт

"Укргазспецбудмонтаж"

до Товариства з
обмеженою відповідальністю

"Віконенко"

про стягнення пені у
розмірі 5589,39 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва
від 20.01.2014 року первісний позов
задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного
товариства "Укргазвидобування"
(04053, м. Київ, Шевченківський район, вул.
Кудрявська, 26/28, код 30019775) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Віконенко" (47264,
Тернопільська обл., Зборівський район,
с.Озерна, вул. Б. Хмельницького, 8, код
37345655) 59 313 (п'ятдесят дев'ять тисяч
триста тринадцять) грн. 67 коп. основного
боргу, 1073 (тисячу сімдесят три) грн. 58
коп. - пені, 237 (двісті тридцять сім) грн.,
49 коп. - інфляційних втрат, 1095 (тисячу
дев'яносто п'ять) грн., 48 коп. - 3 % річних,
2844 (дві тисячі вісімсот сорок чотири )
грн. 69 коп. судових витрат та 1 720 (одна
тисяча сімсот двадцять) грн. 50 коп.
судового збору.

В іншій частині в первісному позові
відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову
відмовлено.

Не погоджуючись із вищевказаним
рішенням, ПАТ "Укргазвидобування" в
особі філії Управління будівельно -
монтажних робіт "Укргазспецбудмонтаж"
звернулося з апеляційною скаргою, в
якій просить скасувати рішення
повністю та прийняти нове рішення, яким
в задоволені позовних вимог відмовити
повністю.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 03.03.2014 року
апеляційну скаргу прийнято до
провадження. Розгляд справи призначено
до розгляду.

Представником ТОВ "Віконенко" подано
відзив на апеляційну скаргу, в якому
останій просить рішення залишити без
змін, а апеляційну скаргу без
задоволення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються доводи
та заперечення сторін, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд встановив
наступне.

Як вбачається з матеріалів даної
справи, 23 травня 2012 року між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Віконенко"
(постачальник, позивач за первісним
позовом) та Публічним акціонерним
товариством "Укргазвидобування" в
особі філії Управління будівельно -
монтажних робіт "Укргазспецбудмонтаж"
(покупець, відповідач за первісним
позовом) було укладено договір
поставки № 105/12, за умовами якого
постачальник передає, а покупець
приймає і оплачує на умовах договору
товар, визначений у специфікації, що
додається до договору і є його
невід'ємною частиною (п.1.1. договору).

Відповідно до п. 3.2. договору обсяг
постачання кожної партії товару
визначається в рознарядках покупця.

Відповідно до п.3.4.1. відвантаження
товару проводиться лише після
отримання рознарядки покупця.

Пунктом 4.7. зазначено, що загальна
вартість договору визначається
загальною вартістю товару, вказаного в
специфікації до договору.

Договір набирає чинності з моменту
його підписання сторонами і діє до
31.05.2013 року, а в частині
взаєморозрахунків - до повного
виконання зобов'язань. (п. 11.1. договору).

Пунктом 5.1. договору передбачено, що
покупець проводить оплату по факту
поставки товару на підставі рахунку та
акту приймання - передачі або
накладної, шляхом перерахування коштів
на рахунок постачальника, з
урахуванням ПДВ, на умовах, зазначених
у Специфікаціях.

Відповідно до Специфікації від 23.05.2012
року додатку до договору, яка є
невід'ємною частиною цього договору,
умови поставки товару DDP - станція
призначення.

Пункт 2 - строк поставки товару: 31.05.2013
року.

Пункт 3 Специфікації - умови та строки
поставки товару: безготівково, по факту
поставки 30 днів.

В пункті 7 Специфікації зазначено, що
відвантаження товару проводиться
після надання рознарядки покупця.

Поясненнями позивача за первісним
позовом та видатковими накладними
№606121 від 06.06.2012 року та № 1708121 від 17.08.2012
року стверджується факт поставки
позивачем за первісним позовом
відповідачу за первісним позовом
товару на загальну суму 86870, 50 грн.

Відповідач за первісним позовом за
отриманий товар розрахувався лише
частково, сплативши позивачеві за
первісним позовом 27 556, 83 грн., що
підтверджується матеріалами справи, а
саме платіжним дорученням № 183 від
22.10.2012 року, в зв'язку з чим має
заборгованість перед позивачем за
первісним позовом у розмірі 59 313, 67 грн.
(86870, 50 грн. - 27556, 83 грн.).

Отже, позивач за первісним позовом
виконав взяті на себе зобов'язання за
договором з поставки товару
відповідачу за первісним позовом, а
відповідач за первісним позовом не
виконав належним чином взяті на себе
зобов'язання з оплати отриманого
товару та має перед позивачем
заборгованість у сумі 59 313, 67 грн.

Доказів сплати вказаної
заборгованості відповідачем за
первісним позовом не надано.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться та у встановлений
строк, одностороння відмова від
виконання зобов'язання не
допускається.

Товар Відповідачем прийнято повністю і
жодних претензій з приводу
необґрунтованості чи безпідставності
поставки цієї партії товару від
Відповідача не надійшло, тобто
асортимент, кількість та
характеристики поставленого товару
повністю відповідали рознарядці
Відповідача.

Окрім цього, в ході досудового
врегулювання цього господарського
спору Відповідачем у відповіді на
претензію (від 29.10.2012 року за № 16-01-3871)
повністю визнано заборгованість за
поставлений Позивачем товар та не
наведено жодних претензій з приводу
необґрунтованості чи безпідставності
таких поставок товару.

За таких обставин, позовні вимоги в
частині стягнення заборгованості у
розмірі 59313, 67 грн. обґрунтовані, і тому
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Позовні вимоги про стягнення 3 % річних
у сумі 1095,48 грн. та інфляційних втрат у
сумі 237, 49 грн. підлягають задоволенню
за розрахунком позивача за первісним
позовом, який відповідає вимогам
законодавства та умовам договору

Також, позивач просив стягнути з
відповідача пеню в розмірі 1334, 56 грн. за
період з вересня 2012 року по квітень 2013
року.

Статтею 230 Господарського кодексу
України визначено, що порушення
зобов'язання є підставою для
застосування господарських санкцій
(неустойка, штраф, пеня).

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ч.3
ст. 549 ЦК України).

Відповідно до п. 7.8. договору у разі
порушення строків оплати за
поставлений товар, відповідач сплачує
позивачеві за кожний день прострочення
пеню в розмірі 0,01%, від суми
заборгованості за кожний день
прострочення платежу, але не більше
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла в період, за який сплачується
пеня.

Відповідач за первісним позовом мав
здійснити оплату по факту поставки
товару за умовами п. 5.1. договору, пункт 3
Специфікації.

Згідно ч.6 ст. 232 Господарського кодексу
України, нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Період розрахунку пені було взято
позивачем з вересня 2012 по квітень 2013, що
становить більш, ніж шість місяців.

За таких обставин, позовні вимоги про
стягнення з відповідача на користь
позивача пені у період з 18 вересня 2012
року по 18 березень 2013 обґрунтовані та
підлягають задоволенню у розмірі 1073, 58
грн. за уточненим розрахунком суду. В
іншій частині стягнення пені в позові
слід відмовити.

Щодо зустрічних позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
"Укргазвидобування" в особі філії
Управління будівельно - монтажних
робіт "Укргазспецбудмонтаж" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Віконенко" про
зобов'язання виконати умови договору
поставки № 105/12 від 13.05.2013 року щодо
поставки товарно - матеріальних
цінностей в сумі 91629,50 грн. та про
стягнення пені у розмірі 5589, 39 грн. за
невиконання взятих на себе зобов'язань
згідно договору, слід зазначити
наступне.

У зустрічній позовній заяві
відповідачем за зустрічним позовом
зазначено, що відповідачем за
зустрічним позовом порушено умови
договору поставки № 105/12 від
23.05.2012 року, зокрема, товар поставлений
не в повному об'ємі в строк до 31.05.2013
року на суму 91629,50 грн. ( п. 3.1. договору, п.
2 специфікації).

Статтею 509 Цивільного кодексу України
визначено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 ст. 538
Цивільного кодексу України у разі
невиконання однією із сторін у
зобов'язання свого обов'язку друга
сторона має право зупинити виконання
свого обов'язку, відмовитись від його
виконання частково або в повному
обсязі.

Частиною 4 ст. 612 Цивільного кодексу
України зазначено, що прострочення
боржника не настає, якщо зобов'язання
не може бути виконано внаслідок
прострочення кредитора.

Відповідно до п. 3.4.1. договору та пункту
7 специфікації, відвантаження товару
відбувається лише після отримання
рознарядки покупця.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем за зустрічним позовом не
надано доказів направлення рознарядки
всупереч умов пункту 3.4.1. договору та
пункту 7 Специфікації. Також не було
проведено розрахунків з позивачем за
первісним позовом своєчасно (до 31.05.2013
року - в строк поставки за договором), а
відтак відповідач за зустрічним
позовом обґрунтовано зупинив
виконання свого обов'язку поставити
товар на суму 91629,50 грн.

За таких обставин, підстави для
задоволення зустрічного позову
відсутні, а тому у задоволенні
зустрічного позову Публічного
акціонерного товариства
"Укргазвидобування" в особі філії
Управління будівельно - монтажних
робіт "Укргазспецбудмонтаж" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Віконенко" про
зобов'язання виконати умови договору
поставки № 105/12 від 13.05.2013 року щодо
поставки товарно - матеріальних
цінностей в сумі 91629, 50 грн. та про
стягнення пені у розмірі 5589,39 грн. за
невиконання взятих на себе зобов'язань
згідно договору слід відмовити.

Приписами статті 34 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи, обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

У відповідності до ч. 1 ст. 44 ГПК України
судові витрати складаються з судового
збору, сум, що підлягають сплаті за
проведення судової експертизи,
призначеної господарським судом,
витрат, пов'язаних з оглядом та
дослідженням речових доказів у місці
їх знаходження, оплати послуг
перекладача, адвоката та інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи.

За приписами ч. ч. 2, 3 п.1 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 7 від 21.02.2013 року «Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України» до інших витрат у
розумінні статті 44 ГПК відносяться,
зокрема: витрати сторін та інших
учасників судового процесу, пов'язані з
явкою їх або їхніх представників у
засідання господарського суду, за
умови, що таку явку судом було визнано
обов'язковою. Зазначені витрати не
входять до складу ціни позову і не
можуть стягуватися під виглядом
збитків.

Щодо включення до складу судових
витрат, витрат, пов'язаних з явкою в
судові засідання представника
позивача за первісним позовом у
розмірі 2844,69 грн., суд першої інстанції
дійшов висновку, що дане клопотання
позивача за первісним позовом підлягає
задоволенню.

Проте, колегія суддів не може
погодитись з таким висновком суду,
оскільки витрати пов'язані з явкою в
судові засідання представника
позивача за первісним позовом має
оплачувати саме підприємство.

Господарські суди не визнавали явку
представника ТОВ «Віконенко» в судове
засідання обов'язковою.

Тож, оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, колегія суддів дійшла
висновку про зміну рішення суду першої
інстанції в частині стягнення витрат,
пов'язаних з явкою в судові засідання
представника позивача за первісним
позовом.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду м. Києва
від 20.01.2014 року у справі №922/2979/13 змінити
та викласти резолютивну частину в
наступній редвкції.

Первісний позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Укргазвидобування"
( 04053, м. Київ, Шевченківський район,
вул. Кудрявська, 26/28, код 30019775) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Віконенко" (47264,
Тернопільська обл., Зборівський район,
с.Озерна, вул. Б. Хмельницького, 8, код
37345655) 59 313 (п'ятдесят дев'ять тисяч
триста тринадцять) грн. 67 коп. основного
боргу, 1 073 (тисячу сімдесят три) грн. 58
коп. - пені, 237 ( двісті тридцять сім)
грн., 49 коп. - інфляційних втрат, 1095 (
тисячу дев'яносто п'ять) грн., 48 коп. - 3 %
річних, 1720 (одна тисяча сімсот двадцять)
грн. 50 коп. судового збору.

В іншій частині в первісному позові
відмовити.

В задоволенні зустрічного позову
відмовити.

Після вступу рішення в законну силу
видати наказ.

2. Справу № 922/2979/13 повернути до
господарського суду м. Києва.

3. Копію постанови направити сторонам.

Головуючий суддя
О.М. Баранець

Судді
Н.Ф. Калатай

С.А. Пашкіна

Повний текст постанови складено 01.04.2014
року.