КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2014 р. Справа№ 911/562/13-г

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Федорчука Р.В.

Рєпіної Л.О.

за участю представників сторін

від позивача: Юхименко М.П. -
представник за дов. №33-2013 від 27.06.2013р.;

від відповідача: Шпортило Я.І. -
представник за дов. №35-30-1 від 03.01.2014р.;

розглянувши апеляційну скаргу
Державного підприємства "Міжнародний
аеропорт "Бориспіль"

на ухвалу Господарського суду
Київської області від 13.01.2014 р.

у справі № 911/562/13-г (суддя: Наріжний
С.Ю.)

за позовом Приватного акціонерного
товариства "Авіакомпанія "АЕРОСВІТ"

до Державного підприємства
"Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

про стягнення 45 403 293,07 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство
"Авіакомпанія "АЕРОСВІТ" (далі - позивач)
звернулося до Господарського суду
Київської області з позовом до
Державного підприємства "Міжнародний
аеропорт "Бориспіль" (далі - відповідач)
про стягнення з відповідача на користь
позивача стягнення 45403293,07 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської
області від 13.01.2014р. у справі №911/562/13-г
призначено судову економічну
експертизу у справі № 911/562/13-г.
Проведення економічної судової
експертизи доручено Товариству з
обмеженою відповідальністю "Центр
судових експертиз "Альтернатива".
Винесено на вирішення експертизи
наступні питання:

- Чи підтверджується первинними
документами кількість трансферних
пасажирів перевезених Приватним
акціонерним товариством "Авіакомпанія
"АЕРОСВІТ" через Міжнародний аеропорт
"Бориспіль" за період з 01.03.2009 року по
15.09.2012 року даним вказаним в позовній
заяві? Яка загальна кількість
трансферних пасажирів прийнятих до
перевезення Приватним акціонерним
товариством "Авіакомпанія "АЕРОСВІТ"
через міжнародний аеропорт "Бориспіль"
за період з 01.03.2009 року по 15.09.2012 року?

- Чи є документально обґрунтованою сума
45403293,07 грн. пасажирського збору за
перевезення трансферних пасажирів
через Міжнародний аеропорт "Бориспіль",
нарахована Приватним акціонерним
товариством "Авіакомпанія "АЕРОСВІТ" за
період з 01.03.2009 року по 15.09.2012 року і
заявлена до стягнення по справі? Якщо
ні, то яка сума є документально
обґрунтованою?

Зобов`язано сторін на вимогу експерта
представити останньому на дослідження
необхідні документи та інші докази.

Для проведення експертизи надіслано
справу № 911/562/13-г до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Центр
судових експертиз "Альтернатива".

Попереджено експерта, що буде
здійснювати експертизу, про
кримінальну відповідальність,
передбачену ст. ст. 384, 385 Кримінального
кодексу України.

Витрати, пов'язані з проведенням
експертизи, на даній стадії розгляду
покладено на позивача - Приватне
акціонерне товариство "Авіакомпанія
"АЕРОСВІТ". У зв'язку з чим
запропоновано позивачу укласти
відповідний договір на проведення
судової експертизи та сплатити
попередньо витрати, пов'язані з
проведенням експертизи. По закінченню
експертизи висновки та матеріали
справи № 911/562/13-г, а також документи, що
підтверджують витрати, пов'язані з
проведенням експертизи надіслати до
господарського суду Київської області.
Попереджено сторін про майнову
відповідальність за невиконання
вимог ухвали господарського суду та
вимог експерта.

Зупинено провадження у справі №
911/562/13-г до закінчення експертних
досліджень і отримання господарським
судом висновків експерта.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою,
Державне підприємство "Міжнародний
аеропорт "Бориспіль" звернулося до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить Київський
апеляційний господарський суд
скасувати ухвалу Господарського суду
Київської області від 13.01.2014р. у справі
№911/562/13-г та направити справу до суду
першої інстанції для подальшого
розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим,
що Господарський суд міста Києва
неповно з'ясував обставини справи,
визнав обставини встановленими, які є
недоведеними і мають значення для
справи, неправильно застосував норми
процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного
Господарського суду від 31.01.2014 р.
апеляційну скаргу Державного
підприємства "Міжнародний аеропорт
"Бориспіль" було прийнято до
провадження.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 10.02.2014р. „Про
зміну складу колегії суддів" в зв'язку з
перебування судді Рєпіної Л.О. у
відпустці було доручено розгляд
апеляційної скарги у справі №910/5230/13-г
колегії суддів у складі: Сулім В.В. -
головуючий суддя, суддів Федорчук Р.В.,
Тарасенко К.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 11.02.2014р.
розгляд справи було відкладено на
підставі ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 25.02.2014р. "Про
зміну складу колегії суддів" в зв'язку з
перебуванням судді Тарасенко К.В. у
відпустці було доручено розгляд
апеляційної скарги у справі №911/562/13-г
колегії суддів у складі: Сулім В.В. -
головуючий суддя, суддів Рєпіна Л.О.,
Федорчук Р.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 25.02.2014р.
розгляд справи було відкладено на
підставі ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України.

Розпорядженням Голови Київського
апеляційного господарського суду від
11.03.2014р. "Про зміну складу колегії
суддів" в зв'язку з перебуванням судді
Суліма В.В. у відпустці було доручено
розгляд апеляційної скарги у справі
№911/562/13-г колегії суддів у складі:
Тищенко А.І. - головуючий суддя, суддів
Рєпіна Л.О., Федорчук Р.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду 11.03.2014р. розгляд
справи було відкладено на підставі ст.
77 Господарського процесуального
кодексу України.

Розглянувши апеляційну скаргу,
перевіривши матеріали справи,
Київський апеляційний господарський
суд вважає, що ухвала Господарського
суду Київської області від 13.01.2014р.
підлягає залишенню без змін, а
апеляційна скарга Державного
підприємства "Міжнародний аеропорт
"Бориспіль" - без задоволення, з
наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами наданими
суду першої інстанції.

Відповідно до п. 8 інформаційного листа
Вищого господарського суду України
від 27.11.2006 р. № 01-8/2651 «Про деякі питання
призначення судових експертиз»
Господарським процесуальним кодексом
не передбачено можливості оскарження
ухвал про призначення судової
експертизи.

Водночас за приписами пункту 1 частини
другої статті 79 названого Кодексу
господарський суд має право зупинити
провадження у справі у випадку
призначення судової експертизи, а
згідно з частиною п'ятою цієї ж статті
ухвалу про зупинення провадження може
бути оскаржено.

Отже, у вирішенні питань, пов'язаних з
оскарженням відповідних ухвал,
господарським судам необхідно
враховувати таке.

Якщо апеляційна чи касаційна скарга
(подання) за своїм змістом стосується
виключно ухвали про призначення
судової експертизи у справі, така
скарга (подання) з урахуванням вимог
частини першої статті 106 та частини
першої статті 111 13 ГПК не може бути
розглянута господарським судом.

У разі коли апеляційна чи касаційна
скарга (подання) за своїм змістом
стосується ухвали про зупинення
провадження у справі, вона може бути
розглянута господарським судом у
загальному порядку з точки зору
наявності чи відсутності передбаченої
законом підстави для такого зупинення
(згаданий пункт 1 частини другої статті
79 ГПК).

Якщо ж в апеляційній чи касаційній
скарзі (поданні) йдеться про оскарження
як призначення експертизи, так і
зупинення у зв'язку з цим провадження у
справі, то відповідна скарга (подання)
може бути прийнята і розглянута в
частині зупинення провадження.

Частиною 1 ст. 106 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що окремо від рішення
місцевого господарського суду можуть
бути оскаржені в апеляційному порядку
ухвали місцевого господарського суду,
зокрема, про зупинення провадження у
справі.

Крім того, ст. 79 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що ухвалу про зупинення
провадження може бути оскаржено.

Щодо оскарження ухвали про призначення
експертизи, то чинним господарським
процесуальним законодавством це не
передбачено.

Отже, ухвалу про призначення судової
експертизи може бути оскаржено в
частині зупинення провадження у справі
і лише з підстав її невідповідності
приписам ст. 79 Господарського
процесуального кодексу України.

Враховуючи наведене, колегія суддів
зазначає, що стосовно вимог скаржника в
частині оскарження ухвали про
призначення у даній справі судової
економічної експертизи апеляційне
провадження підлягає припиненню.

В частині зупинення провадження у
справі, апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, з огляду на
наступне.

Так, позовні вимоги мотивовані тим, що
починаючи з березня 2009 року по вересень
2012 року позивач перевіз 707553
трансферних пасажирів по електронним
та паперовим квиткам та сплатив за них
відповідачу збір за обслуговування в
аеропорту із розрахунку 17 доларів США
за кожного пасажира, проте сплачена
позивачем сума, була визначена
відповідачем і не містила
диференціювання на трансферних та
звичайних пасажирів, тобто ставка
збору була визначена в максимальному
розмірі 17 доларів США за кожного
пасажира. При цьому, позивач
посилається на Наказ Міністерства
транспорту та зв'язку України від
26.03.2008р. N 337, яким встановлено збір за
обслуговування пасажирів в
аеровокзалі для опублікування в
системах бронювання та для
авіаперевізника становить, зокрема:
для міжнародних сполучень:

17,00 дол. США за кожного відправленого
пасажира; 8,50 дол. США за кожного
трансферного пасажира, який прибуває
та відправляється на міжнародних
рейсах.

Таким чином, позовні вимоги
ґрунтуються на наявності електронних
квитків, що підтверджують статус
трансферного пасажиру та пред'явлення
їх відповідачу для коригування
виставлених рахунків.

Відповідач же заперечив проти позовної
заяви зазначивши, що в період з березня
2009 року по вересень 2012 року позивачем
не надавалися відповідачу належним
чином оформлені первинні документи та
у встановлені строки що підтверджують
перевезення, а наявність самого по собі
електронного квитка не є підставою
вважати його фактичне використання
пасажиром.

Також, відповідач зазначає про те, що
позивачем не було надано доказів
фактичного використання пасажиром
квитка, як це передбачено Повітряним
кодексом України та свого часу Наказом
Міністерства транспорту та зв'язку
України "Про затвердження Правил
повітряних перевезень пасажирів і
багажу" від 23.04.2010 року № 216; не надані
належні та допустимі докази, що
підтверджують опублікування в
системах бронювання збору за
пасажирське обслуговування у розмірі
8,50 дол. США для трансферних пасажирів,
фактичний продаж квитків за таким
розміром збору та фактичне перевезення
трансферних пасажирів.

Крім того, відповідач зазначає, що ані
укладеними Додатками (Додатку В
1.1/02.1.1-14/23.9-39 від 01.01.2009 року, що діяв до
заміни його Додатком В 1.1/02.1.1- 14/23.9-62
(далі по тексту Додаток 62), ані Наказом
№ 337 не було встановлено порядок обліку
трансферних пасажирів для правильного
визначення суми аеропортового збору.

03.06.2013р. суд першої інстанції з метою
всебічного та повного розгляду справи,
ухвалою Господарського суду Київської
області зупинив провадження у даній
справі та призначив судову економічну
експертизу, проведення якої доручив
Київському науково-дослідному
інституту судових експертиз
Міністерства юстиції України (м. Київ,
вул. Смоленська, 6).

09.08.2013 р. до Господарського суду
Київської області надійшов лист
Київського науково-дослідного
інституту № 7186/13-45 від 07.08.2013 р., в якому
КНДІСЕ просить забезпечити виконання
попередньої оплати судово-економічної
експертизи, призначеної ухвалою
господарського суду Київської області.
Також в зазначеному листі вказувалося
про надання необхідних документів для
проведення експертизи (клопотання
експерта).

Листом від 27.08.2013 р. господарський суд
Київської області повідомив сторін про
необхідність виконати вимоги ухвали
суду від 03.06.2013 р. щодо проведення
попередньої оплати судової
економічної експертизи та про надання
необхідних документів для проведення
даної експертизи.

04.10.2013 р. до суду надійшов лист
відповідача № 35-22-353 від 03.10.2013 р. про
виконання ним клопотання експерта,
щодо надання необхідних документів для
проведення даної експертизи.

Однак, 18.11.2013 р. на адресу
господарського суду Київської області
від Київського НДІСЕ надійшов лист №
7186/13-45 від 14.11.2013 р. разом з матеріалами
справи № 911/562/13-гта додатковими
документами до неї, в якому директор
експертної установи Рувін О.Г.
повідомив про залишення без виконання
призначеної судом експертизи, тобто
встановлення фактів (обставин), даних
які вимагають спеціальних досліджень
суд першої інстанції не отримав.

Ухвалою Господарського суду Київської
області від 24.12.2013 р. поновлено
провадження у справі № 16/037-12/13.

Так, з пояснень позивача вбачається, що
у останнього у зв'язку із значним
розміром вартості експертного
дослідження Київського НДІСЕ виникли
проблеми з його оплатою та просив
проведення експертного дослідження
доручити іншій експертній установі, а
саме: Товариству з обмеженою
відповідальністю "Центр судових
експертиз "Альтернатива" (код 35252831, м.
Київ, вул. Артема, 37-41, поверх 3).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 79
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд має право
зупинити провадження у справі за
клопотанням сторони, прокурора, який
бере участь в судовому процесі, або за
своєю ініціативою у випадках
призначення господарським судом
судової експертизи.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 23.03.2012
р. № 4 «Про деякі питання практики
призначення судової експертиз» суду у
вирішенні відповідного питання (до
призначення судової експертизи) слід:
визначитися з конкретною установою або
конкретним експертом, якими
проводитиметься експертиза. З цією
метою господарський суд, зокрема,
витребує у сторін пропозиції стосовно
таких установ та/або судових експертів,
у тому числі тих, які не є працівниками
зазначених установ. Господарський суд
не зв'язаний цими пропозиціями, але
може враховувати їх у вирішенні
питання про призначення і проведення
судової експертизи.

З урахуванням вимог ч. 3 ст. 41
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд доручає
проведення судових експертиз
установам та особам, зазначеним у
статтях 7, 9 і 10 Закону.

Водночас за приписами частини другої
статті 9 і частини четвертої статті 7
Закону для проведення деяких видів
експертиз, які не здійснюються
виключно державними спеціалізованими
установами, суд може доручити
проведення судової експертизи іншим,
крім атестованих судових експертів,
фахівцям з відповідних галузей знань,
але з обов'язковим дотриманням вимог
законодавства щодо призначення
судової експертизи.

Тобто, суд за власною ініціативою
визначає установу яка буде проводити
експертизу і останній не зв'язаний
пропозиціями сторін у справі.

При цьому, Київський апеляційний
господарський суд відзначає, що до суду
на виконання ухвали Київського
апеляційного господарського суду від
25.02.2014р. Товариством з обмеженою
відповідальністю Центр судових
експертиз «Альтернатива» була надана
завірена копія кваліфікаційного
посвідчення експерта Тихоненко Ірини
Петрівни, яка є виконавцем
судово-економічної експертизи по
вказаній справі та роздруківка витягу
з реєстру судових експертів
Міністерства юстиції України.

На думку колегії суддів, висновок суду
першої інстанції про наявність
правових підстав для зупинення
провадження у справі зв'язку із
призначенням судової економічної
експертизи є обґрунтованим та
відповідає нормам чинного
законодавства, а доводи апеляційної
скарги його не спростовують.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
місцевим господарським судом повно і
всебічно з'ясовані всі обставини
справи та надано їм належну правову
оцінку, ухвала суду першої інстанції
відповідає законодавству та
матеріалам справи.

Доводи апелянта щодо неправильного
застосування норм процесуального
права не знайшли свого підтвердження.

На підставі наведеного, колегія суддів
дійшла висновку про те, що прийнята
господарським судом ухвала відповідає
ст. ст. 43, 85 Господарського
процесуального кодексу України,
вимогам щодо законності та
обґрунтованості, підстав для
скасування ухвали, в тому числі, з
мотивів, наведених в апеляційній
скарзі не вбачається.

За таких обставин, ухвала
Господарського суду Київської області
від 13.01.2014р. у справі №911/562/13-г підлягає
залишенню без змін, а апеляційна скарга
Державного підприємства "Міжнародний
аеропорт "Бориспіль" - задоволенню не
підлягає.

Судові витрати за розгляд
апеляційної скарги у зв'язку з
відмовою в її задоволенні на підставі
ст. 49 Господарського процесуального
кодексу України покладаються на
апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103 -105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного
підприємства "Міжнародний аеропорт
"Бориспіль" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду
Київської області від 13.01.2014р. у справі
№911/562/13-г - залишити без змін.

3. Апеляційне провадження у справі
№911/562/13-г за апеляційною скаргою
Державного підприємства "Міжнародний
аеропорт "Бориспіль" в частині
призначення у справі судової
економічної експертизи припинити.

4. Матеріали справи №911/562/13-г повернути
до Господарського суду Київської
області.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів.

Головуючий суддя
В.В. Сулім

Судді
Р.В. Федорчук

Л.О. Рєпіна