РІШЕННЯ

"13" березня 2014 р.Справа № 921/1289/13-г/7

Господарський суд Тернопільської
області

у складі судді Стадник М.С.

розглянув матеріали справи

за позовом: Приватного підприємства
"Д"Торговий дім Тернопіль",
вул.Кіквідзе, буд.13-В, оф.41, м.Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Галичина Ласунка",
вул.Поліська, 10, м.Тернопіль

За участю представників

позивача: Панчук С.М. - договір про
надання правової допомоги №б/н від
01.11.2013р.

відповідача: Шмигельська О.В. -
довіреність №б/н від 28.01.2014р.

Суть справи:

Приватне підприємство "Д"Торговий
дім Тернопіль" звернулось з позовом про
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Галичина Ласунка" 966
115,87 грн. заборгованості та санкцій по
договорах суборенди: 247616,93 грн. за
договором суборенди нежитлового
приміщення від 20.12.2010р., з яких: 61 948,45грн.
- борг, 32867,04грн. - 3% річних, 340,78грн. -
втрати від інфляції та 152460,66грн. - пеня;
370 822,84грн. за договором суборенди
нежитлового приміщення №21/210р. від
23.09.2010р., з яких: 125 458,67грн. - борг, 43
034,69грн. - 3% річних, 770,67грн. - втрати від
інфляції та 201 558,80грн. - пеня; 347 676,10грн.
за договором суборенди нежитлового
приміщення від 25.01.2011р., з яких: 116
581,55грн. - борг, 41296,29 грн. - 3% річних, 54,48
грн. - інфляційні втрати та 189743,77грн. -
пеня.

Учасникам судового процесу
роз'яснено їх права і обов'язки
передбачені ст. 22 ГПК України.

В судових засіданнях, за клопотанням
представників сторін, з 04.02.2014р. по
18.02.2014р., з 04.03.2014р. по 06.03.2014р., з 06.03.2014р.
по 11.03.2014р., з 11.03.2014р. по 12.03.2014р., та з
12.03.2014р. по 13.03.2014р., на підставі ст. 77 ГПК
України, оголошувалися перерви для
надання можливості сторонам надати
докази на підтвердження заявлених
вимог та заперечень.

Позивач подав 25.02.2014р. (без розрахунку)
заяву про зменшення позовних вимог у
зв'язку із допущеною арифметичною
помилкою при складанні розрахунку суми
позову, в якій просить суд стягнути
414285,15 грн., а саме: 88440,98 грн. за договором
суборенди нежитлового приміщення від
20.12.2010р., 167161,35грн. за договором
суборенди нежитлового приміщення
№21/210р. від 23.09.2010р. та 158 682,82 грн. за
договором суборенди нежитлового
приміщення від 25.01.2011р.,розгляд якої
відкладено на 06.03.2014р.

В судовому засіданні 06.03.2014р.,
представник позивача надав суду та
представнику відповідача розрахунок
до заяви по зменшенню позовних вимог по
кожному договору, який просить
прийняти суд до розгляду та
задовольнити повні вимоги відповідно
до поданого розрахунку: - за договором
від 20.12.2010р. на суму 88 440,98 грн., з яких: 61
948,45грн. - борг, 21731,78грн. пеня; 4419,97- 3%
річних, 340,78грн. - втрати від інфляції;-
за договором №21/210р. від 23.09.2010р. на суму
175641,69грн., з яких: 125 458,67грн. - борг,
40727,86грн. - пені, 1161,87 - втрати від
інфляції, 8293,89грн. - 3% річних; - за
договором суборенди від 25.01.2011р. б/н на
суму 158682,82грн., з яких: 116 581,55грн. - борг,
34900,91 грн. - пені,7145,88- річних, 54,48 грн. -
інфляційні втрати, всього 422765,49 грн.

Суд, розглянувши заяву та доданий до
неї розрахунок, приймаючи до уваги, що
позивач надав розрахунок в межах
заявлених позовних вимог по періодах
стягнення, при цьому змінив тільки
кількісні показники, а тому суд,
враховуючи відсутність заперечень з
боку представника відповідача, приймає
заяву із уточненим розрахунком до
розгляду, як подану у відповідності до
ст.22 ГПК України.

Ухвалою суду від 18.02.2014р. за клопотанням
представника позивача, відповідно до
ст. 69 ГПК України, строк розгляду справи
продовжено на 15 днів до 13.03.2014р.

Відповідач позовні вимоги визнав
частково, а саме: по договору від
23.09.2010р. в сумі 108570,00 грн. боргу, 1147,26 грн.
пені, 6809,34грн. річних, 961,62грн.
інфляційні; по договору від 20.12.2010р. в
сумі 61948,45 грн. боргу, 4403,90 грн. річні, 696,93
грн. інфляційні та по договору від
25.01.2011р. в сумі 6447,98 грн. борг, 538,06 річні
та 167,65 грн. - інфляційні. Проти решти
позовних вимог заперечує, посилаючись
на те, що позивач пропустив строк
позовної давності, який відповідач
просить суд застосувати. Крім того,
звертає увагу суду, на безпідставність
заявлених вимог по договору суборенди
від 25.01.2011р. за період з 25.02.2011р. по
вересень 2012р., так як відповідач
користувався приміщенням тільки один
місяць з 25.01- 25.02.2011р., оскільки по
договору №1-02/11р. від 01.02.2011р. приміщення
перебувало в оренді ТОВ "Агрозахист
Донбас". По даному факту відповідач
звернувся із заявою до Тернопільського
МВ УМВС України в Тернопільській
області, на підтвердження чого надав
копії матеріалів про прийняття і
реєстрацію заяви та проведення
досудового розслідування.

Позивач заявлені позовні вимоги
підтримав з урахуванням заяви про
зменшення позовних вимог та розрахунку
до неї. Щодо доводів відповідача про
перебування приміщення в оренді ТОВ
"Агрозахист Донбас" представник
позивача просить суд не приймати їх до
уваги, оскільки такі спростовуються
належними доказами, а саме:
користування відповідачем приміщенням
з лютого 2011р. по вересень 2012р.
підтверджується актами приймання та
передачі приміщення в суборенду;
приміщення, які перебували в суборенді
є різними, що підтверджується їхньою
площею; матеріали досудового слідства
не є доказами які встановлюють певні
факти, так як такими, згідно ст. 35 ГПК
України, є вирок суду.

На вимогу суду, сторони провели
звірку розрахунків по кожному
договору, оформивши їх актами із
запереченнями.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, встановлено:

- між ЗАТ "Агрокомбінат", в особі
директора Спяка П.С., який діяв на
підставі статуту (далі Орендодавець) та
ПП "Д"Торговий дім Тернопіль" в особі
директора Бека М.М., який діяв на
підставі статуту (далі Орендар),
укладено 10.07.2009р. Договір оренди
нежитлового приміщення, відповідно до
умов якого Орендодавець передав, а
Орендар прийняв в тимчасове платне
володіння і користування нежитлове
приміщення за адресою: м. Тернопіль,
вул. Поліська, 14, для здійснення
господарської діяльності з правом
передачі в суборенду іншим орендарям
Договір укладений строком з 10.07.2009р. по
10.07.2014р.

1/ Між Приватним підприємством
"Д"Торговий дім Тернопіль" в особі
директора Бека М.М., який діяв на
підставі статуту (далі -
Суборендодавець) та Відкритим
акціонерним товариством "Галичина"
(правонаступник ТОВ"Галичина Ласунка"),
в особі голови правління Білика М.М.,
який діяв на підставі статуту (далі -
Суборендар), укладено 23.09.2010р. договір
суборенди нежитлового приміщення
№21/2010 (далі Договір від 23.09.2010р.),
відповідно до умов якого сторони взяли
на себе зобов'язання:

- Суборендодавець передає в тимчасове
платне володіння і користування, а
Суборендар приймає нежитлове
складське приміщення, що розташоване
за адресою: м. Тернопіль, вул. Поліська,
14, площею 470,00 кв.м. (за ціною 11,00 грн. за
один кв.м. з ПДВ) для складування
вафельної продукції (п. 1.1 умов договору
від 23.09.2010р.);

- передача об'єкта в суборенду та
повернення Суборендареві здійснюється
на підставі Акту приймання-передачі,
який є невід'ємною частиною договору (п.
1.3, 2.1.1- 2.2.1 умов договору від 23.09.2010р.);

- орендна плата становить 5170,00 грн.з ПДВ,
яку Суборендар сплачує не пізніше 10-го
числа кожного місяця за поточний
місяць оренди шляхом безготівкового
переказу коштів на банківський рахунок
або готівкою в касу Суборендодавця, при
цьому орендна плата підлягає
індексуванню (згідно п.п 3.1 - 3.3 умов
договору від 23.09.2010р.);

- термін суборенди встановлюється з
23.09.2010р. по 23.03.2011р., разом з тим, сторони
обумовили, що договір може бути
достроково припинений в
односторонньому порядку у випадку
повідомлення листом за один місяць до
розірвання договору, а у разі відмови
від продовження договору, сторона
повідомляє про своє рішення листом, та
зобов'язана повернути об'єкт оренди на
день закінчення терміну дії договору
(п. 1.9, розділ 5 умов договору від 23.09.2010р);

- у випадку прострочення сплати
орендних платежів Суборендар сплачує
згідно п.п 3.1, 3.3 умов договору санкції в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від суми заборгованості за кожний день
прострочення (п. 4.4 умов договору від
23.09.2010р.).

Факт передачі відповідачеві в
суборенду складського приміщення
площею 470,0 кв.м., у стані придатному для
використання за призначенням, за
адресою м. Тернопіль, вул. Поліська, 14,
підтверджується Актом приймання -
передачі орендованого приміщення від
23.09.2010р., який підписаний керівниками
підприємства та товариства без
заперечень.

Відповідач, на підставі п. 5.2 умов
договору від 23.09.2010р., надіслав позивачу
лист №1429 від 30.08.2012р., у якому в
односторонньому порядку повідомив про
розірвання з 30.09.2012р договору від
23.09.2010р. та просив забезпечити 29.09.2012р.
участь представника Суборендодавця
для оформлення акту приймання -
передачі приміщення.

Орендоване приміщення
відповідачем повернуте позивачу в
такому ж стані, в якому він був наданий
в користування, що підтверджується
Актом приймання - передачі від 29.09.2012р.,
який підписаний керівниками
підприємства та товариства без
заперечень.

Отже, Суборендар користувався
приміщенням в період з 23.09.2010р. по
29.09.2012р. і, як підтвердили сторони актом
звірки розрахунків проведеного станом
на 16.12.2013р., платежів по суборенді не
сплачував, у зв'язку з чим за ним
значиться заборгованість в сумі 125458,67
грн.

2/ Між тими ж сторонами, в особі тих же
представників, на тих же умовах, що і
попередній договір, укладено 20.12.2010р.
Договір суборенди нежитлового
приміщення (далі договір від 20.12.2010р.),
відповідно до умов якого
Суборендодавець передає в тимчасове
платне володіння і користування
складське нежитлове приміщення, що
розташоване за адресою: м. Тернопіль,
вул. Поліська, 14, площею 366,00 кв.м. (за
ціною 11,00 грн. за один кв.м. з ПДВ) для
складування вафельної продукції.

Термін суборенди встановлюється з
20.12.2010р. по 20.12.2011р., орендна плата
складає 4026,00грн., приймання та
повернення майна здійснюється на
підставі актів приймання - передачі.

Факт передачі відповідачеві в
суборенду складського приміщення
площею 366,00 кв.м., у стані придатному для
використання за призначенням, за
адресою м. Тернопіль, вул. Поліська, 14,
підтверджується Актом приймання -
передачі орендованого приміщення від
20.12.2010р., який підписаний керівниками
підприємства та товариства без
заперечень.

Відповідач, на підставі п. 5.2 умов
договору від 20.12.2010р., надіслав позивачу
лист №470 від 03.05.2012р., у якому в
односторонньому порядку повідомив про
розірвання з 01.06.2012р договору від
20.12.2010р. та просив забезпечити 31.05.2012р.
участь представника Суборендодавця
для оформлення акту приймання -
передачі приміщення.

Орендоване приміщення
відповідачем повернуте позивачу в
такому ж стані, в якому він був наданий
в користування, що підтверджується
Актом приймання - передачі від 31.05.2012р.,
який підписаний керівниками
підприємства та товариства без
заперечень.

Отже, Суборендар користувався
приміщенням в період з 20.12.2010р. по
31.05.2012р. і, як підтвердили сторони актом
звірки розрахунків проведеного станом
на 16.12.2013р., вартість оренди складає за
даний період 70000,45 грн., відповідачем
сплачено 8052,00 грн., у зв'язку з чим за ним
значиться заборгованість в сумі
61948,45грн.

3/. Між тими ж сторонами,в особі тих же
представників, на тих же умовах, що і
попередні договори, укладено 25.01.2011р.
Договір суборенди нежитлового
приміщення (далі договір від 25.01.2011р.),
відповідно до умов якого
Суборендодавець передає в тимчасове
платне володіння і користування
складське нежитлове приміщення, що
розташоване за адресою: м. Тернопіль,
вул. Поліська, 14, площею 524,00 кв.м. (за
ціною 11,00 грн. за один кв.м. з ПДВ) для
складування вафельної продукції.

Термін суборенди встановлюється з
25.01.2011р. по 25.01.2012р., орендна плата
складає 5764,00 грн., приймання та
повернення майна здійснюється на
підставі актів приймання - передачі.

Факт передачі відповідачеві в
суборенду складського приміщення
площею 524,00 кв.м., у стані придатному для
використання за призначенням, за
адресою м. Тернопіль, вул. Поліська, 14,
підтверджується Актом приймання -
передачі орендованого приміщення від
25.01.2011р., який підписаний керівниками
підприємства та товариства без
заперечень.

Відповідач, на підставі п. 5.2 умов
договору від 20.12.2010р., надіслав позивачу
лист №1428 від 30.08.2012р., у якому в
односторонньому порядку повідомив про
розірвання з 02.10.2012р. договору від
25.01.2011р. та просив забезпечити на
01.10.2012р. участь представника
Суборендодавця для оформлення акту
приймання - передачі приміщення.

Орендоване приміщення
відповідачем повернуте позивачу в
такому ж стані, в якому він був наданий
в користування, що підтверджується
Актом приймання - передачі від 01.10.2012р.,
який підписаний керівниками
підприємства та товариства без
заперечень.

Отже, Суборендар користувався
приміщенням в період з 25.01.2011р. по
01.10.2012р., вартість оренди за даний
період складає 116581,66 грн., які
відповідачем не сплачені. Актом звірки
розрахунків проведеного сторонами
станом на 16.12.2013р., відповідач визнав
частково борг в сумі вартості за один
місяць, а саме з 25.01.2011р. по 25.02.2011р. в
сумі 5764,00 грн.

Позивач звернувся з вимогою №17/10-13
від 17.10.2013р., про сплату заборгованості
по договорах суборенди від 23.09.2010р. від
20.12.2010р. та від 25.01.2011р. до 28.10.2013р., яка
залишена відповідачем без відповіді та
оплати.

Суд, на підставі ст. 43 ГПК України,
оцінивши подані докази та наведені
представниками сторін доводи, прийшов
до висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню. При цьому, суд
виходив із наступного:

- порядок укладення, зміни, розірвання
та виконання договору оренди майна,
який за своєю правовою природою є
договором майнового найму, регулюється
нормами Цивільного кодексу України
(далі ЦК України) та Господарського
кодексу України (далі ГК України);

- згідно ст. 626, 627 ЦК України, договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків, при цьому сторони є
вільними в укладені договору, виборі
контрагента та визначені умов договору
з урахуванням вимог ЦК України, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості;

- за договором найму (оренди)
наймодавець (власник речі або особа,
якій належать майнові права) передає
або зобов'язується передати наймачеві
річ, яка визначена індивідуальними
ознаками і яка зберігає свій первісний
вигляд при неодноразовому
використанні (неспоживна річ), у
користування за плату на певний строк
(ст.759-761 ЦК України).

Відповідно до ст.774 ЦК України,
передання наймачем речі у користування
іншій особі (піднайм) можливе лише за
згодою наймодавця, якщо інше не
встановлено договором або законом, при
цьому строк дії договору піднайму не
може перевищувати строку дії договору
найму та укладаються такі договори в
порядку передбаченому нормами ЦК
України.

Отже, однією із істотних умов договору
найму (піднайму) є термін, на який
укладається договір, та умови
повернення майна.

Договір найму припиняється у разі
закінчення строку, на який його було
укладено (ст. 763 ЦК України ).

Правові наслідки продовження
користування майном після закінчення
строку договору оренди передбачені
статтею 764 ЦК України та ч. 4 ст. 291 ГК
України, згідно яких, якщо наймач
продовжує користуватися майном після
закінчення строку договору найму
(оренди), то, за відсутності заперечень
наймодавця протягом одного місяця,
договір вважається поновленим на
строк, який був раніше встановлений
договором.

Зі змісту зазначених правових норм
випливає, що після закінчення строку
договору найму він може бути
продовжений на такий самий строк, на
який цей договір укладався, за умови,
якщо проти цього не заперечує
наймодавець. При цьому такі
заперечення мають бути висловлені ним
протягом одного місяця після
закінчення строку договору.

Підстави розірвання договору
передбачені ст. 651 ЦК України, згідно
якої таке можливо за згодою сторін, а у
разі односторонньої відмови від
договору у повному обсязі або частково,
якщо право на таку відмову встановлено
договором або законом, договір є
відповідно розірваним.

Згідно ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі
припинення договору найму наймач
зобов'язаний негайно повернути
наймодавцеві річ у стані, в якому вона
була одержана, з урахуванням
нормального зносу, або у стані, який
було обумовлено в договорі.

Відповідно до ст. 526, 527, 629 ЦК України, ч.2
ст. 193 ГК України, договір є обов'язковим
для виконання сторонами, при цьому,
сторони повинні вжити усіх заходів для
виконання належним чином та в
установлений договором чи законом
строк взятих зобов'язань, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу в межах строку позовної
давності. Згідно ст. 257 ЦК України
встановлено, що загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки та для окремих видів вимог,
зокрема вимог якими забезпечуються
виконання зобов'язань, про стягнення
неустойки (штрафу, пені), встановлена
ст.258 ЦК України спеціальна позовна
давність в один рік.

Відповідно до ст.258 ЦК України та ст.232
Господарського кодексу України (далі
ГК України) нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано та стягуються такі
санкції протягом строку позовної
давності в один рік.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(п.4 ст.267 ЦК України).

Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК
України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання,
повинен на вимогу кредитора, сплатити
борг з урахуванням встановленого
індексу інфляції та 3% річних, за весь
час прострочення.

Слід зазначити, що передбачені ст.625 ЦК
України, втрати пов'язані з
інфляційними процесами в державі, за
своєю правовою природою є компенсацією
за понесені збитки, спричинені
знецінення грошових коштів, а три
проценти річних - платою за
користування коштами, що не були
своєчасно оплачені боржником, тому
дані платежі не є відповідальністю за
порушення грошового зобов'язання і не
відносяться до санкцій.

Матеріалами справи підтверджено
правомірність заявлених позивачем
вимог в загальній сумі: 287100,00грн. боргу
по орендній платі, 18422,12 грн. 3% річних,
1310,35 грн. інфляційних втрат, 618,40 грн.
пені, із них по договорах:

1/ по договору від 23.09.2010р.: борг по
орендних платежах за період з вересня
2010р. по вересень 2012р. становить - 125458,67
грн., із яких підлягають до задоволення
108570,00грн. за період з 01.01.2011р. по
вересень 2012р., як вимоги заявлені в
межах трьохрічного строку позовної
давності.

В частині стягнення 16888,67 грн. боргу по
орендній платі за період з 23.09.2010р. -
грудень 2010р., в позові відмовляється, як
заявлені за межами строку позовної
давності, який просить застосувати
відповідач. Строк позовної давності у
даному випадку починає перебіг,
відповідно до умов п.3.3 договору, з 10
числа поточного місяця за який
сплачується платіж. Враховуючи, що
позивач звернувся з позовною вимогою
до суду - 26.12.2013р., тому трьохрічний
термін рахується з 26.12.2010р. до 26.12.2013р.

Відповідач визнав позовні вимоги в
сумі 108550,00грн.,що засвідчено в Акті
звірки взаєморозрахунків, який ним
підписаний із приміткою щодо
закінченого терміну позовної давності
за вересень, жовтень, листопад та
грудень місяць 2010р.

Враховуючи заяву відповідача про
застосування строків позовної
давності до заявлених вимог, суд,
перевіривши на відповідність
розрахунок суми позовних вимог по пені
в сумі 40727,86грн., враховуючи порядок
нарахування пені встановлений ст.232 ГК
України, встановив правомірність
нарахування пені на суми простроченої
заборгованості в межах річного строку
позовної давності з 26.12.2012р. по 26.12.2013р.:-
по платежу за липень 2012р., за період з
26.12.2012р. по 10.01.2013р. в розмірі - 33,90 грн.
пені; по орендному платежу за серпень
2012р., за період з 26.12.2012р. по 10.02.2013р. в
розмірі - 99,59 грн. пені та по орендному
платежу за вересень 2012р. за період з
26.12.2012р. по 10.03.2013р. в розмірі - 158,91 грн.
пені, а всього - 292,40 грн.

В частині стягнення 40435,46 грн. пені
нарахованої позивачем на суми
простроченої заборгованості по
орендних платежах за період з жовтня
2010р. - червень 2012р., в позові
відмовляється, як заявлені з пропуском
строку позовної давності та в
порушення встановленого законом
порядку нарахування,а саме в
розрахунку пеня нарахована не по
кожному платежу окремо та за шість
місяців, а з врахуванням наростаючих
платежів та за період з жовтня 2010р. по
грудень 2013р.

Підлягають до задоволення,як
обґрунтовано заявлені в межах строків
позовної давності, а саме за період з
10.01.2011р. по 16.12.2013р., вимоги в частині
стягнення 6856,27 грн. - 3% процентів річних
та 915,09 грн. інфляційних нарахувань .

В частині стягнення 1437,02 грн. - 3 % та 246,78
грн. інфляційних нарахувань, в позові
відмовляється за пропуском строку
позовної давності.

При таких обставинах, по договору
від 23.09.2010р., вимоги задовольняються в
сумі: 108570,00грн. боргу по оренді, 292,40 грн.
пені, 6856,27 грн. - 3% річних та 915,09 грн.
інфляційних нарахувань, які відповідач
зобов'язаний оплатити в силу закону та
умов договору.

2/ по договору від 20.12.2010р. борг по
орендних платежах за період з 20 грудня
2010р. по травень 2012р. становить 61948,45 грн.
(із розрахунку 70000,00 грн. нараховані
платежі - 8052,00грн. сплачені платежі),
який підтверджений сторонами в акті
звірки розрахунків.

Враховуючи заяву відповідача про
застосування строків позовної
давності до заявлених вимог, суд,
перевіривши на відповідність
розрахунок суми позовних вимог по пені
в сумі 21731,78грн., нарахованої позивачем
на суми простроченої заборгованості по
орендних платежах за період з 10.01.2011р. -
10.05.2012р., в позові відмовляє, як заявлені
з пропуском строку позовної давності
та в порушення встановленого законом
порядку нарахування, а саме в
розрахунку пеня нарахована не по
кожному платежу окремо та за шість
місяців, а з врахуванням наростаючих
платежів та за період з січня 2011р. по 16
грудня 2013р.

Підлягають до задоволення, як
обґрунтовано заявлені в межах строків
позовної давності, а саме за період з
10.01.2011р. по 16.12.2013р., вимоги в частині
стягнення 4419,97 грн. - 3% річних та 340,78
грн. інфляційних нарахувань.

При таких обставинах, по договору
від 20.12.2010р., вимоги задовольняються в
сумі: 61948,45грн. боргу по оренді, 4419,97 грн.
- 3% річних та 340,78 грн. інфляційних
нарахувань.

1/ по договору від 25.01.2011р.: борг по
орендних платежах за період з 25.01.2011р.
по 01.10.2012р. становить - 116581,66 грн., які
підлягають до задоволення як
обґрунтовано заявлені, підтверджені
матеріалами справи, та не спростовані
відповідачем належними доказами.

Доводи відповідача з врахуванням акту
звірки розрахунків та наданого
розрахунку суми позову, згідно якого
ним визнається тільки борг в сумі 6447,98
грн. за період з 25.01.2011р. по 25.02.2011р.,
судом до уваги не приймаються, оскільки
спростовуються належними доказами, а
саме погодженням сторін на дострокове
розірвання договору та повернення
приміщення згідно акту приймання -
передачі від 01.10.2012р., наявність та
достовірність якого відповідачем не
заперечується. Щодо проведення слідчих
дій по факту перебування спірного
приміщення в користування іншої
юридичної особи, то такий може бути
нововиявленою обставиною для
перегляду даного рішення суду у разі
встановлення такого факту вироком
суду .

Враховуючи заяву відповідача про
застосування строків позовної
давності до заявлених вимог, суд,
перевіривши на відповідність
розрахунок суми позовних вимог по пені
в сумі 34900,91грн., враховуючи порядок
нарахування пені встановлений ст.232 ГК
України, встановив правомірність
нарахування пені на суми простроченої
заборгованості в межах річного строку
позовної давності з 26.12.2012р. по 26.12.2013р.:-
по платежу за липень 2012р., за період з
26.12.2012р. по 10.01.2013р. в розмірі - 37,80 грн.
пені; по платежу за серпень 2012р., за
період з 26.12.2012р. по 10.02.2013р. в розмірі -
111,03 грн. пені та по орендному платежу за
вересень 2012р. за період з 26.12.2012р. по
10.03.2013р. в розмірі - 177,17 грн. пені, а
всього - 326,00 грн.

В частині стягнення 34574,91 грн. пені
нарахованої позивачем на суми
простроченої заборгованості по
орендних платежах за період з 10.01.2011р. -
10.06.2012р., в позові відмовляється, як
заявлені з пропуском строку позовної
давності та в порушення встановленого
законом порядку нарахування, а саме в
розрахунку пеня нарахована не по
кожному платежу окремо та за шість
місяців, а з врахуванням наростаючих
платежів та за період з 10 лютого 2011р. по
16 грудня 2013р.

Підлягають до задоволення,як
обґрунтовано заявлені в межах строків
позовної давності, а саме за період з
10.02.2011р. по 16.12.2013р. , вимоги в частині
стягнення 7145,88 грн. - 3% річних та 54,48 грн.
інфляційних нарахувань .

При таких обставинах, по договору
від 25.01.2011р., вимоги задовольняються в
сумі: 116581,55 грн. боргу по оренді, 326,00 грн.
пені, 7145,88 грн. - 3% річних та 54,48 грн.
інфляційних нарахувань, які відповідач
зобов'язаний оплатити в силу закону та
умов договору.

Відповідно до вимог ст.49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
відповідача.

Відповідно до ст. 44 ГПК України, судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

На загальних підставах, визначених
частиною п'ятою статті 49 ГПК України
розподіляються між сторонами і витрати
позивачів та відповідачів, третіх осіб,
пов'язані з оплатою ними послуг
адвокатів, адвокатських бюро, колегій,
фірм, контор та інших адвокатських
об'єднань з надання правової допомоги
щодо ведення справи в господарському
суді.

При цьому, відшкодування цих витрат
здійснюється господарським судом
шляхом зазначення про це у рішенні,
ухвалі, постанові за наявності
документального підтвердження витрат,
як-от: угоди про надання послуг щодо
ведення справи у суді та/або належно
оформленої довіреності, виданої
стороною представникові її інтересів у
суді, платіжного доручення або іншого
документа, який підтверджує сплату
відповідних послуг, а також копії
свідоцтва адвоката, який представляв
інтереси відповідної сторони, або
оригіналу ордера адвоката, виданого
відповідним адвокатським об'єднанням,
з доданням до нього витягу з договору, в
якому зазначаються повноваження
адвоката як представника або обмеження
його прав на вчинення окремих
процесуальних дій. У разі неподання
відповідних документів у
господарського суду відсутні підстави
для покладення на іншу сторону
зазначених сум. За змістом частини
третьої статті 48 та частини п'ятої
статті 49 ГПК у їх сукупності можливе
покладення на сторони у справі як
судових витрат тільки тих сум, які були
сплачені стороною за отримання послуг
саме адвоката (у розумінні пункту 1
статті 1 та частини першої статті 6
Закону України "Про адвокатуру та
адвокатську діяльність"), а не будь-якої
особи, яка надавала правову допомогу
стороні у справі. Така правова позиція
викладена і в п.6.3 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
21 лютого 2013 року N 7 "Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України".

Позивач просить покласти на
відповідача витрати понесені з оплатою
послуг адвоката Панчук Сергія
Миколайовича в сумі 50000,00 грн. На
підтвердження наданих послуг та
понесених витрат надав: договір про
надання правової допомоги б/н від
01.11.2013р. укладеного між ПП"Д"Торговий
дім Тернопіль" та адвокатом Панчук С.М.,
що діє на підставі свідоцтва про право
заняття адвокатською діяльністю №626
від 25.03.2011р.; касові ордери: №112 від
12.11.2013р. на суму 10000,00 грн., №121 від
22.11.2013р. на суму 10000,00 грн., №132 від
02.12.2013р. на суму 10000,00 грн., №133 від
03.12.2013р. на суму 10000,00 грн., та №141 від
11.12.2013р. на суму 10000,00 грн. - всього на
50000,00 грн.

Суд розглянувши подані документи,
задовольняє їх в частині покладення на
відповідача адвокатських послуг в сумі
10000,00 грн., а в частині 40000,00 грн.
відмовляє, оскільки:

- згідно ст.26 Закону України "Про
адвокатуру та адвокатську діяльність "
передбачено, що адвокатська діяльність
здійснюється на підставі договору про
надання правової допомоги.

- відповідно до ст. 30 даного Закону
гонорар є формою винагороди адвоката
за здійснення захисту, представництва
та надання інших видів правової
допомоги клієнту, порядок обчислення
якого (фіксований розмір, погодинна
оплата), підстави для зміни розміру
гонорару, порядок його сплати, умови
повернення тощо визначаються в
договорі про надання правової
допомоги. При цьому, при встановленні
розміру гонорару враховуються
складність справи, кваліфікація і
досвід адвоката, фінансовий стан
клієнта та інші істотні обставини.
Гонорар має бути розумним та
враховувати витрачений адвокатом час.

- при вирішенні питання про розподіл
судових витрат, суд враховує, що розмір
відшкодування названих витрат, крім
судового збору, не повинен бути
неспіврозмірним, тобто явно завищеним,
а тому суд з урахуванням обставин
конкретної справи, зокрема, ціни
позову, може обмежити цей розмір з
огляду на розумну необхідність судових
витрат для даної справи.

Такої правової позиції дотримується
Вищий господарський суд України в п. 11
інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 14.12.2007 N
01-8/973 "Про деякі питання практики
застосування у вирішенні спорів
окремих норм процесуального права" та
п. 6.5 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 21
лютого 2013 року N 7 "Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України".

Спір, який виник у даній справі
відноситься до категорії спорів про
розрахунки, не є складним по відношенню
до правовідносин, які стали підставою
для звернення з позовом до суду, а тому
суд вважає, що належна до компенсації
відповідачем частка судових витрат,
пов'язаних зі сплатою послуг адвоката у
світлі принципів розумної
обґрунтованості їх розміру, має
становити 10000,00 грн.

Судовий збір від заявлених позивачем
вимог 422765,49 грн. (з врахуванням заяви
про зменшення позовних вимог та
поданого розрахунку) складає 8455,30 грн.,
який покладається на відповідача
пропорційно до розміру задоволених
вимог, на підставі ст. 49 ГПК України, а
саме в сумі 6149,02 грн.

Враховуючи, що за повідомленням
Головного управління державної
казначейської служби України у
Тернопільській області та
Тернопільської обласної дирекції АТ
"Райфайзен Банк Аваль", судовий збір в
сумі 20325,00грн. по платіжному доручені
від 20.12.2013р. на рахунок №93002 не
поступали,оскільки такий не відкритий
в казначействі для поступлення
судового збору в доход Державного
бюджету, а також така сума не поступала
на рахунок №83002 відкритий для
даного виду платежів ,так як в
платіжному дорученні ,в нумерації
рахунку банку отримувача коштів
платник допустив помилку в одній цифрі.
При таких обставинах, сума судового
збору - 8455,30 грн. підлягає стягненню в
доход державного бюджету з позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
33, 34, 49, 82, 84 ГПК України, Господарський
суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Галичина Ласунка"
(вул. Поліська, 10, м. Тернопіль,
ідентифікаційний код 00447238) на користь
Приватного підприємства "Д"Торговий
дім Тернопіль" (вул. Кіквідзе, буд. 13-В,
оф.41, м. Київ, ідентифікаційний код 35578237)
- 287100 (двісті вісімдесят сім тисяч сто)
грн. 00 коп. боргу по орендній платі, 18422
(вісімнадцять тисяч чотириста двадцять
дві) грн. 12 коп. річних, 1310 (одна тисяча
триста десять) грн. 35коп. інфляційних
втрат, 618 (шістсот вісімнадцять) грн. 40
коп. пені, 6149 (шість тисяч сто сорок
дев'ять) грн. 02 коп. судового збору та
10000(десять тисяч) грн.00 коп. вартості
послуг адвоката.

3. Стягнути з Приватного
підприємства "Д"Торговий дім
Тернопіль", вул. Кіквідзе, буд.13-В, оф.41,
м. Київ, ідентифікаційний код 35578237 в
доход Державного бюджету України
(отримувач коштів УДКСУ м. Тернополя,
код ЄДРПОУ отримувача 37977726, номер
рахунку отримувача 3002, МФО банку
отримувача 838012, назва банку отримувача
ГУ ДКCУ у Тернопільській області, код
класифікації доходів бюджету 22030001, код
ЄДРПОУ суду 03500022) - 8455 (вісім тисяч
чотириста п'ятдесят п'ять) грн. 30 коп.
судового збору.

4. В частині стягнення 16888,67 грн.
боргу по орендній платі, 1437,02 грн. - 3 %,
246,78 грн. інфляційних втрат та 72 578,86 грн.
пені в позові відмовити.

Видати накази після набрання
рішенням законної сили.

На рішення суду, яке не набрало
законної сили, сторони мають право
подати апеляційну скаргу, протягом
десяти днів з дня підписання рішення,
через місцевий господарський суд.

Повне
рішення складено "17" березня 2014р.

Cуддя
М.С. Стадник