ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ
УХВАЛА

"28" березня 2014 р.
Справа № 907/263/14

Суддя Русняк В.С., розглянувши заяву
від 17.03.2014р. фізичної особи- підприємця
ОСОБА_1 про забезпечення позову по
справі №907/263/14 за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м.Луганськ до
фізичної особи -підприємця ОСОБА_2,
м.Ужгород про стягнення 51 200,00 грн.
штрафних санкцій за порушення договору

ВСТАНОВИВ:

Разом з позовною заявою позивачем
- фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
подано письмову заяву від 17.03.14 про
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на все нерухоме майно
відповідача, а також рухоме майно,
зокрема вісім автомобілів.

Заяву про забезпечення позову
мотивовано з посиланням на ті
обставини, що відповідач може вчиняти
дії, спрямовані на відчуження
належного йому майна з метою уникнення
відповідальності та в подальшому може
утруднити або унеможливити виконання
судового рішення в майбутньому.

Аналізуючи позицію заявника
стосовно поданої заяви, суд констатує
наступне.

За правилами ст.ст. 66,67
Господарського процесуального кодексу
України вжиття заходів до забезпечення
позову допускається на будь-якій
стадії провадження у справі за
наявності достатньо обгрунтованих та
підтверджених доказами підстав, за
яких може бути зроблено обгрунтоване
припущення про те, що без вжиття
заходів забезпечення позову виконання
судового рішення у випадку задоволення
позову може бути неможливим або
суттєво утрудненим. На підставі
поданих сторонами доказів суд має
прийти до обґрунтованого висновку про
існування реальної загрози
невиконання чи утруднення виконання
рішення у випадку, якщо позов буде
задоволено. При цьому має бути
враховано відповідність обраного
заявником виду забезпечення позову
позовним вимогам.

З урахуванням правових позицій,
викладених у постанові пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.11 №
16 "Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову", у вирішенні питання про
забезпечення позову господарський суд
має здійснювати оцінку
обґрунтованості доводів заявника щодо
необхідності їх вжиття з урахуванням,
зокрема, розумності, обґрунтованості і
адекватності вимог заявника;
забезпечення збалансованості
інтересів сторін та інших учасників
судового процесу; наявності зв'язку між
конкретним видом заходів до
забезпечення позову та предметом
відповідної вимоги, запобігання
порушенню у зв'язку із вжиттям таких
заходів прав та охоронюваних законом
інтересів осіб, що не є учасниками
даного судового процесу; імовірності
утруднення виконання або
невиконання рішення господарського
суду в разі невжиття таких заходів.

Згідно п. 7.1 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.11 № 16 "Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову" , у позовному провадженні
піддані арешту кошти слід обмежувати
розміром суми позову та можливих
судових витрат. Накладення
господарським судом арешту на рахунки
боржника чинним законодавством не
передбачене, але господарський суд
вправі накласти арешт на кошти, які
обліковуються на рахунках у
банківських або в інших
кредитно-фінансових установах, у межах
розміру сум позовних вимог та можливих
судових витрат. Відомості про
наявність рахунків, їх номери та назви
відповідних установ, в яких вони
відкриті, надаються заявником.

Таким чином, вибір способу
забезпечення повинен залежати від
суті позовної вимоги. Так, в даному
позові про стягнення штрафних санкцій
за порушення договору, можливе
застосування такого способу
забезпечення позову як накладення
арешту на кошти відповідача.
Забезпечення у вигляді накладення
арешту на майно можливе у випадку
відсутності коштів у боржника, що
унеможливить виконання рішення про
стягнення коштів.

Однак в даному випадку позивач
просить накласти арешт на рухоме та
нерухоме майно відповідача, хоча
доказів відсутності у боржника коштів,
достатніх для погашення
заборгованості не надав.

Враховуючи викладені законодавчі
та правові позиції, суд дійшов висновку
про відсутність підстав для вжиття
заходів про забезпечення позову шляхом
накладення арешту на рухоме та
нерухоме майно відповідача.

В задоволенні заяви слід
відмовити.

У відповідності абзацу 3 частини 2
ст.6 Закону України "Про судовий збір" у
разі якщо позовну заяву подано після
подання заяви про вжиття запобіжних
заходів чи заяви про забезпечення
доказів або позову, розмір судового
збору зменшується на розмір судового
збору, сплаченого за подання заяви про
вжиття запобіжних заходів чи заяви про
забезпечення доказів або позову.

Згідно п.2.5 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
21.02.13 № 7 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України"
встановлено, що зазначене зменшення
розміру судового збору здійснюється і
в разі одночасного (в один і той же день)
подання до господарського суду
позовної заяви і заяви про
забезпечення позову, в тому числі при
об'єднанні їх в одному документі. Якщо
заяву про забезпечення позову подано
після подання позовної заяви, то
відповідне зменшення суми судового
збору не здійснюється. Передбачене
згаданою нормою зменшення розміру
судового збору не ставиться Законом у
залежність від результатів судового
розгляду.

З огляду на вищевказане, судовий
збір в розмірі 1827грн. ( одна тисяча
вісімсот двадцять сім грн. 00 коп.),
сплачений згідно з квитанцією № 17405011
від 17.03.14р. належить повернути із
Державного бюджету України платнику
фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1
(АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1)

Керуючись ст.ст. 66, 67,
Господарського процесуального кодексу
України, абз. 3 ч. 2 ст.6 Закону України
"Про судовий збір", суд

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви від 17.03.2014р.
фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 про
забезпечення позову по справі №907/263/14
відмовити.

2. Судовий збір в розмірі 1827грн. (одна
тисяча вісімсот двадцять сім грн. 00
коп.), сплачений згідно з квитанцією №
17405011 від 17.03.14р., повернути із
Державного бюджету України платнику
фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1
(АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1)

3.Надіслати позивачу (заявнику) разом з
цією ухвалою оригінал квитанції № 17405011
від 17.03.14р .

Ухвалу може бути оскаржено в
порядку, передбаченому Господарським
процесуальним кодексом України.

Суддя
Русняк В.С.