ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"02" квітня 2014 р.Справа № 20/17-314-2011

За скаргою: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Одесарибгосп" на дії
відділу державної виконавчої служби
Біляївського міськрайонного
управління юстиції в Одеській області
у справі №20/17-314-2011

За позовом: Дністровського
міжрайонного управління водного
господарства

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Одесарибгосп"

про стягнення 28 799,36 грн.

СуддяЩавинська Ю.М.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача (скаржника): не
з'явився;

від суб'єкта оскарження (відділу
державної виконавчої служби
Біляївського міськрайонного
управління юстиції в Одеській області):
не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: розглядається в порядку ст.
121-2 ГПК України.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 11.04.2011р. у справі
№20/17-314-2011 позов Дністровського
міжрайонного управління водного
господарства задоволено частково,
стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю „Одесрибгосп" на
користь Дністровського міжрайонного
управління водного господарства 25 907
грн. 80 коп. основного боргу, 388 грн. 01 коп.
3% річних, 1608 грн. 03 коп. індексу
інфляції, 279 грн. 03 коп. витрат по сплаті
державного мита, 228 грн. 66 коп. витрат на
ІТЗ судового процесу. В решті позову
відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 31.05.2011р.
апеляційну скаргу ТОВ "Одесарибгосп"
задоволено, рішення господарського
суду Одеської області від 11.04.2011 р. по
справі №20/17-314-2011 скасовано;
Дністровському міжрайонному
управлінню водного господарства в
позові до ТОВ "Одесарибгосп" (з
урахуванням уточнень) про стягнення 25980
грн. заборгованості станом на 30.06.2010р.,
585,08 грн. 3% річних, 2234,28 грн. втрат від
інфляції та судових витрат відмовлено;
стягнуто з Дністровського
міжрайонного управління водного
господарства на користь ТОВ
"Одесарибгосп" 139 грн. 51 коп. витрат по
сплаті державного мита при поданні
апеляційної скарги; доручено
господарському суду Одеської області
видати наказ відповідно до цієї
постанови з зазначенням в ньому
реквізитів сторін; повернуто ТОВ
"Одесарибгосп" з Державного бюджету
України 22 грн. 88 коп. надлишково
сплаченого ним при поданні апеляційної
скарги державного мита за квитанцією
№П518 від 19.04.2011р., про що видано
відповідну довідку.

Постановою Вищого господарського суду
України від 18.10.2011р. касаційну скаргу
Дністровського міжрайонного
управління водного господарства
задоволено, постанову Одеського
апеляційного господарського суду від
31.05.2011р. скасовано, рішення
господарського суду Одеської області
від 11.04.2011р. у справі №20/17-314-2011 залишено
в силі.

02.11.2011р. на примусове виконання рішення
господарського суду Одеської області
від 11.04.2011 року та постанови Вищого
господарського суду України від
18.10.2011р. у справі №20/17-314-2011 був виданий
відповідний наказ.

24.02.2014р. (направлено поштою 20.02.2014р.)
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Одесарибгосп"
звернулось до господарського суду
Одеської області зі скаргою на дії
відділу державної виконавчої служби
Біляївського міськрайонного
управління юстиції в Одеській області
у справі №20/17-314-2011, в якій просить суд
визнати дії заступника начальника
відділу державної виконавчої служби
Біляївського міськрайонного
управління юстиції в Одеській області
Горюхіна В.А. при примусовому виконанні
зведеного виконавчого провадження, до
якого входять виконавчі документи на
загальну суму 666 009 грн., а саме: наказ
№20/17-314, виданий 2.11.2011р., наказ №9/17-4780,
виданий 13.02.2012р., наказ №5017/93/2012, виданий
2.04.2012р., наказ №5017/2293/2012, виданий
28.12.2012р., наказ №5017/2293/2012, виданий
5.06.2013р., наказ №5017/2293/2012, виданий 5.06.2013р.,
наказ №916/648/13, виданий 28.05.2013р. наказ
№5017/2293/2012, виданий 5.06.2013р., наказ
№916/1562/13, виданий 1.11.2013р., щодо
накладення арешту на майно боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 10.02.2014р. - неправомірними; визнати
недійсною постанову про накладення
арешту на майно та оголошення заборон.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 27.02.2014 року скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Одесарибгосп" на дії
відділу державної виконавчої служби
Біляївського міськрайонного
управління юстиції в Одеській області
у справі №20/17-314-2011 було
прийнято до розгляду з призначенням її
у судовому засіданні на 12.03.2014 року та
витребувано у скаржника оригінали
доданих до скарги документів;
пояснення щодо строків виходу риби із
зимовки (п.3.2. договору); докази щодо
надсилання копії скарги та доданих до
неї документів з описом вкладення на
адресу ДВС та Дністровського
міжрайонного управління водного
господарства.

Ухвалою суду від 12.03.2014 року у зв'язку із
нез'явленням в судове засідання
представника скаржника, позивача та
суб'єкта оскарження, від яких не
надходили клопотання про розгляд
скарги за їх відсутності, та які
належним чином повідомлялися про місце
та час розгляду скарги, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи рекомендованими повідомленнями
про вручення поштових відправлень
(а.с.174-176), неподанням витребуваних
ухвалою суду доказів, а також у зв'язку
із необхідністю витребування нових
доказів, розгляд скарги було
відкладено на 02.04.2014 року. Вказаною
ухвалою у скаржника витребувано
оригінали доданих до скарги
документів; пояснення щодо строків
виходу риби із зимовки (п.3.2. договору);
докази, що підтверджують накладення
арешту на майно, що належить іншим
особам; відомості про наявність та
кількість власної рибопродукції та
рибопродукції, що не належить
підприємству, з наданням відповідних
доказів; надіслати копію скарги та
доданих до неї документів з описом
вкладення на адресу ДВС,
Дністровського міжрайонного
управління водного господарства та
надати докази.

У судове засідання, призначене на 02.04.2014
року, представники позивача,
відповідача та суб'єкта оскарження не
з'явилися, хоча були належним чином
повідомлені про місце та час розгляду
скарги, що підтверджується наявними в
матеріалах справи рекомендованими
повідомленнями про вручення поштових
відправлень (а.с.179-181).

При цьому, скаржником на виконання
вимог ухвал суду не було надано
витребуваних оригіналів доданих до
скарги документів; пояснень щодо
строків виходу риби із зимовки
(п.3.2. договору); доказів, що
підтверджують накладення арешту на
майно, що належить іншим особам;
відомостей про наявність та кількість
власної рибопродукції та
рибопродукції, що не належить
підприємству, з наданням відповідних
доказів, а також не надано доказів щодо
надіслання копії скарги та доданих до
неї документів з описом вкладення на
адресу ДВС та Дністровського
міжрайонного управління водного
господарства.

Дослідивши матеріали справи та подану
скаргу, оцінивши наведені в ній доводи
та давши їм відповідну правову оцінку,
суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст. 121-2 Господарського
процесуального кодексу України, скарги
на дії чи бездіяльність органів
Державної виконавчої служби щодо
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів можуть бути подані
стягувачем, боржником або прокурором
протягом десяти днів з дня вчинення
оскаржуваної дії, або з дня, коли
зазначеним особам стало про неї відомо,
або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Скарги на дії органів Державної
виконавчої служби розглядаються
господарським судом, про час і місце
якого повідомляються ухвалою стягувач,
боржник чи прокурор та орган виконання
судових рішень. Неявка боржника,
стягувача, прокурора чи представника
органу Державної виконавчої служби в
судове засідання не є перешкодою для
розгляду скарги.

За результатами розгляду скарги
виноситься ухвала, яка надсилається
стягувачеві, боржникові та органові
виконання судових рішень. Ухвалу може
бути оскаржено у встановленому цим
Кодексом порядку.

Відповідно до п. 3.13 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" неподання або
несвоєчасне подання стороною у справі,
іншим учасником судового процесу
доказів з неповажних причин,
спрямоване на затягування судового
процесу, може розцінюватися
господарським судом як зловживання
процесуальними правами. У разі
неподання учасником судового процесу з
неповажних причин або без повідомлення
причин матеріалів та інших доказів,
витребуваних господарським судом,
останній може здійснити розгляд справи
за наявними в ній матеріалами та
доказами або, з огляду на обставини
конкретної справи, залишити позов без
розгляду на підставі пункту 5 частини
першої статті 81 ГПК.

Приймаючи до уваги, що оскільки ГПК
України не передбачено спеціального
порядку подання та розгляду
відповідної скарги, то пов'язані з цим
питання мають вирішуватися за
правилами ГПК України у межах
розглянутої господарським судом
справи. Зазначена позиція відображена
у Постанові Пленуму ВГСУ від 17.10.2012 року
№ 9 «Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України».

Відповідно до п.4.8. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №18
від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", залишення позову без
розгляду - це форма закінчення розгляду
господарським судом справи без
прийняття рішення суду в зв'язку з
виявленням обставин, які перешкоджають
розглядові справи, але можуть бути
усунуті в майбутньому.

Згідно до п. 4.9. цієї ж постанови № 18 від
26.12.2011р., при вирішенні питання щодо
залишення позову без розгляду (ст.81 ГПК
України), господарським судам слід мати
на увазі, що застосування п. 5 ч. 1 цієї
статті можливо лише за наявності таких
умов:

- додаткові документи вважаються
витребуваними, тільки якщо про це
зазначено у відповідному
процесуальному документі або, в разі
оголошення перерви в судовому
засіданні, - в протоколі такого
засідання;

- витребувані документи чи явка
представника позивача дійсно
необхідні для вирішення спору, тобто за
їх відсутності суд позбавлений
можливості вирішити спір по суті;

- позивач не подав документи,
витребувані судом, чи не направив свого
представника в засідання
господарського суду без поважних
причин.

Вирішуючи питання про можливість
застосування положень п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК
України до скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Одесарибгосп" на дії відділу державної
виконавчої служби Біляївського
міськрайонного управління юстиції в
Одеській області у справі №20/17-314-2011,
господарський суд виходить з
наступного.

Як свідчать матеріали справи, вимоги
про надання витребуваних документів
містилися в ухвалі від 27.02.2014р., яка була
отримана скаржником, що
підтверджується наявним у матеріалах
справи рекомендованим повідомленням
про вручення поштового відправлення
(а.с.176), а також в ухвалі від 12.03.2014р. про
відкладення розгляду скарги, яка також
була отримана останнім, що також
підтверджується наявним в матеріалах
справи рекомендованим повідомленням
про вручення поштового відправлення
(а.с.181).

Доказів, що підтверджують поважність
причин неподання витребуваних
документів, скаржник суду в порядку
ст.33 ГПК України не надав.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд
вважає, що ненадання скаржником
вказаних доказів, про витребування
яких було зазначено у відповідних
процесуальних документах, перешкоджає
вирішенню скарги по суті, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, в
обґрунтування поданої скарги ТОВ
«Одесарибгосп», в першу чергу зазначає,
що виконавець, не переконавшись у
належності боржнику риби, наклав на неї
арешт, пославшись лише на те, що «згідно
до матеріалів виконавчого провадження
ТОВ «Одесарибгосп» належить риба», при
цьому, не зазначивши, яка саме риба та в
якій кількості арештована.

Між тим, як вказує скаржник, згідно
договору зберігання від 02.09.2013 року,
укладеного між ним та ФОП ОСОБА_3 (а.с.162),
та відповідного акту
приймання-передачі від 06.09.2013 року
(а.с.163) ТОВ «Одесарибгосп» отримало на
зберігання від ФОП ОСОБА_3 рибу
наступних видів: короп та амур в
кількості 30 тон; товстолобика в
кількості 40 тон.

При цьому, у своїй скарзі скаржник
посилається на п.6.2 Інструкції про
проведення виконавчих дій,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 15.12.1999 року №74/5 в
якому зазначено, що «у разі відсутності
у боржника - юридичної особи коштів,
достатніх для покриття заборгованості,
стягнення звертається на інше майно,
що належить боржникові - юридичній
особі на праві власності, або майно
державної форми власності, закріплене
за ним (за винятком майна, виключеного з
обороту або обмеженого в обороті),
незалежно від того, хто, фактично,
використовує це майно», тому, як
зазначає він, для звернення стягнення
на майно боржника та подальшого
накладання на нього арешту, майно
повинно належити йому на праві
власності.

Разом з тим, як зазначає скаржник,
відповідно до обліку ТОВ
«Одесарибгосп», на час винесення
постанови, товарної риби, що належить
на праві власності у ТОВ
«Одесарибгосп» немає.

Згідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

В порушення положень зазначеної статті
та вимог ухвал суду, скаржником не
надано відомостей (з наданням
відповідних доказів) про наявність та
кількість власної рибопродукції та
рибопродукції, що не належить
підприємству.

Крім того, з наявного у справі договору
зберігання від 02.09.2013 року, на який
посилається скаржник як на доказ
накладення арешту на майно, що не
належить відповідачу, вбачається, що
згідно п. 1.1 договору, Поклажодавець
(ФОП ОСОБА_3.) передає на зберігання
Зберігачу (ТОВ «Одесарибгосп»)
наступне майно: дволітку риби - карпа,
амура і товстолобика, а Зберігач
зобов'язується зберігати майно,
передане йому Поклажодавцем, і
повернути це майно в збережності.

При цьому, п. 3.2 договору сторони
погодили, що Поклажодавець в якості
оплати віддає Зберігачу 10 % від
кількості майна, а саме 6 тон
товстолобика і 1 тонну карпа, незалежно
від проценту виходу риби із зимовки.

Таким чином, без надання пояснень та
доказів, що підтверджують строки та
факт виходу риби із зимовки, суд
позбавлений можливості зробити
висновок щодо повернення або
неповернення переданої на зберігання
риби, а також щодо отримання оплати,
передбаченої п. 3.2 вищевказаного
договору.

Крім того, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 9.9 Постанови Пленуму
ВГСУ від 17.10.2012 року № 9 «Про деякі
питання практики виконання рішень,
ухвал, постанов господарських судів
України» (зі змінами та доповненнями),
скарга має відповідати загальним
вимогам щодо змісту та форми позовної
заяви, передбаченими ст. 54 ГПК, з
доданням до неї документів, зазначених
у пунктах 2,4 частини першої цієї статті
і за необхідності - зазначених у
частинах другій і третій статті 57
названого Кодексу, а також містити
відомості, перелічені у пунктах 3-5
частини сьомої статті 82 Закону України
«Про виконавче провадження».

У вирішенні питань, які виникають у
розгляді скарг на рішення, дії або
бездіяльність посадових осіб
Державної виконавчої служби, до заяв
учасників виконавчого провадження
(заявників) мають застосовуватися
положення ГПК, якими врегульовано
аналогічні питання, зокрема статей
2,18,21,22,26,29,31,41,42,62, пунктів 1-3,5,6,9 частини
першої статті 63, статті 64, розділів ХІ,
ХІІ, ХІІ 1 ГПК тощо.

Однак, скаржником, всупереч вимог ухвал
суду та вищезазначених норм, не надано
доказів надіслання копії скарги та
доданих до неї документів з описом
вкладення на адресу ДВС та
Дністровського міжрайонного
управління водного господарства, що
порушує їх процесуальні права та може
позбавити останніх можливості надати
свої заперечення чи міркування з
приводу поданої скарги.

Суд також звертає увагу, що, в порушення
вимог ухвал суду від 27.02.2014 року та
12.03.2014 року, а також ч. 2 ст. 36 ГПК України,
скаржником не надано для огляду
оригіналів доданих до скарги
документів, що, з урахуванням додання
до скарги документів у незасвідчених
копіях, також унеможливлює розгляд
скарги згідно до вимог ГПК України.

З урахуванням вищенаведеного,
встановивши наявність умов, сукупність
яких є підставою для застосування п. 5 ч.
1 ст. 81 ГПК України, суд доходить
висновку про необхідність залишення
скарги Товариства з обмеженою
відповідальністю "Одесарибгосп" без
розгляду, що, водночас, не позбавляє
скаржника права повторного звернення
до суду із відповідною скаргою після
усунення зазначених недоліків.

Керуючись п. 5 ч. 1 ст. 81, ст. 86, ст. 121-2
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю "Одесарибгосп" на дії
відділу державної виконавчої служби
Біляївського міськрайонного
управління юстиції в Одеській області
у справі №20/17-314-2011 залишити без
розгляду.

Суддя
Щавинська Ю.М.