ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2014 р.
Справа № 926/1067/13

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії

головуючого-судді
Михалюк О.В.

суддів
Новосад Д.Ф.

Мельник Г.І.

розглянув апеляційну скаргу Дочірньої
компанії «Газ України» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України»

на рішення господарського суду
Чернівецької області від 18.12.2013р.

у справі № 926/1067/13

за позовом Дочірньої компанії «Газ
України» Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України», м.Київ

до товариства з обмеженою
відповідальністю «Припрутська
пересувна механізована колона № 152»,
м.Новоселиця

про стягнення 6802,79 грн. заборгованості,

з участю представників :

від скаржника - не з»явився

від відповідача - не з»явився

Сторони належним чином були
повідомлені про день та час слухання
справи, однак повноважних
представників в засідання не
скерували, в зв"язку з чим колегія
вважає за можливе розглянути
апеляційну скаргу за наявними у справі
доказами.

В судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

Рішенням господарського суду
Чернівецької області від 18.12.2013р. у
справі № 926/1067/13 (суддя Проскурняк О.Г.)
відмовлено у задоволенні позову
дочірньої компанії «Газ України»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України», м.Київ до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Припрутська
пересувна механізована колона № 152»,
м.Новоселиця про стягнення 6802,79 грн.
заборгованості.

Не погоджуючись з даним рішенням
позивач - дочірня компанія «Газ
України» Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України» подав до
Львівського апеляційного
господарського суду апеляційну скаргу,
в якій просить скасувати згадане
рішення, посилаючись, зокрема, на те, що
воно є незаконне, винесене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, в порушення статті 43 ГПК України
господарський суд не вжив заходів,
спрямованих на всебічне, повне і
об»єктивне встановлення всіх обставин
справи, оскільки у позовній заяві
наведено достатньо доказів, що
підтверджують наявність
заборгованості за поставлений
природний газ та надано суду первинні
бухгалтерські документи. Крім того, як
зазначає скаржник, у відповідності до
умов договору акти приймання-передачі
газу є підставою для остаточних
розрахунків і саме на відповідача
покладено обов»язок складання актів та
їх перевірка.

Наводить скаржник і інші доводи, що є на
його думку підставою для скасування
оскаржуваного рішення.

Колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши наявні матеріали,
проаналізувавши застосування норм
матеріального та процесуального права,
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає до задоволення з огляду на
наступне.

Відповідно до Статуту Дочірня компанія
"Газ України" НАК "Нафтогаз України" є
правонаступником Дочірнього
підприємства "Нафтогазмережі" НАК
"Нафтогаз України".

1 жовтня 2010 року між Дочірнім
підприємством "Нафтогазмережі" НАК
"Нафтогаз України" та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Припрутська пересувна механізована
колона № 152" укладено договір № 7531212 на
постачання природного газу, згідно
якого позивач зобов'язується передати
у власність відповідачу природній газ,
а відповідач зобов'язується прийняти
та оплатити газ на умовах даного
договору.

Згідно пунктів 3.2.- 3.3 договору № 3105012,
приймання-передача газу, поданого
позивачем відповідачу у відповідному
місяці, оформлюється актом
приймання-передачі газу, в якому
визначається фактична кількість
поданого газу, яка складається з обсягу
нарахованого комерційним вузлом
обліку газу, обсягу
виробничо-технологічних витрат і
нормованих втрат, а також обсягу газу
донарахованого по результатах
перевірок дисципліни обліку та
споживання газу відповідачем. Фактична
кількість поставленого позивачем газу,
приведеного до стандартних умов,
визначається комерційними вузлами
обліку відповідача, а в разі їх
відсутності - приладами позивача з
введенням необхідних поправок,
передбачених Держспоживстандартом
України та чинним законодавством
України. Показники цих приладів та
відповідні поправки є обов'язковими
для сторін. Відповідальність за
достовірність даних несе відповідач.
Не пізніше 5 числа місяця наступного, за
місяцем поставки газу, відповідач
зобов'язується надати позивачу два
примірники акту приймання - передачі
газу, підписані та скріплені печаткою
відповідача. Акт приймання-передачі
наданий відповідачем, повинен бути до
підписання його позивачем попередньо
ним перевірений та погоджений.

Так, наданий позивачем акт
прийому-передачі природного газу від 30
квітня 2011 року по договору № 7531212 є
односторонній і не підписаний та не
скріплений печаткою відповідача. Окрім
того, позивач не надав суду інших
доказів, показників лічильника, тощо,
стосовно споживання відповідачем
природного газу у квітні 2011 року.

Згідно статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Отже, позивач не довів обставин щодо
споживання відповідачем природного
газу у квітні 2011 року на суму 1126,45 грн.

Також, 20 грудня 2010 року між сторонами
укладено договір № 7531213 поставки
природного газу, згідно якого
постачальник передає у власність
покупцеві газ з ресурсів лютого-квітня
2010 року в обсязі 2,140 тис.м.куб. в тому
числі по місяцях лютого 2010 року - 0,824
тис.м.куб.., березня 2010 року - 0,816
тис.м.куб., квітня 2010 року - 0,500 тис.м.куб.

Відповідно до пункту 3.1. договору №
7531213, приймання-передача газу,
переданого позивачем відповідачу,
оформляється актом приймання передачі
газу, які підписуються уповноваженими
представниками сторін.

Згідно підписаних на скріплених
печатками сторін актів
прийому-передачі газу від 31 грудня 2010
року, відповідачем спожито у лютому 2010
року - 0,824 тис.м.куб. на суму 2064,57 грн.,
березні 2010 року - 0,816 тис.м.куб. на суму
2044,53 грн., квітні 2010 року - 0,500 тис.м.куб.
на суму 1252,78 грн.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач не надав інших договорів чи
доказів щодо споживання відповідачем
газу у період лютого-жовтня 2010 року,
окрім вищезазначених. Отже,
відповідачем споживався природній газ
у період з лютого-квітня 2010 року, саме
за укладеними договором № 7531213 та
актами від 31 грудня 2010 року. При цьому,
позивачем, не надано доказів, щодо
споживання відповідачем газу за
договором 7531212, або іншими договорами.

Тобто, згідно поданих банківських
виписок, відповідачем протягом лютого
2010-квітня 2011 року сплачено кошти за
спожитий природній газ у сумі 10047,18 грн.
При цьому, згідно матеріалів справи,
відповідачем спожито природного газу
за період лютого 2010 - квітня 2011 року на
суму 4949,11 грн.

Враховуючи те, що позивач посилається
на різні договори та періоди щодо
споживання і оплати відповідачем
природного газу, суд з урахуванням
доведеної позивачем загального об'єму
спожитого газу у період з лютого 2010
року - квітня 2011 року на суму 4949,11 грн. та
різниці загальної суми оплат за даний
період у розмірі 10047,18 грн., дійшов
вірного висновку про відсутність
заборгованості, у зв'язку з чим,
підставно відмовив у задоволенні
позову.

Відповідно до ст.43 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами
у справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
встановленому законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

За таких обставин, доводи скаржника
зазначені в апеляційній скарзі,
апеляційним судом не визнаються
такими, що можуть бути підставою згідно
ст.104 ГПК України для скасування чи
зміни оскаржуваного рішення.

На підставі наведеного та відповідно
до вимог ст.ст.91,101-105 ГПК України,-

Львівський апеляційний господарський
суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду
Чернівецької області від 18.12.2013р. у
справі № 926/1067/13 залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати покласти на скаржника.

Повний текст постанови складено « 01»
квітня 2014р.

Головуючий суддя
Михалюк О.В.

суддя
Новосад Д.Ф.

суддя
Мельник Г.І.