КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2014 р. Справа№ 911/2788/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

при секретарі Вершути
О.П.

за участю представників:

від позивача - не з`явився

від відповідача - Величко І.М.

від третьої особи - не з`явився

розглянувши матеріали апеляційної
скарги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Бел Оіл» на рішення
Господарського суду Київської області
від 18.12.2013 року (суддя Бацуца В.М.)

за позовом Публічного
акціонерного товариства «Ерде Банк»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Бел Оіл»

за участю третьої особи, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача

Публічного акціонерного товариства
«Перший український міжнародний банк»

про стягнення 56420,70 грн.,-

Постанова прийнята 27.03.2014
року у зв`язку з оголошенням перерви в
судовому засіданні 06.03.2014 року
відповідно до ст. 77 ГПК України.

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ «Ерде Банк» звернувся до
Господарського суду Київської області
з позовом до ТОВ «Бел Оіл» про
стягнення коштів.

Рішенням Господарського суду
Київської області від 18.12.2013 року
позовні вимоги були задоволені
частково. Стягнуто з відповідача на
користь позивача 52254,11 грн. основного
боргу.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою до Київського апеляційного
господарського суду, в якій вказує, що
рішення суду прийняте при неповному
з`ясуванні всіх обставин справи, з
порушенням норма матеріального та
процесуального права, а тому просить
суд скасувати рішення суду першої
інстанції в частині задоволених
позовних вимог та прийняти нове
рішення, яким в задоволенні позовних
вимог відмовити повністю.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 10.02.2014 року
апеляційну скаргу прийнято до
провадження та призначено до розгляду.

Представник відповідача в судове
засідання на вказану дату з`явився та
надав усні пояснення стосовно предмету
спору.

Представник позивача та третьої особи
в судове засідання не з`явилися та про
день та час розгляду справи були
повідомлені належним чином. Причини
неявки суду не повідомили.

Апеляційний господарський суд,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні матеріали
справи, встановив наступне:

05.11.2011 року між Публічним акціонерним
товариством «Ерде Банк», Товариством з
обмеженою відповідальністю «Бел Оіл»,
Публічним акціонерним товариством
«Перший український міжнародний банк»
був укладено договір № 539/і на
інкасацію коштів.

Згідно умов п. 1.1. договору, виконавець
власними силами і засобами в зазначені
дні та години, надає замовнику наступні
послуги: проводить інкасацію коштів
об'єктів замовника, що визначаються в
додатку № 1 до договору, який є
невід'ємною частиною договору.

Згідно п. 1.2. договору в день інкасації,
або наступного дня виконавець
доставляє готівку до каси банку.

Відповідно до п. 1.3. договору банк
проводить приймання коштів від
інкасаторів виконавця, здійснює
перерахування інкасованої виручки і
забезпечує своєчасне зарахування
грошових коштів на поточний рахунок
замовника № 3877, відкритий в філії
ПАТ «ПУМБ» в м. Києві, МФО 322755, Інд. код
37361279, а замовник зобов'язується
своєчасно оплачувати надані послуги у
визначених договором розмірах і
термінах (строках) та виконати інші
свої зобов'язання, визначені договором,
в повному обсязі.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що
виконавець зобов'язується здійснювати
приймання, перевезення і здавання
грошової виручки до каси банку в
інкасаторських сумках (мішках).

Пунктом 2.2. договору передбачено, що
інкасація коштів виконавцем
проводиться шляхом приймання
інкасаторами сумок з виручкою
безпосередньо в касі замовника за
адресою, в дні та години, зазначені в
додатку № 1 до договору.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що
розмір винагороди виконавцю, за надані
послуги визначається договірним
тарифом на послуги виконавця, по
кожному об'єкту замовника, що
зазначається в додатку № 1 до договору.

Якщо початок надання послуг виконавцем
не збігається з першим робочим днем
календарного місяця, то сума
винагороди за послуги, що надавались
виконавцем впродовж неповного
календарного місяця розраховується,
починаючи з першого дня отримання
послуг замовником, з розрахунку
середньорічної вартості одного дня
надання послуг, помноженої на
кількість днів календарного місяця, в
якому надавались послуги.

Пунктом 4.3. договору передбачено, що
замовник зобов'язаний здійснювати
оплату наданого виконавцем
рахунку-фактури до 20 числа включно,
місяця що слідує за звітним, шляхом
перерахування суми коштів на рахунок
виконавця, зазначений у
рахунку-фактурі.

Одночасно із укладенням договору між
позивачем, відповідачем та третьою
особою було підписано додаток № 1 до
договору - Перелік об'єктів інкасації
замовника.

На виконання умов договору позивачем у
серпні 2012 р. було надано відповідачу
послуги щодо інкасації грошових коштів
на загальну суму 52254, 11 грн. (за період з
01.08.2012 року по 31.08.2012 року. - за
виключенням спірних 4-ох об'єктів
інкасації, по яким 31.08.2012 року грошові
кошти не були проінкасовані), що
підтверджується актом № 728і про надані
послуги від 31.08.2012 року на суму 52500 грн.,
рахунком № 2 від 10.06.2013 року на суму 52500
грн., розрахунком заборгованості,
відповідними супровідними відомостями
до сумки з готівкою, відповідними
довідками про видачу інкасаторами
сумок (мішків), явочних карток,
відповідними явочними картками,
наявними у матеріалах справи.

Постановою № 4 від 09.01.2013 року
Національного банку України вирішено
відкликати банківську ліцензію та
ліквідувати АТ «Ерде банк».

Рішенням № 3 від 10.01.2013 року Виконавчої
дирекції Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб призначено
уповноваженою особою Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб на
ліквідацію ПАТ «Ерде Банк» Куреного О.
В.

Статтею 193 Господарського кодексу
України встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
визначено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 цього ж кодексу
якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Частиною 1 ст. 530 цього ж кодексу
закріплено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно ст. 610 цього ж кодексу порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Як було встановлено судом першої
інстанції, станом на час розгляду
справи відповідач обов'язок щодо
оплати наданих послуг на інкасацію
грошових коштів за серпень 2012 року (за
період з 01.08.2012 року по 31.08.2012 року - за
виключенням спірних 4-ох об'єктів
інкасації, по яким 31.08.2012 року грошові
кошти не були проінкасовані) у повному
обсязі не виконав і його основна
заборгованість перед позивачем
складає 52254, 11 грн.,

Відповідач, заперечуючи проти
заявлених вимог та проти постановлено
рішення судом першої інстанції,
зазначає, що у нього відсутня
заборгованість перед позивачем за
договором інкасації коштів, від 05.11.2011
року, оскілки ТОВ «Бел Оіл» провів
зарахування зустрічних однорідних
вимог у розмірі 52500 грн., що
підтверджується листом № 275 від 20.06.2013
року, заявою № 282 від 16.07.2013 року про
зарахування зустрічних однорідних
вимог

Проте, колегія суддів не погоджується з
таким твердженням відповідача, вважає
його хибним та необґрунтованим.

Статтею 602 ЦК України визначені
випадки, при наявності яких не
допускається зарахування зустрічних
вимог.

Зокрема п. 5 ч.1 ст. 602 ЦК України
встановлено заборону на зарахування
зустрічних вимог у випадках,
встановлених договором або законом.

Як зазначалося вище, рішенням № 3 від
10.01.2013 року Виконавчої дирекції Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб
призначено уповноваженою особою Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб на
ліквідацію ПАТ «Ерде Банк» Куреного О.
В.

Відповідно до ЗУ «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб», з
дня призначення уповноваженої особи,
строк виконання всіх грошових
зобов`язань банку вважається таким, що
настав, а вимоги за зобов`язаннями
банку, що виникли під час ліквідації,
можуть пред`являтися тільки в межах
ліквідаційної процедури.

Статтею 49 вказаного закону визначені
заходи з підготовки задоволення вимог
кредиторів, зокрема уповноважена особа
фонду протягом 90 днів з дня
опублікування відомостей відповідно
до частини другої статті 45 цього Закону
визначає суму заборгованості кожному
кредитору та відносить вимоги до
певної черги погашення; складає реєстр
акцептованих вимог кредиторів
відповідно до вимог, встановлених
нормативно-правовими актами Фонду,
який підлягає затвердженню виконавчою
дирекцією Фонду.

Крім того, приписами вказано статті
визначено, що уповноважена особа Фонду
не має права здійснювати задоволення
вимог кредиторів до затвердження
реєстру акцептованих вимог кредиторів,
за виключенням погашення за
погодженням з виконавчою дирекцією
Фонду вимог за правочинами, що
забезпечують проведення ліквідаційної
процедури.

Відповідно до статей 36, 46, 49, 52 Закону
України «Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб» у процесі
ліквідаційної процедури банку
визначається заборгованість кожному
кредитору банку та встановлюється
черговість і порядок погашення вимог
кредиторів, що унеможливлює
індивідуальне задоволення вимог
окремого кредитора позачергово шляхом
проведення зарахування зустрічних
однорідних вимог .

Тобто, є недопустимим зарахування
однорідних зустрічних вимог до банку,
відносно якого відкрита ліквідаційна
процедура.

Таким чином, враховуючи зазначене,
зарахування однорідних вимог між
кредитором и боржником у період
здійснення ліквідаційної процедури не
може бути проведений, оскільки це
суперечить нормам чинного
законодавства України, а саме ЗУ «Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб» та знаходиться поза межами
встановленої ліквідаційної процедури.

Відповідно до Висновків Верховного
Суду України, які викладені у рішеннях,
прийнятих за результатами розгляду
заяв про перегляд судового рішення з
підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 111 ГПК
України за 2010 - 2011рр. від 1 квітня 2012
року, стосовно спорів щодо припинення
господарських зобов'язань, встановлено
що, у процесі ліквідаційної процедури
банку зарахування однорідних
зустрічних вимог (ст. 602 ЦК) є неможливим
у зв'язку з невідповідністю порядку
погашення вимог кредиторів,
встановленому нормами чинного
законодавства України.(зокрема справа
№ 3-87гс11 від 03.10.2011 року, № 3-95гс11 від
10.10.2011 року, № 3-112гс11 від 24.10.2011 року).

Згідно з ст. 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Відповідачем не надано ані суду першої
інстанції, ані апеляційної доказів на
погашення заборгованості перед
позивачем в повному обсязі або
частково, а тому вимоги позивача про
стягнення із відповідача основної
заборгованості у розмірі 52 254, 11 грн. за
договором № 539/і на інкасацію коштів
від 05.11.2011 року є законними і
обґрунтованими, та такими, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Крім того, позивач просив стягнути із
відповідача пеню, передбачену умовами
договору № 539/і за періоди прострочення
відповідачем виконання обов'язку по
оплаті наданих послуг з 21.09.2012 року по
21.03.2013 року всього на загальну суму 3902,33
грн.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 611 цього ж
кодексу у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: сплата
неустойки.

Частиною 1 ст. 549 цього ж кодексу
передбачено, що неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що
пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу
України штрафними санкціями у цьому
Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 цього ж кодексу
у разі якщо розмір штрафних санкцій
законом не визначено, санкції
застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно ч. 6 ст. 232 цього ж кодексу
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Пунктом 5.7. договору передбачено, що за
прострочення замовником визначеного
договором строку сплати винагороди за
надані послуги виконавцем в розмірі
визначеному договором, замовник
сплачує виконавцю пеню в розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, яка діяла
в період за який сплачується пеня.

Колегія суддів, перевіривши
розрахунок, наданий позивачем та
розрахунок здійснений судом першої
інстанції, вважає, що Господарський суд
Київської області арифметично вірно та
обґрунтовано здійснив перерахунок
пені, що підлягає до стягнення з
відповідача та погоджується з
висновком суду про задоволення
вказаної вимоги в розмірі 3897,64 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
повно, всебічно і об'єктивно з`ясовано
обставини справи, винесено рішення у
відповідності до норм матеріального і
процесуального права, з повним
з`ясування обставин, що мають значення
для справи, правомірно частково
задоволені позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Ерде банк», а
тому апеляційна скарга Товариства з
обмеженою відповідальністю «Бел Оіл»
не підлягає задоволенню.

Зважаючи на те, що колегією суддів
апеляційна скарга Товариства з
обмеженою відповідальністю «Бел Оіл»
залишається без задоволення, судові
витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України
покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103,
105 Господарського процесуального
кодексу України, Київський апеляційний
господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Бел Оіл»
залишити без задоволення, рішення
Господарського суду Київської області
від 18.12.2013 року у справі № 911/2788/13- без
змін.

2. Матеріали справи № 911/2788/13
повернути до Господарського суду
Київської області.

Головуючий суддя
В.В. Шапран

Судді
В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов