ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2014 року Справа №
904/8698/13

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Прокопенко А.Є.
(доповідач)

суддів: Дмитренко А.К., Крутовських В.І.

при секретарі судового засідання:
Однорог О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Лапай О.В., довіреність
№577/14 від 27.11.13, представник;

представник відповідача в судове
засідання не з'явився, який про час та
місце судового засідання повідомлений
належним чином;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Дніпроінмед" на
рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 14.01.2014
року по справі № 904/8698/13

за позовом приватного акціонерного
товариства "Українська акціонерна
страхова компанія "АСКА", м.Донецьк

до приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Дніпроінмед",
м.Дніпропетровськ

про стягнення 19 441,31 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2013р. приватне акціонерне
товариство «Українська акціонерна
страхова компанія «АСКА» звернулося до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовом до приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Дніпроінмед" про
відшкодування шкоди в порядку регресу
у сумі 19 441,31 грн., яка була виплачена
позивачем страхувальнику ТОВ «ДТЕК
Сервіс» у зв'язку з настанням
страхового випадку -
дорожньо-транспортної пригоди з вини
ОСОБА_2, яка застрахована відповідачем
за полісом №АВ/6214211.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 14.01.2014р.
у справі №904/8698/13 (суддя Кармазіна Л.П.)
позовні вимоги задоволено частково у
сумі 18 951,31 грн. - страхове
відшкодування зменшено на суму
франшизи - 1000 грн.

Не погодившись з зазначеним рішенням,
приватне акціонерне товариство
"Страхова компанія "Дніпроінмед"
звернулось до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення суду та прийняти
нове, яким відмовити у позові повністю,
посилаючись на наступні обставини:

- сума страхового відшкодування не має
перевищувати оціненої шкоди
відповідно до Звіту про оцінку майна з
урахуванням зносу - 12 639,88 грн.;

- сума страхового відшкодування має
бути зменшена на податок на додану
вартість і не може перевищувати 10 533,23
грн. (12 639,88/1,2).

У відзиві на апеляційну скаргу позивач
просив залишити рішення
господарського суду без змін, а скаргу
без задоволення (а.с.131-132).

Відповідач правом участі в судовому
засіданні (ст.22 ГПК України) не
скористався, про час та місце судового
засідання повідомлений належним чином,
що підтверджується протоколом
судового засідання і судовим
повідомленням від 06.03.2014р. (а.с.141-142), а
також ухвалою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
06.03.2014р. (а.с.143), яка містить на звороті
штамп канцелярії апеляційного
господарського суду про розсилку
згідно з п.2.6.15 Інструкції з діловодства
в господарських судах України,
затверджену Наказом Державної судової
адміністрації України від 20.02.2013 року
№28.

З огляду те, що розгляд справи
відкладався (ст.77 ГПК України) та
оскільки суд апеляційної інстанції
обмежений строками розгляду
апеляційної скарги на рішення
місцевого господарського суду (ст.102
ГПК України), враховуючи те, що неявка
відповідача не перешкоджає розгляду
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає за можливе розглянути
апеляційну скаргу по суті в цьому
судовому засіданні (ст.ст.75,99
Господарського процесуального кодексу
України).

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення
господарського суду, дослідивши та
проаналізувавши матеріали справи,
вислухав пояснення присутніх у
судових засіданнях представників
сторін, перевіривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
оскаржуване рішення підлягає
залишенню без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
16.07.2012р. о 19год. 20хв. по а/ш
Знам»янка-Луганськ-Ізваріно сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля марки «Опель Кадет»,
державний номер НОМЕР_1, під керуванням
водія ОСОБА_2, та автомобіля марки
«Шевролет Авео», державний номер
НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3,
який діяв на підставі подорожнього
листа службового легкового автомобіля
№005567 від 16.07.2012р. (а.с.31), виданого ТОВ
«ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ», яке
орендувало автомобіль марки «Шевролет
Авео», державний номер НОМЕР_2, у ТОВ
«ДТЕК Сервіс» (а.с.35-37), яке за договором
добровільного страхування
транспортного засобу №2983728 від 22.02.2012р.
застрахувало зазначений автомобіль у
позивача (а.с.7-14).

Дорожньо-транспортна пригода сталася з
вини ОСОБА_2, що підтверджується
постановою Гірницького районного суду
м.Макіївки Донецької області (а.с.14).

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власника транспортного засобу «Опель
Кадет», державний номер НОМЕР_1,
застраховане приватним акціонерним
товариством «Страхова компанія
«Дніпроінмед» за полісом №АВ/6214211.

При цьому з матеріалів справи
вбачається, що за полісом №АВ/6214211
страхувальником є ОСОБА_4 (а.с.50).

Пунктом 1.4 статті 1 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" визначено, що особи,
відповідальність яких застрахована, -
страхувальник та інші особи, які
правомірно володіють забезпеченим
транспортним засобом. Володіння
забезпеченим транспортним засобом
вважається правомірним, якщо інше не
встановлено законом або рішенням суду.

Доказів неправомірного
володіння/керування водієм ОСОБА_2
автомобілем «Опель Кадет», державний
номер НОМЕР_1, матеріали справи не
містять.

18.07.2012р. страхувальник - ТОВ «ДТЕК
Сервіс» звернулося до страховика
(позивач) із заявою про настання
страхового випадку, в якій просив
перерахувати страхове відшкодування
на його рахунок (а.с.28).

20.07.2012р. проведено зовнішній огляд
пошкодженого автомобіля марки
«Шевролет Авео», державний номер
НОМЕР_2, за результатами якого складено
протокол огляду транспортного засобу
(а.с.23).

Відповідно до звіту про оцінку
транспортного засобу №836 від 30.07.2012р.
вартість відновлювального ремонту з
урахуванням коефіцієнту фізичного
зносу автомобіля марки «Шевролет
Авео», державний номер НОМЕР_2, складає
12 639,88 грн., а вартість
відновлювального ремонту автомобіля
марки «Шевролет Авео», державний номер
НОМЕР_2, складає 19 951,31 грн. (а.с.17-22).

Позивачем складений страховий акт №4144
від 01.08.2012р. (а.с.16), згідно з яким вказана
вище дорожньо-транспортна пригода
визнана страховим випадком, а загальна
сума страхового відшкодування
визначена в розмірі 19 951,31 грн.

У позовній заяві позивач просив
стягнути з відповідача перераховане
ТОВ «ДТЕК Сервіс» страхове
відшкодування за платіжними
дорученнями №4044 від 10.08.2012р., №4059 від
14.08.2012р. на загальну суму 19 951,31 грн.,
виходячи з суми матеріальної шкоди - 19
951,31 грн. (а.с.17-22).

Статтею 979 Цивільного кодексу України
передбачено, що за договором
страхування одна сторона (страховик)
зобов'язується у разі настання певної
події (страхового випадку) виплатити
другій стороні (страхувальникові) або
іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
1188 Цивільного кодексу України шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Згідно з частиною 1 статті 22 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Пунктами 9.1., 9.2., 9.4. статті 9 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" передбачено, що обов'язковий
ліміт відповідальності страховика - це
грошова сума, в межах якої страховик
зобов'язаний провести виплату
страхового відшкодування відповідно
до умов договору страхування.
Договором страхування на
індивідуальних умовах можуть бути
визначені ліміти, вищі, ніж зазначені у
цьому Законі ліміти. Обов'язковий ліміт
відповідальності страховика за шкоду,
заподіяну майну потерпілих, становить
25500 гривень на одного потерпілого. У
разі коли загальний розмір шкоди за
одним страховим випадком перевищує
п'ятикратний ліміт відповідальності
страховика, відшкодування кожному
потерпілому пропорційно зменшується.
До договорів обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності та
виплат страхового відшкодування за
цими договорами застосовуються норми
щодо ліміту відповідальності
страховика, які діяли на дату укладення
договору.

Згідно з пунктом 12.1. статті 12 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" розмір франшизи при
відшкодуванні шкоди, заподіяної майну
потерпілих, встановлюється при
укладанні договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності і не може
перевищувати 2 відсотки від ліміту
відповідальності страховика, в межах
якого відшкодовується збиток,
заподіяний майну потерпілих. Страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи, розрахованої за
правилами цього підпункту.

Статтею 29 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" визначено перелік витрат, які
відшкодовуються страховою компанією,
до яких, поміж іншого, належать витрати,
пов'язані з відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу.

Частинами 1, 2 статті 34 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" встановлено, що страховик
зобов'язаний протягом двох робочих
днів з дня отримання повідомлення про
настання події, що містить ознаки
страхового випадку, розпочати її
розслідування та протягом 10 робочих
днів з дня отримання повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
направити свого представника
(працівника, аварійного комісара або
експерта) на місце настання страхового
випадку та/або до місцезнаходження
пошкодженого майна для визначення
причин настання страхового випадку та
розміру збитків.

Відповідно до частини 36.2 статті 36
зазначеного Закону якщо відшкодування
витрат на проведення відновлювального
ремонту пошкодженого майна
(транспортного засобу) з урахуванням
зносу здійснюється безпосередньо на
рахунок потерпілої особи (її
представника), сума, що відповідає
розміру оціненої шкоди, зменшується на
суму визначеного відповідно до
законодавства податку на додану
вартість; якщо страховик, здійснюючи
страхове відшкодування, не може
оцінити її загальний розмір у зв'язку з
відсутністю документів, що
підтверджують розмір заявленої шкоди,
виплата страхового відшкодування
здійснюється у розмірі заподіяної
шкоди, оціненої страховиком. Страховик
має право здійснювати виплати без
проведення експертизи, якщо за
результатами проведеного ним огляду
пошкодженого майна страховик і
потерпілий досягли згоди про розмір
страхового відшкодування і не
наполягають на проведенні оцінки,
експертизи пошкодженого майна.

Частиною 36.4 статті 36 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" передбачено, що виплата
страхового відшкодування (регламентна
виплата) здійснюється безпосередньо
потерпілому (іншій особі, яка має право
на отримання відшкодування) або
погодженим з ним особам, які надають
послуги з ремонту пошкодженого майна,
сплатили страхове відшкодування за
договором майнового страхування (крім
регламентної виплати, передбаченої
підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього
Закону), лікування потерпілих та інші
послуги, пов'язані з відшкодуванням
збитків.

Згідно з частиною 1 статті 25 Закону
України "Про страхування" здійснення
страхових виплат і виплата страхового
відшкодування проводиться страховиком
згідно з договором страхування на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника або третіх осіб,
визначених умовами страхування) і
страхового акта (аварійного
сертифіката), який складається
страховиком або уповноваженою ним
особою (аварійним комісаром) у формі, що
визначається страховиком.

Відповідно до частини 1 статті 1191
Цивільного кодексу України особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи в розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Згідно зі статтею 993 Цивільного кодексу
України та статтею 27 Закону України
"Про страхування" до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Доводи скаржника про те, що сума
страхового відшкодування не має
перевищувати оціненої шкоди з
урахуванням зносу - 12 639,88 грн.,
зважаючи на приписи ст.ст.22,29 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" та ст.ст.7,12 Закону України
«Про оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні», і що вказана сума повинна
бути зменшена на податок на додану
вартість та не може перевищувати 10 533,23
грн. з огляду на положення статті 36
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів", не приймаються
до уваги судовою колегією враховуючи
наступне.

Здійснення позивачем виплати
страхового відшкодування у сумі 19 951,31
грн. (без врахування зносу та ПДВ) не
суперечить приписам ст.ст.22,29,36 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", оскільки, по-перше, вказаний
закон не поширюється на
правовідносини, що виникли за
договором добровільного страхування
транспортного засобу №2983728 від 22.02.2012р.,
а Закон України "Про страхування"
відповідних застережень не містить.
Адже з приписів вищевказаних норм
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" вбачається, що
обов'язки, пов'язані з оцінкою шкоди, не
стосуються позивача (страховика за
договором добровільного страхування
майна), дії якого не регулюються цим
Законом. Крім того, з положень Закону
України «Про страхування» вбачається,
що під оціненою шкодою в ньому
розуміється передусім шкода, оцінена
страховою компанією.

Судова колегія враховує, що наведеної
правової позиції дотримується Вищий
господарський суд України при
здійсненні касаційного перегляду
судових рішень у справах зі спорів про
стягнення страхового відшкодування в
порядку регресу, що виникають з
подібних правовідносин страхування
(постанови ВГСУ від 23.08.2011 у справі №42/92,
від 15.01.2013 у справі №5011-72/9778-2012, від
30.01.2013 у справі №5011-35/11156-2012, від 13.05.2013 у
справі №5011-50/17051-2012, від 14.05.2013 у справі
№5011-50/17049-2012, від 30.07.2013р. у справі
№910/3655/13).

По-друге, відповідно до п.4.2.2 договору
добровільного страхування
транспортного засобу №2983728 від 22.02.2012р.
при розрахунку матеріального збитку не
враховується знос підлягаючих заміні
частин та деталей транспортного засобу
для легкових автомобілів виробництва
країн СНД зі строком експлуатації до
5-ти років включно.

Пунктом 4.2.3 договору добровільного
страхування транспортного засобу
№2983728 від 22.02.2012р. передбачено, що
величина матеріального збитку
розраховуються з урахуванням зносу
належних до заміни частин та деталей
транспортного засобу для легкових
автомобілів виробництва СНД зі
строком експлуатації від 6-ти до 10-ти
років.

З матеріалів справи вбачається, що
застрахованим транспортним засобом
виступає автомобіль марки «Шевролет
Авео» 2007 року випуску, державний номер
НОМЕР_2. Отже, застрахований
транспортний засіб не досяг 6-ти
річного строку експлуатації на час
настання страхового випадку.

Крім того, судова колегія враховує
приписи ч.1 ст.14 та ст.204 Цивільного
кодексу України, згідно яких цивільні
обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства. Правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

З матеріалів справи не вбачається та
судами не встановлено визнання
недійсним п.4.2.2 договору добровільного
страхування транспортного засобу
№2983728 від 22.02.2012р., згідно якого знос не
враховується.

Отже, стягнення в порядку регресу
страхового відшкодування з
урахуванням коефіцієнту фізичного
зносу пошкодженого автомобіля в даному
випадку є істотним обмеженням права
добросовісного страховика (позивача)
на відшкодування шкоди в межах
фактичних затрат, передбаченого ст.993
Цивільного кодексу України та ст.27
Закону України "Про страхування".
(правова позиція ВГСУ, викладена в
постановах від 15.01.2013р. у справі
№5011-45/7316-2012, від 28.10.2013р. у справі №
5011-37/5212-2012).

Як вірно зазначено скаржником в
апеляційній скарзі, приватне
акціонерне товариство "Українська
акціонерна страхова компанія "АСКА" при
здійсненні розрахунків не сплачувало
податок на додану вартість.

Відповідно до звіту про оцінку
транспортного засобу №836 від 30.07.2012р.
вартість відновлювального ремонту
автомобіля марки «Шевролет Авео»,
державний номер НОМЕР_2, - 19 951,31 грн.
вказана без включення суми податку на
додану вартість. Дана сума розрахована
за формулою, наведеною у звіті, без
урахування ПДВ (а.с.17-22).

Також на підставі платіжних доручень
позивач виплатив страхове
відшкодування в сумі 19 951,31 грн. без ПДВ
(а.с.27).

Враховуючи наведене і те, що:

- матеріалами справи підтверджено, що
позивачем, як страховиком на підставі
заяви страхувальника та страхового
акту №4144 від 01.08.2012р. виплачено
страхове відшкодування у сумі 19 951,31
грн. безпосередньо страхувальнику;

- сума франшизи за полісом відповідача
№АВ/6214211 складає 1000 грн.;

судова колегія погоджується з
висновком господарського суду про
часткове задоволення позовних вимог у
сумі 18 951,31 грн.

Таким чином, висновки господарського
суду відповідають матеріалам і
обставинам справи, а доводи скаржника,
викладені в апеляційній скарзі, не
спростовують таких висновків.

Підстави для скасування рішення
господарського суду, які передбачені
статтею 104 Господарського
процесуального кодексу України,
відсутні.

Судовий збір по апеляційній скарзі
покладається на скаржника відповідно
до приписів статті 49 Господарського
процесуального кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 49, 101-103, 105 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Дніпроінмед",
м.Дніпропетровськ залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 14.01.2014р.
у справі №904/8698/13 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови підписаний
04.04.2014 року.

Головуючий суддя
А.Є. Прокопенко

Суддя
А.К.Дмитренко

Суддя
В.І.Крутовських