ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.03.2014
Справа № 905/8421/13

Господарський суд Донецької області у
складі судді Риженко Т.М.,

при секретарі Куньчик Е.А., розглянув у
відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до Відповідача: Дочірнього
підприємства «Санаторно-курортний
реабілітаційний центр «Слов'янський
курорт» Закритого акціонерного
товариства лікувально-оздоровчих
закладів профспілок України
«Укрпрофоздоровниця», м.Слов'янськ,
Донецька область

про: стягнення заборгованості у
розмірі 150 433,00грн.

за участю:

від позивача: ОСОБА_2 (за довіреністю);

від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1,
АДРЕСА_1(далі - Позивач) звернулась до
Господарського суду Донецької області
з позовною заявою до Дочірнього
підприємства «Санаторно-курортний
реабілітаційний центр «Слов'янський
курорт» Закритого акціонерного
товариства лікувально-оздоровчих
закладів профспілок України
«Укрпрофоздоровниця», м.Слов'янськ,
Донецька область (далі - Відповідач)
про стягнення заборгованості у розмірі
150 433,00грн.

В обґрунтування позовних вимог Позивач
посилається на неналежне виконання
Відповідачем зобов'язань за договором
поставки товару від 01.10.2012р., щодо
оплати за поставлений товар.

На підтвердження вказаних обставин
Позивач надав належним чином
засвідчені копії наступних документів:
правоустановчих документів Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, договору
поставки товару від 01.10.2012р., видаткових
накладних.

Нормативно свої вимоги Позивач
обґрунтовує ст.ст. 1, 32, 36, 54, 82
Господарського процесуального кодексу
України.

20.01.2014р. Відповідачем через канцелярію
суду надано відзив на позовну заяву у
якому проти позовних вимог заперечує.
За твердженням Відповідача, суд не
повинен прийняти як належні докази
поставки товару відповідачу видаткові
накладні, оскільки у вказаних
накладних не міститься прізвище особи,
що отримала товар, його довіреності,
або інших доказів того, що вказана
особа уповноважена на його одержання
від Позивача. Також матеріали справи не
містять відповідних довіреностей на
одержання вказаних матеріальних
цінностей. Враховуючи викладене,
Позивачем не було доведено належними
доказами отримання товару саме
Відповідачем за договором б/н від
01.10.2012р. Крім того, вказані накладні не
містять жодних посилань на договір, що
є предметом спору у даній справі, та не
свідчать про проведення саме
Відповідачем у справі оплати товару за
накладними. Також в порушення вимог
п.2.1 договору Позивачем не було надано
до суду відповідної заявки (замовлення)
Відповідача або дозволу на поставку
товару відповідного замовлення, в тому
числі і погодженого Позивачем,
оскільки вказаним пунктом передбачено,
поставка товару здійснюється за
умовами узгодження позивачем
замовлення на товар не пізніше
п'ятнадцяти днів з моменту отримання
заявки на товар.

Розпорядженням заступника голови
господарського суду Донецької області
від 10.02.2014р. справу передано на розгляд
судді Нестеренко Ю.С.

10.02.2014р. Позивачем через канцелярію
суду надано належним чином засвідчені
копії замовлень на поставку товару.

Розпорядженням заступника голови
господарського суду Донецької області
від 03.03.2014р. справу передано на розгляд
судді Риженко Т.М.

Представник Позивача у судове
засідання 11.03.2014р. з'явився, підтримав
позовні вимоги.

Представник Відповідача у судове
засідання 11.03.2014р. не з'явився, про час
та місце слухання справи повідомлений
належним чином.

До початку судового засідання надано
до суду клопотання про розгляд справи
без застосування технічних засобів
фіксації судового процесу. Дане
клопотання не суперечить чинному
законодавству, інтересам сторін, тому
приймається судом та підлягає
задоволенню.

Розглянувши матеріали справи,
долучивши до матеріалів справи надані
сторонами докази, суд

ВСТАНОВИВ:

01 жовтня 2012 року між Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1
(Постачальник) та Дочірньим
підприємством «Санаторно-курортний
реабілітаційний центр «Слов'янський
курорт» Закритого акціонерного
товариства лікувально-оздоровчих
закладів профспілок України
«Укрпрофоздоровниця» (Покупець) було
укладено договір поставки товару,
відповідно п.1.1 якого Постачальник
зобов'язується постачати Покупцю
певний товар, а Покупець зобов'язується
приймати цей товар та своєчасно
здійснювати його оплату на умовах
даного Договору.

Згідно п.1.3 договору асортименти,
кількість та ціна товару
передбачається у накладній, яка є
невід'ємною частиною даного договору.

У розділі 3 договору Сторони дійшли
згоди щодо ціни та порядку розрахунків:

- Покупець оплачує поставлений
Постачальником товар за ціною вказаною
в накладних (п.3.1 Договору);

- Розрахунки за кожну поставлену партію
товару здійснюється шляхом
перерахування коштів на рахунок
Продавця, в термін до 30 календарних діб
(п.3.2 Договору);

У пункті 6.1 договору встановлено строк
договору: даний договір набирає
чинності з моменту підписання його
сторонами і діє до 31 грудня 2012 року.

Відповідачем було надано замовлення на
поставку товару від 14.12.2012р., 26.11.2012р.,
31.10.2012р., 25.10.2012р., 03.10.2012р.

На виконання умов договору Позивачем
було здійснено поставку Відповідачу на
суму 150 433,00грн., що підтверджується
видатковими накладними №01 від 08.10.2012р.,
№8 від 05.11.2012р., №11 від 09.11.2012р., №12 від
12.11.2012р., №17 від 03.12.2012р., №24 від 21.12.2012р.
Вказані накладні підписано та
засвідчено печатками з боку обох
сторін без зауважень.

Внаслідок цього обов'язок передачі
Постачальником товару вважається
виконаним.

Відповідачем незважаючи на настання
строку оплати не була здійснена оплата
за поставлений товар, внаслідок чого
виникла заборгованість.

За таких обставин та у зв'язку із
неналежним виконанням грошових
зобов'язань Відповідачем Позивач
звернувся до суду з позовом.

Відповідач проти позовних вимог
заперечив, проте судом не приймаються
заперечення Відповідача з наступних
підстав:

- щодо тверджень Відповідача, що у
вказаних накладних не міститься
прізвище особи, що отримала товар, його
довіреності, або інших доказів того, що
вказана особа уповноважена на його
одержання від Позивача, суд зазначає
наступне: накладні містять підпис та
печатку Відповідача, будь-яких доказів
звернення до правоохоронних органів з
приводу втрати, крадіжки або
службового розслідування щодо
незаконного використання печатки;
рішення відповідних органів згідно ст.
97 КПК України за результатами розгляду
вказаного звернення, Відповідач до
суду не надав.

Відповідно до статті 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік і фінансову
звітність в Україні», накладні
являються первісними звітними
документами, на підставі яких
проводиться звіт господарської
діяльності. Вони повинні мати такі
обов'язкові реквізити як: назву
документу (форми); дату і місце
складання; назву підприємства, від
імені якого складено документ; зміст та
обсяг господарської операції, одиницю
виміру господарської операції; посади
осіб, відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
їх оформлення; особистий підпис або
інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.
Отже судом приймаються вказані
накладні як доказ здійснення
господарської операції, тому як вони
містять печатку Відповідача, що дає
змогу ідентифікувати особу, яка брала
участь у здійснення господарської
операції;

- щодо тверджень Відповідача що,
вказані накладні не містять жодних
посилань на договір, що є предметом
спору у даній справі, суд зазначає
наступне: замовлення, що містять
матеріали справи є фіксацією розміру
продукції, яку потребує (замовляє)
Відповідач та, що повинна бути
поставлена йому у відповідності до
приписів договору поставки товару від
01.10.2012р. Суд зазначає що товар
поставлений за видатковими накладними
співпадає з товаром зазначеним у
вказаних замовленнях від 14.12.2012р.,
26.11.2012р., 31.10.2012р., 25.10.2012р., 03.10.2012р.;

Дослідивши матеріали справи, керуючись
ст.ст. 32, 33, 34, 36 Господарського
процесуального кодексу України, суд
вважає вимоги Позивача до Відповідача
такими, що підлягають задоволенню,
враховуючи наступне:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України, ст.173 Господарського кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509
Цивільного кодексу України, ст.174
Господарського кодексу України
виникають, зокрема, з договору.

Оцінивши зміст даного договору з якого
виникли цивільні права та обов'язки
сторін, суд дійшов висновку, що
укладений правочин за своїм змістом та
правовою природою є договором
поставки, який підпадає під правове
регулювання норм статті 712 Цивільного
кодексу України та статей 264-271
Господарського кодексу України. В
частині, що не суперечить договору, до
вказаного правочину також
застосовуються норми Цивільного
кодексу України, які регулюють правила
купівлі-продажу (статті 655-697 Цивільного
кодексу України).

Як встановлено ст. 712 Цивільного
кодексу України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у власність у
встановлений строк (строки) товар у
власність покупця для використання
його у підприємницькій діяльності або
в інших цілях, не пов'язаних з
особистим, сімейним, домашнім або іншим
подібним використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України та ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до умов закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутністю таких умов та вимог
-відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

При цьому, приписи ч.7 ст. 193
Господарського кодексу України та ст.
525 Цивільного кодексу України
встановлюють загальне правило щодо
заборони односторонньої відмови від
зобов'язання або односторонньої зміни
його умов, що кореспондується із
вимогами ст. 629 Цивільного кодексу
України щодо обов'язковості договору
для виконання сторонами.

Судом встановлено, що відповідно до
умов договору поставки товару від
01.10.2012р. Позивачем було здійснено
поставку Відповідачу на суму 150
433,00грн., але Відповідачем незважаючи на
настання строку оплати не була
здійснена оплата за поставлений товар.

Відтак, несплачена сума, наявність якої
кваліфікується судом як порушення
грошових зобов'язань у розумінні ст.610
Цивільного кодексу України, становить
150 433,00грн. За змістом ст.625 Цивільного
кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до ст. 202 Господарського
кодексу України та ст.599 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняються виконанням, проведеним
належним чином.

Відповідачем доказів погашення
суми боргу у розмірі 150 433,00грн. до
матеріалів справи не надано, у зв'язку
з чим вимоги про стягнення суми боргу
підлягають задоволенню та стягненню з
Дочірнього підприємства
«Санаторно-курортний реабілітаційний
центр «Слов'янський курорт» Закритого
акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
«Укрпрофоздоровниця», м.Слов'янськ,
Донецька область.

З огляду на викладене, враховуючи
наявні в матеріалах справи докази
наявності заборгованості та порушення
зобов'язань за договором, суд вважає,
позовні вимоги обґрунтованими,
доведеними належним чином та такими, що
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється у
відповідності до ст.49 Господарського
процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1 до
Дочірнього підприємства
«Санаторно-курортний реабілітаційний
центр «Слов'янський курорт» Закритого
акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
«Укрпрофоздоровниця», м.Слов'янськ,
Донецька область про стягнення
заборгованості у розмірі 150 433,00грн.
задовольнити.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства
«Санаторно-курортний реабілітаційний
центр «Слов'янський курорт» Закритого
акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
«Укрпрофоздоровниця» (84110, м.Слов'янськ,
вул.Пушкінська, 2, ) на
користь Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ЄДРПОУ НОМЕР_1)
заборгованість у розмірі 150 433,00грн.,
судовий збір у сумі 3 008,66грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

У судовому засіданні 11.03.14р.
проголошено та підписано вступну та
резолютивну частину рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано, а у разі подання апеляційної
скарги - після розгляду справи
апеляційним господарським судом, якщо
рішення не буде скасовано.

Суддя
Т.М. Риженко

Повний текст
рішення складено та підписано 17.03.14р.