ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2014 р.Справа № 923/1657/13Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

Головуючого судді: Будішевської Л.О.,

Суддів: Бєляновського В.В., Мишкіної
М.А.,

при секретарі судового засідання
Бєлянкіній Г.Є.

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1 - за довіреністю,

від відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2

на рішення господарського суду
Херсонської області від 28 січня 2014 року

у справі №923/1657/13

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2

до відповідача Великоолександрівської
селищної ради Великоолександрівського
району Херсонської області

про розірвання договору оренди
земельної ділянки

встановив:

У листопаді 2013 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 (далі-позивач)
звернулася до господарського суду
Херсонської області з позовом до
Великоолександрівської селищної ради
Великоолександрівського району
Херсонської області (далі-відповідач)
про розірвання договору оренди
земельної ділянки від 03.08.2007р.,
загальною площею 0,0380 га., розташованої
на території Великоолександрівської
селищної ради Великоолександрівського
району Херсонської області, який було
укладено між позивачем та
відповідачем.

Рішенням господарського суду
Херсонської області від 28 січня 2014 року
(суддя Нікітенко С.В.) у задоволенні
позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що
позивачем при розгляді справи не
доведено підстав дострокового
розірвання спірного договору оренди
земельної ділянки, визначених ст.32
Закону України «Про оренгду землі».

При розгляді справи судом першої
інстанції також не виявлено наявності
умов, необхідних для розірвання
договору у встановленому законом
порядку, що передбачено ст. 652
Цивільного кодексу України.

Крім того, позивачем не доведено
неможливість внесення відповідних
змін до умов спірного договору оренди
землі в частині розміру орендної плати,
оскільки з відповідним позовом до суду
він не звертався.

Також, позивачем не доведено
можливе порушення його інтересів
виконанням договору, при цьому, таке
порушення має місце для відповідача у
разі дострокового розірвання договору
оренди земельної ділянки.

Не погоджуючись з прийнятим
рішенням суду, позивач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
його скасувати та прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги ФОП ОСОБА_2
задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована
наступним.

На момент укладення спірного
договору оренди земельної ділянки
нормативно-грошова оцінка земельної
ділянки становила 11848,00 грн.,
відповідно розмір орендної плати
становив - 118,48 грн. за рік (розмір
земельного податку становив 1% від
нормативно-грошової оцінки земельної
ділянки).

Однією з істотних обставин, якою
позивач керувався при укладенні даного
договору була його ціна.

У зв'язку із змінами розміру
нормативно-грошової оцінки землі та
набуттям чинності Податковим кодексом
України розмір орендної плати за землю
збільшився до 2318,64 грн.

Збільшення розміру орендної
плати в 20 разів є істотною обставиною,
про яку позивач не міг знати.

Суд першої інстанції, приймаючи
оскаржене рішення не дослідив всі
обставини справи, а тому, на думку
скаржника, дане рішення підлягає
скасуванню.

Відповідач не скористався своїм
правом надання відзиву на апеляційну
скаргу, але направив до апеляційного
господарського суду лист, в якому
просив суд залишити без змін рішення
суду першої інстанції та розглянути
апеляційну скаргу за відсутністю
представника відповідача.

В засіданні суду апеляційної
інстанції представник позивача
наполягав на задоволенні апеляційної
скарги з підстав, викладених в ній.

Розглянувши матеріали справи,
оцінивши доводи апеляційної скарги,
заслухавши представника позивача,
перевіривши юридичну оцінку
встановлених судом першої інстанції
фактичних обставин справи і їх повноту,
застосування норм матеріального та
процесуального права, судова колегія
апеляційної інстанції не вбачає
підстав для задоволення апеляційної
скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів
справи, 03 серпня 2007 року між
Великоолександрівською селищною радою
Великоолександрівського району
Херсонської області (орендодавець) та
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2
(орендар) було укладено договір оренди
земельної ділянки, загальною площею
0,0380 га. для благоустрою, обслуговування
кафе «Левада» та розміщення заїзду, яка
знаходиться на території
Великоолександрівської селищної ради
Великоолександрівського району
Херсонської області.

Вказаний договір було
зареєстровано у
Великоолександрівському районному
відділі Херсонської регіональної
філії державного підприємства «Центр
державного земельного кадастру при
державному комітеті України по
земельним ресурсам» 16.08.2007 року.

Пунктом 8 договору сторони
визначили, що останній укладено на 10
років з дати реєстрації договору
оренди земельної ділянки, тобто до
16.08.2017р.

Пунктом 9 договору встановлено, що
орендна плата вноситься орендарем в
розмірі земельного податку.

Пунктами 10 та 13 договору встановлена
можливість індексації розміру
орендної плати та його перегляду в
порядку, встановленому чинним
законодавством.

На момент укладення договору
нормативно-грошова оцінка земельної
ділянки становила 11848,00 грн., таким
чином орендна плата по договору, на
момент його укладення, склала - 118,48 грн.
за рік (розмір земельного податку
становив 1% від нормативно-грошової
оцінки земельної ділянки).

У подальшому розмір
нормативно-грошової оцінки
орендованої земельної ділянки а
відповідно і розмір орендної плати
збільшився та в 2010-2011р.р. становив 301,13
грн.

01 січня 2011 року набув чинності
Податковий кодекс України, згідно до
ст.288 якого розмір орендної плати
встановлюється у договорі оренди, але
річна сума плати не може бути меншою
трикратного розміру земельного
податку (п.288.5.1. ст.288 ПК України).

Відповідно до рішення сесії
Великоолександрівської селищної ради
Великоолександрівського району
Херсонської області №612 від 21.11.2012р.
нормативно грошова оцінка орендованої
позивачем земельної ділянки з 01.01.2014р.
становить 77288,20 грн., а відповідно
розмір орендної плати за землю
збільшився до 2318,64 грн.

Позивач, обґрунтовуючи свою вимогу
стосовно розірвання спірного договору
оренди земельної ділянки послався на
зміну істотної обставини договору,
передбаченої ч.1 ст.652 ЦК України, а саме
на те, що сума орендної плати
збільшилася майже у 20 разів, що значно
порушує співвідношення майнових
інтересів позивача, і якби вона могла
це передбачити, то взагалі не укладала
б договір.

Суд першої інстанції, відмовляючи в
позові послався на відсутність 4 умов,
необхідних для розірвання договору
відповідно до ст.652 ЦК України.

Апеляційний господарський суд
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції, з огляду на наступне.

Виходячи з вимог, викладених
позивачем у позовній заяві, предметом
спору у даній справі є дострокове
розірвання договору земельної ділянки
на підставі ст.652 ЦК України.

Статтею 652 ЦК України встановлено,
що у разі істотної зміни обставин,
якими сторони керувалися при укладенні
договору, договір може бути змінений
або розірваний за згодою сторін, якщо
інше не встановлено договором або не
випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо
вони змінилися настільки, що, якби
сторони могли це передбачити, вони не
уклали б договір або уклали б його на
інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди
щодо приведення договору у
відповідність з обставинами, які
істотно змінились, або щодо його
розірвання, договір може бути
розірваний, а з підстав, встановлених
частиною четвертою цієї статті, -
змінений за рішенням суду на вимогу
заінтересованої сторони за наявності
одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору
сторони виходили з того, що така зміна
обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена
причинами, які заінтересована сторона
не могла усунути після їх виникнення
при всій турботливості та обачності,
які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б
співвідношення майнових інтересів
сторін і позбавило б заінтересовану
сторону того, на що вона розраховувала
при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв
ділового обороту не випливає, що ризик
зміни обставин несе заінтересована
сторона.

Сторона, яка вимагає розірвання
або зміни договору на підставі ст. 652 ЦК
України, повинна довести, що в момент
укладення договору сторони виходили з
того, що така зміна не настане. Ця ж
сторона повинна довести, що її вина в не
усуненні причин, які призвели до зміни
обставин, відсутня.

Зі змісту спірного договору оренди
земельної ділянки вбачається, що
сторони при його укладенні передбачали
можливість зміни розміру орендної
плати і погодили таку умову.

Крім того, як вбачається з
матеріалів справи та не заперечується
позивачем, він вже неодноразово
погоджувався на збільшення розміру
орендної плати у зв'язку із змінами
розміру нормативно-грошової оцінки
землі та змінами в законодавстві.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що укладаючи договір оренди земельної
ділянки, позивач діяв на власний ризик,
та не міг не врахувати настання для
нього негативних наслідків у вигляді
збільшення розміру земельного податку,
і як наслідок збільшення розміру плати
за землю.

Позивачем ні в суді першої
інстанції ні в суді апеляційної
інстанції не доведено наявності умов,
передбачених ст.652 ЦК України, які є
необхідними для дострокового
розірвання договору оренди земельної
ділянки.

При розгляді справи судом
апеляційної інстанції скаржником не
надано ніяких додаткових пояснень та
відповідних доказів, які б спростували
висновки, викладені в рішенні суду
першої інстанції та всупереч вимог ст.33
Господарського процесуального кодексу
України не доведені ті обставини, на
які скаржник посилався як на підставу
своїх вимог.

З урахуванням наведених правових
положень та встановлених обставин
даної справи, колегія суддів вважає
доводи апеляційної скарги
необґрунтованими, оскільки вони
спростовуються зібраними по справі
доказами та не відповідають вимогам
закону, що регулює спірні
правовідносини.

На підставі викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції було повно та
всебічно з'ясовано обставини, що мають
значення для справи, надано їм належну
правову оцінку та винесено рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, що дає підстави
для залишення його без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
99, 101-103, 105 Господарського
процесуального кодексу України,

апеляційний господарський суд

постановив:

Рішення господарського суду
Херсонської області від 28 січня 2014 року
у справі №923/1657/13 залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття і може бути оскаржена
у касаційному порядку.

Повний текст постанови складено
та підписано 21.03.2014р.

Головуючий суддя:
Будішевська Л.О.

Судді:
Бєляновський В.В.

Мишкіна М.А.