м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/18172/13 24.03.14

За позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "ЕСТА ВЕЛЛ
СЕРВІСЕЗ УКРАЇНА"

до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Голден
Деррік"

про стягнення 32 869 873,79
грн.

Суддя Капцова Т.П.

Представники :

від позивача Раздорожна Н.В.
- пред. за довір.

від відповідача Коломієць М.Є. -
пред. за довір.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ЕСТА ВЕЛЛ СЕРВІСЕЗ
УКРАЇНА" звернулося до Господарського
суду міста Києва з позовною заявою до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Голден Деррік" про
стягнення 32 869 873,79 грн.

В обґрунтування позовних вимог,
позивач зазначає, що ним відповідно до
умов Угоди про надання послуг буріння
свердловин №2907/11-001 від 29.07.11р. було
виконано бурові роботи, що
підтверджується актами
здачі-приймання виконаних робіт. Як
вказує позивач, частина актів були
підписані представниками обох сторін
та скріплені їх печатками, за
виключенням актів за березень 2012р. на
суму 4 168 500,00 грн., за квітень 2012р. на
суму 4 194 000,00 грн., за травень 2012р. на
суму 4 650 000,00 грн., за червень 2012р. на
суму 4 500 000,00 грн., за липень 2012р. на суму
4 000 500,00 грн., які відповідачем не
підписані. Як вказує позивач, зазначені
акти та претензія від 04.07.13р.
надсилались відповідачеві, однак,
відповіді та підписаних актів
відповідачем позивачу не повернуто.
Оскільки, виконані позивачем роботи не
були оплачені в повному обсязі
відповідачем, у відповідача перед
позивачем виникла заборгованість у
розмірі 29 583 671,31 грн. У зв'язку з
невиконанням відповідачем зобов'язань
по оплаті виконаних робіт, позивачем
нараховано 3 % річних в розмірі 1 226 661,65
грн. та пеню у розмірі 2 059 540,83 грн.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 20.09.13р. порушено провадження у
справі №910/18172/13 та призначено розгляд
справи на 28.10.13р.

У судове засідання 28.10.13р. з'явилися
представники позивача та долучили до
матеріалів справи додаткові документи.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про причини
неявки повноважного представника суд
не повідомлено.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 28.10.13р. відкладено розгляд
справи на 18.11.2013р.

У судове засідання 18.11.13р. представники
сторін з'явились та надали пояснення по
справі.

У судовому засіданні 18.11.13р.
оголошувалася перерва до 16.12.13р.

Розпорядженням заступника голови
Господарського суду міста Києва від
16.12.2013р. справу №910/18172/13 передано для
розгляду судді Картавцевій Ю.В., у
зв'язку з перебуванням судді Капцової
Т.П. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 16.12.13р. суддею Картавцевою Ю.В.
прийнято справу №910/18172/13 до свого
провадження та призначено справу до
розгляду на 20.01.14р.

Розпорядженням заступника голови
Господарського суду міста Києва від
19.12.2013р. справу №910/18172/13 передано для
розгляду судді Капцовій Т.П., у зв'язку
з виходом судді Капцової Т.П. з
лікарняного.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 19.12.13р. суддею Капцовою Т.П.
прийнято справу №910/18172/13 до свого
провадження та призначено справу до
розгляду на 20.01.14р.

Розпорядженням заступника голови
Господарського суду міста Києва від
20.01.2014р. справу №910/18172/13 передано для
розгляду судді Лиськову О.М., у зв'язку
з перебуванням судді Капцової Т.П. на
лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 20.01.14р. суддею Лиськовим М.О.
прийнято справу №910/18172/13 до свого
провадження та призначено справу до
розгляду на 24.02.14р.

Розпорядженням заступника голови
Господарського суду міста Києва від
24.01.2014р. справу №910/18172/13 передано для
розгляду судді Капцовій Т.П., у зв'язку
з виходом судді Капцової Т.П. з
лікарняного.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 24.01.2014р. суддею Капцовою Т.П.
справу №910/18172/13 прийнято до свого
провадження та призначено справу до
розгляду на 24.02.14р.

У судове засідання 24.02.14р. представники
сторін з'явились, надали пояснення по
справі.

У судовому засіданні оголошувалася
перерва до 24.03.14р.

У судове засідання 24.03.14р. представники
сторін з'явились та надали пояснення по
справі.

Судом розглянуто заяву про
забезпечення позову вх.№06-37/9867/14 від
05.03.14р., відповідно до якої позивач
просив суд накласти арешт на рахунки
відповідача та арешт на все рухоме і
нерухоме майно відповідача, мотивуючи
свою заяву тим, що керівництво
відповідача має намір відчужувати
майно та активи підприємства в розмірі
29 000 000,00 грн. третім особам, що
ускладнить або зробить неможливим
виконання рішення суду.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.11 № 16, умовою застосування заходів
до забезпечення позову за вимогами
майнового характеру є достатньо
обґрунтоване припущення, що майно (в
тому числі грошові суми, цінні папери,
тощо), яке є у відповідача на момент
пред'явлення позову до нього, може
зникнути, зменшитись за кількістю або
погіршитись за якістю на момент
виконання рішення. Достатньо
обґрунтованим для забезпечення позову
є підтверджена доказами наявність
фактичних обставин, з якими
пов'язується застосування певного виду
забезпечення позову. Про такі
обставини може свідчити (реалізація
майна чи підготовчі дії до його
реалізації, витрачання коштів не для
здійснення розрахунків з позивачем,
укладення договорів поруки чи застави
за наявності невиконаного спірного
зобов'язання, тощо). Саме лише посилання
в заяві на потенційну можливість
ухилення відповідача від виконання
судового рішення без наведення
відповідного обґрунтування не є
достатньою підставою для задоволення
відповідної заяви.

Судом встановлено, що заява про
забезпечення позову вх.№06-37/9867/14 від
05.03.14р. не містить належного
обґрунтування необхідності вжиття
заходів забезпечення позову та не
містить посилання на докази, які
підтверджують, що невжиття відповідних
заходів може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення
господарського суду. Позивачем не
підтверджено доказами наявність
фактичних обставин, з якими
пов'язується застосування такого виду
забезпечення позову як накладення
арешту на майно, що належить
відповідачеві.

За таких підстав, судом відмовлено у
задоволенні заяви позивача про вжиття
заходів забезпечення позову.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав заявлені позовні
вимоги та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача щодо
задоволення позовних вимог у
заявленому позивачем розмірі
заперечував, а в запереченнях на
позовну заяву від 16.12.13р. №06-20/41599/13
зазначив, що заборгованість
відповідача перед позивачем складає 8
242 034,07 грн. Щодо проведення зарахування
зустрічних однорідних вимог по
вказаному договору, про що зазначав
позивач, представник відповідача
заперечував.

У судовому засіданні 24.03.2014р.
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) судом проголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення
у даній справі прийнято у нарадчій
кімнаті.

Судом, у відповідності до вимог ст. 81-1
ГПК України, складалися протоколи
судових засідань, які долучені до
матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд,-

ВСТАНОВИВ:

29.07.2011р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Голден Деррік» (далі
- оператор) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Сейв Вел ЛТД»
(підрядник) укладено Угоду про надання
послуг буріння свердловин №2907/11-001 від
29.07.11р. (далі - Угода, Контракт).

Як вбачається з п.1.1. Статуту Товариства
з обмеженою відповідальністю «Еста
Велл Сервісез Україна», затвердженого
Загальними зборами учасників
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Еста Велл Сервісез
Україна» (Протокол №16 від 16.08.2013р.),
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Еста Велл Сервісез
Україна» є новим найменуванням
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сейв Вел ЛТД».

Відповідно до п.2 Угоди, підрядник
зобов'язувався надати оператору
послуги з буріння свердловини буровим
верстатом та на умовах цієї Угоди.
Оператор зобов'язувався представити
відповідну програму буріння і
кріплення свердловин до початку
бурових робіт на Буровому Майданчику.

Пунктом 10 Угоди сторони передбачили, що
оператор здійснює підряднику повну
оплату послуг, виконаних згідно цієї
Угоди, ставки і суми зазначаються у
розмірах, вказаних у Додатку №1 до цієї
Угоди, які розраховані до найближчої
години на основі двадцяти чотирьох
годинної доби.

Відповідно до Додатку №1 до Угоди,
вартість авансового платежу становить
1300500,00 грн., з ПДВ. Ставка за годину
роботи складає 150 000,00 грн. з ПДВ.
Загальна орієнтовна вартість робіт
згідно контракту №2907/11-001 від 29.07.2011р. на
виконання робіт по бурінню свердловини
становить 9000000,00 грн., в т.ч. ПДВ 1500000,00
грн. Збільшення загальної орієнтовної
вартості робіт згідно контракту
№2907/11-001 від 29.07.2011р. на виконання робіт
по бурінню свердловини можливе лише за
домовленістю сторін, яка оформлюється
у вигляді додаткової угоди.

Відповідно до п.11 (а) Угоди, після того,
як буде підписана ця Угода, та в строки
до завершення підготовчих робіт,
підрядник надає оператору
рахунок-фактуру на оплату суми
фіксованої ставки авансового платежу
згідно Додатку №1. Оператор сплачує
суму за даним рахунком в повному обсязі
протягом п'яти банківських діб з дати
отримання рахунку шляхом банківського
переказу на вказаний банківський
рахунок підрядника. Підрядник надає
оригінал податкової накладної, за
адресою вказаною у Статті 11 (а), на
відповідний об'єм робіт не пізніше
десятого (10) числа наступного місяця
після проведення передплати. Акт
виконаних робіт підписується
сторонами після остаточного
завершення підготовчих робіт.

Згідно з п.11(в) Угоди, після завершення
підготовчих робіт підрядник надає
оператору рахунок-фактуру на оплату
фактично виконаних робіт (згідно
Додатку №1).

Відповідно до п.11 (г) Угоди, протягом
десяти діб після закінчення кожного
календарного місяця підрядник надає
представнику оператора, за адресою
вказаною у статті 11 (а), оригінал
рахунку-фактури, податкову накладну на
відповідний об'єм робіт та Акт
виконаних робіт з детальним описом
роботи, виконаної протягом
попереднього календарного місяця та
надсилає електронну версію
рахунку-фактури на електронну адресу
оператора.

Згідно з п.11(д) Угоди, протягом п'яти
банківських діб після отримання
кожного місячного рахунку на
електронну адресу оператора та
оригіналів документів, зазначених у
статті 11(а), оператор сплачує
затверджену загальну суму згідно
рахунку підрядника в повному обсязі
шляхом банківського переказу на
вказаний банківський рахунок
підрядника.

Відповідно до п.11(е) Угоди, якщо
оператор оспорює будь-який рахунок
повністю або частково, то він терміново
повідомляє підрядника про спір і
сплачує тільки ту суму рахунку, що не
опротестовується. Оператор і підрядник
терміново докладають зусиль щодо
врегулювання і упорядкування тієї
суми, що опротестовується.

Судом встановлено, що позивачем у
вересні-грудні 2011р. та в січні-лютому
2012р. виконано роботи на суму 21 634 031,51
грн., що підтверджується:

- Актом здачі-приймання виконаних
робіт №1 від 15.09.2011р. на суму 3 511 031,51
грн.

- Актом здачі-приймання виконаних
робіт №2 від 31.10.2011р. на суму 4 650 000,00 рн.

- Актом здачі-приймання виконаних
робіт №3 від 30.11.2011р. на суму 3 795 000,00
грн.

- Актом здачі-приймання виконаних
робіт №4 від 29.12.2011р. на суму 4 215 000,00
грн.;

- Актом здачі-приймання виконаних
робіт №5 від 31.01.2012р. на суму 2 430 000,00
грн.;

- Актом надання послуг №2902-0001 від
29.02.2012р. на суму 3 033 000,00 грн.

Вказані акти підписані уповноваженими
представниками сторін та скріплені
печатками останніх.

Також, позивач в позовній заяві
зазначає, що ним, за період з березня
2012р. по липень 2012р. виконано роботи на
суму 21 513 000,00 грн. Позивач вказує, що ним
на адресу відповідача було надіслано
акти здачі-приймання виконаних робіт,
однак, відповідачем вказані акти
підписано не було та оплату виконаних
робіт не проведено.

Судом встановлено, що позивач разом з
претензією від 04.07.2013р. направляв
відповідачу акти здачі-приймання
виконаних робіт №7 від 31.03.2012р., №8 від
30.04.2012р., №9 від 31.05.2012р., №10 від 30.06.2012р.,
№11 від 31.07.2012р., що підтверджується
описом вкладення у цінний лист від
04.07.2014р. та рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення відповідачу 12.07.13р. Також,
судом встановлено, що листом №3110/13 від
31.10.2013р. позивачем повторно було
направлено відповідачу акти
здачі-приймання виконаних робіт та
рахунки на оплату, що підтверджується
описом вкладення у цінний лист від
31.10.13р. та рекомендованим повідомленням
про вручення поштового відправлення
відповідачу 05.11.13р. Крім того, листом
№0403/14 від 04.03.14р. позивачем надіслано
відповідачу податкові накладні, що
підтверджується описом вкладення у
цінний лист від 04.03.14р.

У судовому засіданні представником
відповідача підтверджено отримання
від позивача актів здачі-приймання
виконаних робіт, рахунків на оплату та
податкових накладних, про що
представник відповідача зазначив,
також, у письмових поясненнях
вх.№06372/3877/14 від 24.03.2014р.

Згідно ч.1. ст.853 ЦК України, замовник
зобов'язаний прийняти роботу, виконану
підрядником відповідно до договору
підряду, оглянути її і в разі виявлення
допущених у роботі відступів від умов
договору або інших недоліків негайно
заявити про них підрядникові. Якщо
замовник не зробить такої заяви, він
втрачає право у подальшому посилатися
на ці відступи від умов договору або
недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до п.11(е) Угоди, якщо
оператор оспорює будь-який рахунок
повністю або частково, то він терміново
повідомляє підрядника про спір і
сплачує тільки ту суму рахунку, що не
опротестовується. Оператор і підрядник
терміново докладають зусиль щодо
врегулювання і упорядкування тієї
суми, що опротестовується.

Згідно зі ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не надано доказів того,
що на виконання умов п.11(е) Угоди та
вимог ч.1 ст. 853 ЦК України, ним було
негайно заявлено про недоліки у
виконаних роботах та повідомлено
позивача про те, що відповідач оспорює
надіслані позивачем рахунки повністю
або частково, доказів оспорювання
рахунків позивача відповідачем суду не
надано.

За таких підстав, суд приходить до
висновку про те, що роботи за
вищевказаними актами були виконані
позивачем та прийняті відповідачем.

Аналогічної позиції дотримується
Вищий господарський суд України у
своїй постанові від 11.05.2012р. у справі
№21/5005/14068/2011 та в Листі Вищого
господарського суду України №01-06/374/2013
від 18.02.2013р.

З долучених до матеріалів справи актів
здачі-приймання виконаних робіт, а
саме:

- Акту здачі-приймання виконаних робіт
№7 від 31.03.2012р. на суму 4 168 500,00 грн.

- Акту здачі-приймання виконаних робіт
№8 від 30.04.2012р. на суму 4 194 000,00 грн.

- Акту здачі-приймання виконаних робіт
№9 від 31.05.2012р. на суму 4 650 000,00 грн.

- Акту здачі-приймання виконаних робіт
№10 від 30.06.2012р. на суму 4 500 000,00 грн.

- Акту здачі-приймання виконаних робіт
№11 від 31.07.2012р. на суму 4 000 500,00 грн.

судом встановлено, що позивачем
виконано роботи за період з березня
2012р. по липень 2012р. на суму 21 513 000,00 грн.

Таким чином, загальна вартість
виконаних позивачем робіт за період з
вересня 2011р. по липень 2012р. склала 43 147
031,51 грн.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачем в рахунок оплати
виконаних позивачем робіт сплачено 13
260 500,00 грн., що підтверджується
Довідкою ПАТ «Банксіч» вих.№22/203 від
25.10.2013р. та банківськими виписками з
рахунку позивача, долученими до
матеріалів справи.

Згідно з п.11(є) Угоди, оператор може
проводити залік будь-якої суми, яку
підрядник заборгував оператору з
будь-якої причини, в рахунок платежів,
які належать сплаті оператором
підряднику, на підставі підписаних
обома сторонами протоколів заліку
взаємних вимог.

Позивач вказує, що між сторонами Угоди
було проведено залік взаємних
однорідних вимог на загальну суму 302
860,28 грн., а саме на суму 66 101,94 грн.
згідно Акту заліку взаємних вимог від
30.04.2012р., на суму 143 908,26 грн. згідно Акту
заліку взаємних вимог від 31.07.2012р., на
суму 17 679,58 грн. згідно Акту заліку
взаємних вимог від 24.07.2012р. та на суму 75
170,50 грн. згідно Акту заліку взаємних
вимог від 29.02.2012р. Відповідач щодо
проведення заліку взаємних однорідних
вимог на суму 302860,28 грн. заперечував,
вказуючи про те, що зазначені позивачем
акти заліку взаємних вимог у
відповідача відсутні.

Однак, в письмових поясненнях
вх.№06372/3877/14 від 24.03.2014р. представник
відповідача зазначив про те, що
взаємозаліки вимог між позивачем та
відповідачем по іншим договорам та
угодам не проводились, оскільки, інших
правочинів, окрім Угоди про надання
послуг буріння свердловин №2907/11-001 від
29.07.11р., між сторонами не укладалось.

Відповідно до ст.601 ЦК України,
зобов'язання припиняється
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог, строк виконання яких настав, а
також вимог, строк виконання яких не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги. Зарахування
зустрічних вимог може здійснюватися за
заявою однієї із сторін.

Таким чином, Акти заліку взаємних вимог
від 30.04.2012р., від 31.07.2012р., від 24.07.2012р. та
від 29.02.2012р., які підписані та скріплені
печатками сторін, приймаються судом на
підтвердження проведення сторонами
заліку взаємних вимог по Угоді про
надання послуг буріння свердловин
№2907/11-001 від 29.07.11р.

Отже, враховуючи те, що позивачем були
виконані роботи згідно умов Угоди на
загальну суму 43 147 031,51 грн., в рахунок
оплати виконаних робіт від відповідача
надійшло 13 260 500,00 грн. і на суму 302 860,28
грн. було проведено зарахуванням
зустрічних однорідних вимог, то на час
розгляду спору сума боргу відповідача
склала 29 583 671,23 грн.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) та ст. 173
Господарського кодексу України (далі -
ГК України) зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно ст. 526 ЦК України та ч.1 ст.193
ГК України зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
законодавства, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
кодексу України).

Відповідно до ч. 1 статті 530 ЦК України,
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п.11(д) Угоди, протягом п'яти
банківських діб після отримання
кожного місячного рахунку на
електронну адресу оператора та
оригіналів документів, зазначених у
статті 11(а), оператор сплачує
затверджену загальну суму згідно
рахунку підрядника в повному обсязі
шляхом банківського переказу на
вказаний банківський рахунок
підрядника.

Таким чином, з врахуванням положень п.
11(а) Угоди, відповідач зобов'язаний
сплатити позивачу за виконані роботи
протягом п'яти банківських діб після
отримання рахунку-фактури, податкової
накладної та акту виконаних робіт.

Як встановлено судом вище, акти
здачі-приймання виконаних робіт були
отримані відповідачем 12.07.13р., повторно
акти здачі-приймання виконаних робіт
та рахунки-фактури отримані
відповідачем 05.11.13р., податкові
накладні були отримані відповідачем
07.03.14р., що підтверджується
рекомендованими повідомлення про
вручення поштового відправлення. Таким
чином, всі документи, необхідні для
оплати виконаних позивачем робіт були
отримані відповідачем не пізніше
07.03.14р., у зв'язку з чим, відповідач,
враховуючи п.11(д) Угоди, зобов'язаний
був оплатити виконані позивачем роботи
в термін до 16.03.14р.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не надано доказів того, що
на виконання умов Договору ним були
повністю проведені розрахунки з
позивачем.

Враховуючи те, що наявність
заборгованості відповідача перед
позивачем за виконані роботи
підтверджується вищезазначеними
актами здачі-приймання виконаних робіт
та приймаючи до уваги те, що
відповідачем в порядку ст. 4-3 та ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України не було спростовано наявність
заборгованості та не доведено
припинення зобов'язання будь-яким
передбаченим законом способом в
частині суми боргу, суд вважає
доведеними позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача
заборгованості за виконані позивачем
роботи у розмірі 29 583 671,23 грн.

У зв'язку з невиконанням відповідачем
грошових зобов'язань за Угодою,
позивачем нараховано 3 % річних в сумі 1
226 661,65 грн. за період з 03.01.2012р. по 19.09.13р.
та пеню в сумі 2 059 540,83 грн. за період з
03.01.12р. по 02.02.13р.

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частинами 1 та 2 ст.612 Цивільного
кодексу України визначено, що боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом. Боржник, який прострочив
виконання зобов'язання, відповідає
перед кредитором за завдані
простроченням збитки і за неможливість
виконання, що випадково настала після
прострочення.

Як визначено частиною 2 статті 625
Цивільного кодексу України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням трьох процентів річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Положеннями статті 611 ЦК України
визначено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Оскільки, як було встановлено судом
вище, відповідач повинен був провести
розрахунок з позивачем в термін до
16.03.14р., право позивача на нарахування
пені та 3 % річних виникає з 16.03.14р., а
відтак, позовні вимоги про стягнення з
відповідача пені, нарахованої
позивачем за період з 03.01.12р. по 02.02.13р.,
та позовні вимоги про стягнення з
відповідача 3 % річних, нарахованих
позивачем за період з 03.01.2012р. по 19.09.13р.,
задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат, суд виходить з наступного.

Позивачем 05.03.14р. до суду подано заяву
про забезпечення позову вх.№06-37/9867/14
від 05.03.14р., яка була розглянута судом.
Однак, позивач звертаючись до суду із
заявою про забезпечення позову,
доказів сплати судового збору за
подання вказаної заяви суду не надав.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про
судовий збір», за подання до
господарського суду заяви про
забезпечення доказів або позову
сплачується судовий збір в розмірі 1,5
розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до абз.4 п.2.22 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України, "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України" від
21.02.2013р. № 7, у разі коли ГПК не
передбачено можливості повернення
господарським судом заяви у зв'язку з
неподанням доказів сплати суми
судового збору (наприклад, заяви про
забезпечення позову), то суд повинен
розглянути зазначену заяву й за
відсутності таких доказів, а розподіл
відповідних сум судового збору
здійснити між сторонами згідно із
статтею 49 названого Кодексу у
залежності від результатів розгляду
відповідної заяви; про такий розподіл
може бути зазначено і в рішенні
(постанові) господарського суду,
прийнятому(-ій) за результатами
розгляду справи, або в ухвалі, якою
закінчується розгляд справи.

З огляду на те, що позивачем не було
сплачено судовий збір за подання до
суду заяви про забезпечення позову
вх.№06-37/9867/14 від 05.03.14р., а також,
враховуючи, що судом відмовлено у
задоволенні заяви про забезпечення
позову вх.№06-37/9867/14 від 05.03.14р., судовий
збір за подання заяви про забезпечення
позову підлягає стягненню в дохід
Державного бюджету України з позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 49 ГПК України, у
спорах, що виникають при виконанні
договорів та з інших підстав судовий
збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Голден Деррік" (04123,
м.Київ, вул.Западинська, буд.13, літера А,
) на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю "ЕСТА
ВЕЛЛ СЕРВІСЕЗ УКРАЇНА" (36020, м.Полтава,
вул.Жовтнева, буд.19, офіс 6, ) 29 583 671 (двадцять дев'ять мільйонів
п'ятсот вісімдесят три тисячі шістсот
сімдесят одну) грн. 23 коп. - суму боргу та
61 939 (шістдесят одну тисячу дев'ятсот
тридцять дев'ять) грн. 64 коп. - судового
збору.

3. В задоволенні іншої частини позову -
відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЕСТА ВЕЛЛ СЕРВІСЕЗ
УКРАЇНА" (36020, м.Полтава, вул.Жовтнева,
буд.19, офіс 6, ) в дохід
Державного бюджету України судовий
збір за подання заяви про забезпечення
позову в розмірі 1827 (тисяча вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп.

5. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено: 27.03.2014р.

Суддя
Капцова Т.П.