ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2014 року
Справа № 925/237/14

Господарський суд Черкаської області у
складі головуючого судді Кучеренко
О.І., при секретарі судового засідання
Голосінській Н.М., за участю
представників сторін:від позивача -
Юрашко О.П. - представник за
довіреністю, від відповідача -
представник не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Черкаси у приміщенні
суду справу за позовною заявою

позивача: товариства з обмеженою
відповідальністю "Інтернешенл

Транспорт Компані ЛТД"

до відповідача: товариства з обмеженою
відповідальністю "Фрозен Імпекс"

про стягнення 63731,41 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Інтернешенл
Транспорт Компані ЛТД" звернулося до
суду із позовом до товариства з
обмеженою відповідальністю "Фрозен
Імпекс", у якому просить стягнути з
відповідача 53464,25 грн. в тому числі:
48566,37 грн. основного боргу, 906,13 грн.
річних та 3991,25 грн. пені.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідно до договору на
транспортно-експедиторське
обслуговування зовнішньоторговельних
і транзитних вантажів від 13.06.2013 №27/13,
позивачем були надані
транспортно-експедиторські послуги, за
які відповідач не розрахувався,
внаслідок чого у нього утворився
прострочений борг, на який нараховані
договірна пеня, а також три проценти
річних.

Заявою від 28.03.2014 позивач збільшив
розмір позовних вимог до 63 731,41 грн. із
яких: 56786,37 грн. сума основного боргу (у
зв'язку із перерахунком вартості
наданих послуг у сумі 2740 дол. США за
курсом на 28.03.2014), 5656,85 грн. - пені, 1288,19
грн. - 3% річних (у зв'язку із збільшенням
строку нарахування).

Збільшення позивачем розміру позовних
вимог відповідає, наданому статтею 22
ГПК України, праву, тому заява про
збільшення розміру позовних вимог
підлягає прийняттю.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав
повністю, просив позов задовольнити в
повному обсязі.

Відповідач письмовий відзив на позовну
заяву не подав, у судове засідання
вдруге представника не направив, не
повідомивши про причини, хоча був
належним чином повідомлений про дату
та час судового засідання, що
підтверджується відміткою канцелярії
на ухвалах суду про її направлення на
адресу відповідача за місцем його
державної реєстрації та поштових
повідомленнях.

Суд вважає можливим розглядати справу
за відсутності представника
відповідача, за наявними в ній
матеріалами, виходячи із того, що
неявка представника відповідача у
судове засідання не перешкоджає
розгляду справи.

У судовому засіданні було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, судом встановлено наступне.

13.06.2013 між товариством з обмеженою
відповідальністю "Інтернешенл
Транспорт Компані ЛТД" (виконавець -
позивач у справі) та товариством з
обмеженою відповідальністю "Фрозен
Імпекс" (замовник - відповідач у справі)
було укладено договір на
транспортно-експедиторське
обслуговування зовнішньоторговельних
і транзитних вантажів №27/13 (далі -
договір), за умовами якого замовник
доручає, а виконавець бере на себе
зобов'язання по організації від імені
та за рахунок замовника комплексу
послуг, що складаються з двох груп:

транспортно-експедиторських послуг з
організації та забезпечення
мультимодального перевезення
(перевезення різними видами
транспорту) імпортних, експортних,
транзитних вантаж замовника від місця
вказаного відповідачем до місця
призначення (розробка оптимального
маршруту перевезення, організація
перевезення контейнерів з вантажем,
доставка в місце перевалки,
фрахтування, доставка вантажів до
місця призначення), а також послуг,
необхідність в яких може виникнути в
ході реалізації та забезпечення
транспортно-експедиторських послуг;

послуг, спрямованих на забезпечення
безперервності мультимодального
перевезення, які залежно від типів
вантажу та вимог відповідача можуть
включати перевалку контейнерів
(вантажно-розвантажувальні роботи,
зберігання, експедирування в порту),
стафірування та консолідацію вантажів,
сепарування та кріплення вантажів,
сприяння проведенню митного
оформлення, сприяння в документальному
оформленні вантажу, інші послуги,
пов'язані з обслуговуванням вантажів, а
також надання інших послуг за взаємним
погодженням, за що відповідач сплачує
позивачу винагороду.

Порядок розрахунків визначена
сторонами у розділі 4 договору, згідно з
яким, вартість послуг виконавця
узгоджується сторонами у заявці.
Винагорода виконавця окремо
відображається в акті здачі-приймання
робіт (надання послуг), що складається
за фактом їх надання. Акт здачі -
приймання робіт (надання послуг) є
невід'ємною частиною даного договору.
Вартість, ставки і тарифи виконуваних
послуг, особливі умови перевезення
обумовлюються сторонами в додаткових
угодах до цього договору. Ставки можуть
бути виражені як у національній
валюті, так і в доларах США, інших
валютах за тонну (одиницю) куб.м.
вантажу транспортний засіб/контейнер.
Перелік і вартість послуг вказуються в
рахунках виконавця. Сумою договору є
сума рахунків.

Цим розділом сторони обумовили, що у
випадку, якщо в процесі надання послуг
виникає необхідність у виконанні
додаткових дій чи наданні додаткових
послуг понад обумовлені раніше, або з
причин, не залежних від виконавця,
підвищуються витрати виконавця,
пов'язані з наданням послуг,
зазначених в п. 1.1.1 договору виконавець
виставляє замовнику додаткові рахунки.

Відповідно до пункту 4.2 договору
вартість, ставки і тарифи виконуваних
послуг можуть бути виражені як у
національній валюті, так і в доларах
США.

13.06.2013 між сторонами було підписано
додаток №1 до договору, відповідно до
якого відповідач доручив позивачу
здійснити перевезення вантажу (м'ясо
мідій морожене) за маршрутом: м. Одеса
(Одеський порт) - м. Київ (вул. Столичне
шосе, 100). Обумовлена вартість
перевезення склала 2740 у.о. за
міжбанківським курсом.

За доводами позивача, на виконання
укладеного договору позивачем
перевезення здійснено в повному
обсязі, претензій з боку відповідача не
надходило. На підтвердження виконання
договору позивач надав акт
приймання-передачі робіт від 30.06.2013, в
якому зазначено, що відповідачу були
надані наступні послуги:
транспортно-експедиторське
обслуговування, включаючи
розвантажувальні роботи, експедиція в
порту, автодоставку підключеного реф.
контейнера за маршрутом Одеса - Київ,
експедиторська винагорода, укладення
договору страхування обладнання на
загальну суму 22468,00 грн. та акт №143.1/13
від 12.07.2013 про надання додаткових
послуг а саме: додаткові послуги при
оформленні - вартістю 2 460,00 грн. (без
ІІДВ), зберігання, моніторинг по 21.06.2013 -
2164,00 грн. (без ІІДВ), понаднормове
зберігання контейнера на користь
лінійного агента по 26.06.13 - 16 978, 75 грн.
(без ПДВ), витрати на купівлю валюти на
користь лінійного агента - 514,88 грн. (без
ПДВ), простій автотранспорту - 2 460 грн.
(без ПДВ), а всього на суму 26098,37 грн. (з
ПДВ).

За зазначеними наданими послугами
позивач виставив рахунки №143/13 від
22.06.2013 на суму 22468,00 грн. та №143.1/13 від
26.06.2013 на суму 26098,37 грн.

За доводами позивача з 27.07.2013 по 06.02.2014
між сторонами договору неодноразово
були проведені переговори щодо
проведення оплати заборгованості, за
результатами яких відповідачем було
надано 2 гарантійних листа (а.с. 35-36) з
графіком оплати. Відповідач рахунки по
наданих послугах не оплатив, тому
позивач звернувся до відповідача з
листом-претензією №72/13 від 17.10.2013 про
погашення заборгованості за надані
послуги, на яку останній не відповів,
заборгованості не сплатив.

Невиконання замовником зобов'язань
щодо оплати отриманих послуг, які
передбачені умовами договору стало
підставою для звернення позивача до
суду з позовом про стягнення з
відповідача 56786,37 грн. основної
заборгованості за надані послуги, 5656,85
грн. договірної пені та 1288,19 грн. - 3%
річних.

Оцінюючи докази у справі в їх
сукупності, суд вважає позовні вимоги
підлягають до часткового задоволення,
з огляду на наступне.

Як встановлено судом, підставою
виникнення господарських зобов'язань з
перевезення є договір на
транспортно-експедиторське
обслуговування зовнішньоторговельних
і транзитних вантажів №27/13 від 13.06.2013,
який за змістом п. 1.5 договору, є
змішаним договором у розумінні ст. 628 ЦК
України і містить елементи договору
транспортного експедирування та
договору про надання послуг.

Відповідно до ст. 929 ЦК України за
договором транспортного
експедирування одна сторона
(експедитор) зобов'язується за плату і
за рахунок другої сторони (клієнта)
виконати або організувати виконання
визначених договором послуг,
пов'язаних з перевезенням вантажу.
Договором транспортного
експедирування може бути встановлено
обов'язок експедитора організувати
перевезення вантажу транспортом і за
маршрутом, вибраним експедитором або
клієнтом, зобов'язання експедитора
укласти від свого імені або від імені
клієнта договір перевезення вантажу,
забезпечити відправку і одержання
вантажу, а також інші зобов'язання,
пов'язані з перевезенням. Договором
транспортного експедирування може
бути передбачено надання додаткових
послуг, необхідних для доставки
вантажу (перевірка кількості та стану
вантажу, його завантаження та
вивантаження, сплата мита, зборів і
витрат, покладених на клієнта,
зберігання вантажу до його одержання у
пункті призначення, одержання
необхідних для експорту та імпорту
документів, виконання митних
формальностей тощо).

Як встановлено в судовому засіданні, на
підтвердження виконання договору та
згідно додатку №1 до нього, позивач
здійснив перевезення вантажу (м'ясо
мідій морожене) за маршрутом: м. Одеса
(Одеський порт) - м. Київ (вул. Столичне
шосе, 100), про що свідчить підписаний
відповідачем акт здачі-приймання робіт
№ 143/13 від 30.06.2013.

Обумовлена вартість перевезення,
згідно додатку №1 до договору, склала
2740 у.о. за міжбанківським курсом. Згідно
заяви про збільшення розміру позовних
вимог позивач зазначив, що станом на
28.03.2014, змінився курс долара США, який
становить 11,20 грн., тому просить
стягнути з відповідача еквівалент
визначеної договором вартості 2740 дол.
США, що становить 30688,00 грн.

Суд, дослідивши вказану заяву не
погоджується із визначеним позивачем
розміром еквівалентної 2470 дол. США суми
заборгованості, оскільки відповідно до
даних Національного банку України,
курс долара США станом на 23.08.2014 складав
10,85 грн., відповідно правильним
розміром суми заборгованості буде сума
26799,50 грн.

Відповідно до п. 4.5.1.3 договору,
визначено, що у випадку, якщо в процесі
надання послуг виникає необхідність у
виконанні додаткових дій чи наданні
додаткових послуг понад обумовлені
раніше або з причин незалежних від
позивача підвищуються витрати
позивача, пов'язані з наданням послуг,
позивач виставляє відповідачу
додаткові рахунки. Надання таких
додаткових послуг відображено в акті
приймання-передачі робіт № 143.1/13 від
12.07.2013 на суму 26098,37 грн., який підписаний
та скріплений печаткою відповідача.

Дані акти, відповідно до умов пункту 1.5
договору, є документами, що
підтверджують організацію
транспортно-експедиторських послуг та
одночасно є звітами позивача, тому суд
вважає доведеним факт виконання
позивачем перевезень на вказану суму
(26799,50+26098,37=52897,87 грн.)

Порядок проведення розрахунків,
визначений у розділі 4 договору, в якому
зокрема, зазначено, що розрахунок між
Замовником та Виконавцем здійснюється
на умовах 100% передплати вартості
перевезення, не пізніше 2 банківських
днів після підтвердження заявки та
отримання рахунку. Всі додаткові
витрати, штрафні санкції, що виникли в
результаті проводяться протягом 2
банківських днів після отримання
рахунку факсом або електронною поштою.

Відповідачеві були виставлені рахунки
№143/13 від 22.06.2013 на суму 22468,00 грн. та
№143.1/13 від 26.06.2013 на суму 26098,37 грн. (а. с.
31-32).

Позивач, збільшуючи розмір позовних
вимог надав суду новий розрахунок пені
та 3% річних, згідно з яким строк за який
позивач просить стягнути вказані
нарахування визначений з 26.06.2013 по
28.03.2014 (276 днів) та вирахуваний з суми 56
786,37 грн.

Суд перевіривши порядок та строки
нарахування пені та 3% річних,
встановив, що вказаний розрахунок
зроблений не вірно, та без врахування
фактичних обставин, умов договору та
положень діючого законодавства.

Так, відповідно до ст. 230 ГК України
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми, яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання, або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідальність за порушення строків
виконання зобов'язань по оплаті послуг,
передбачена пунктом 5.26 договору,
відповідно до якого за порушення
термінів розрахунків, нараховується
пеня у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, за кожен день прострочення
платежу.

Відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язань
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Крім того, як зазначено вище порядок
проведення розрахунків визначений у
вигляді передоплати або пов'язаний з
фактом виставлення рахунків, як на
основні так і на додаткові послуги.

Як встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи
відповідачеві були виставлені рахунки
№143/13 від 22.06.2013 на суму 22468,00 грн. та
№143.1/13 від 26.06.2013 на суму 26098,37 грн.

Таким чином, прострочення оплати за
договором та право на нарахування пені
та 3% річних виникло у позивача після
закінчення двох днів з дня виставлення
рахунків відповідачеві. З врахуванням
встановлених обставин справи та
положень п.6 ст.232 ГК України, суд
прийшов до висновку, що сума пені, яка є
обґрунтованою та підлягає до стягнення
за період з 25.06.2013, оскільки позивач
просить з 26.06.2013, то з цієї дати по 25.12.2013
(з суми 22468,00 грн.) та з 29.06.2013 по 29.12.2013 (з
суми 26098,37 грн.) становить 3236,48 грн.
(1493,97+1742,5). В іншій частині вимог про
стягнення пені суд відмовляє за
необґрунтованістю.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу та три
проценти річних від простроченої суми.

Після перевірки розрахунку позивача,
суд встановив, що сума 3% річних, які
підлягаю до стягнення становить 1095,29
грн. (509,69+585,60) за період з 25.06.2013,
оскільки позивач просить з 26.06.2013, то з
цієї дати по 28.03.2014 (з суми 22468,00 грн.) та з
29.06.2013 по 28.03.2014 (з суми 26098,37 грн.)

Частиною другою статті 22 ГПК України,
передбачено, що сторони мають право
подавати докази, брати участь у
дослідженні доказів, заявляти
клопотання тощо, обґрунтовувати свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами, якими, в силу ст. 32 ГПК
України, є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інших
обставин, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідач скористався своїм правом на
власний розсуд, не підтвердив
належними доказами, про відсутність у
нього заборгованості, виходячи з чого,
суд вважає доведеним право позивача на
примусове стягнення з відповідача 52897,87
грн. основної заборгованості, 3236,48 грн.
пені та 1095,29 3% річних.

У відповідності до вимог ст.49 ГПК
України з відповідача на користь
позивача підлягає до стягнення 1827,00
грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Фрозен Імпекс" (20731,
Черкаська область, Смілянський район,
с. Холоднянське, вул. Ржевська, буд. 24-Б,
код 36779481) на користь товариства з
обмеженою відповідальністю
"Інтернешенл Транспорт Компані ЛТД"
(67700, Одеська область, м.
Білгород-Дністровський, вул.
Приморська, 18/а/18, код 30455941) - 52897,87 грн.
основної заборгованості, 3236,48 грн. пені,
1095,29 грн. 3% річних та 1827,00 грн. судового
збору.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Київського апеляційного
господарського суду протягом 10 днів з
дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 07.04.2014

Суддя
О.І. Кучеренко