КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2014 р. Справа№ 5011-2/18087-2012

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зеленіна В.О.

суддів: Синиці О.Ф.

Ткаченка Б.О.

при секретарі: Волуйко Т.В.

Представники сторін:

позивача:Пясецька Г.О., за довіреністю;

відповідача:Притула Т.Ю., за
довіреністю;

третя особа позивача:Скора Ю.В., за
довіреністю;

третя особа відповідача:Науменко С.В.,
за довіреністю;

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Акціонерна компанія «Київводоканал»

на рішення господарського суду
міста Києва від 26.02.2013

у справі № 5011-2/18087-2012 (суддя:
Домнічева І.О.)

за позовом Публічного
акціонерного товариства «Акціонерна
компанія «Київводоканал»

до Комунального підприємства
"Житлово-експлуатаційна організація -
111 Голосіївського району"

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача Публічне акціонерне
товариство «КИЇВЕНЕРГО»

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача Головний
інформаційно-обчислюваний центр

про стягнення 979826,26 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
«Акціонерна компанія «Київводоканал»
звернулось до господарського суду
міста Києва з позовною заявою до
Комунального підприємства
"Житлово-експлуатаційна організація -
111 Голосіївського району" про стягнення
979826,26 грн.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 26.02.2013 у справі № 5011-2/18087-2012
позов задоволено частково.

Стягнуто з Комунального підприємства
"Житлово-експлуатаційна організація -
111 Голосіївського району" на користь
Публічного акціонерного товариства
Акціонерна компанія "Київводоканал"
252790 грн. 97 коп. - основного боргу, 1261 грн.
91 коп. - інфляційних, 1864 грн. 85 коп. -пені,
6316 грн. 31 коп. - 3 % річних та 5244 грн. 68 коп.
- суму судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
Публічне акціонерне товариство
«Акціонерна компанія «Київводоканал»
звернулось до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, у відповідності до якої
просить частково скасувати рішення
господарського суду міста Києва від
26.02.2013 у справі № 5011-2/18087-2012 і прийняти
нове рішення, яким позов задовольнити
повністю.

Скарга мотивована тим, що
господарським судом міста Києва не в
повному обсязі були з'ясовані
обставини, що мають значення для
справи, а також були порушені,
неправильно застосовані норми
процесуального та матеріального права.

Розпорядженням заступника голови
Київського апеляційного
господарського суду від 02.04.2013 №
5011-2/18087-2012 у справі № 5011-2/18087-2012
сформовано для розгляду апеляційної
скарги колегію суддів у складі:
головуючий суддя: Зеленін В.О., судді:
Синиця О.Ф., Шевченко Е.О.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 02.04.2013 прийнято
до розгляду справу № 5011-2/18087-2012.
Розгляд апеляційної скарги
призначений на 20.05.2013 об 11:15.

20.05.2013 заслухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
розглянувши надані сторонами
документи й з'ясувавши обставини
справи, апеляційний суд вважає, що для
об'єктивного та правильного вирішення
спору потрібні спеціальні знання в
судово-економічній (бухгалтерській)
сфері.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 20.05.2013
апеляційне провадження у справі №
5011-2/18087-2012 зупинено для проведення
судової експертизи.

03.09.2013 на адресу Київського
апеляційного господарського суду від
Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз надійшли
матеріали справи № 5011-2/18087-2012 та лист
інституту в якому зазначено, що
експертиза призначена судом
залишається без виконання.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 04.09.2013
апеляційне провадження за скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Акціонерна компанія «Київводоканал»
на рішення господарського суду міста
Києва від 26.02.2013 у справі № 5011-2/18087-2012
поновлено. Розгляд справи № 5011-2/18087-2012
призначено на 30.09.2013 о 12:45.

30.09.2013 представником позивача через
відділ документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду були подані
письмові пояснення по справі.

30.09.2013 представником відповідача в
судовому засіданні відповідно до ст. 69
ГПК України було подано клопотання про
продовження строку вирішення спору.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 30.09.2013
продовжено строк вирішення спору по
справі № 5011-2/18087-2012.

30.09.2013 в судовому засіданні оголошено
перерву до 28.10.2013 до 12:55.

28.10.2013 представниками сторін в судовому
засіданні відповідно до ст. 69 ГПК
України було подано клопотання про
продовження строку вирішення спору.

28.10.2013 в судовому засіданні оголошено
перерву до 18.11.2013 до 12:15.

18.11.2013 представником позивача через
відділ документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду були подані
письмові пояснення по справі.

18.11.2013 представником позивача в
судовому засіданні відповідно до ст. 69
ГПК України було подано клопотання про
продовження строку вирішення спору.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 18.11.2013
продовжено строк вирішення спору по
справі № 5011-2/18087-2012.

18.11.2013 в судовому засіданні оголошено
перерву до 11.12.2013 до 10:50.

04.12.2013 представником відповідача через
відділ документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду були подані
письмові пояснення по справі.

11.12.2013 представниками сторін в судовому
засіданні відповідно до ст. 69 ГПК
України було подано клопотання про
продовження строку вирішення спору.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 11.12.2013
продовжено строк вирішення спору по
справі № 5011-2/18087-2012.

11.12.2013 в судовому засіданні оголошено
перерву до 29.01.2014 до 11:00.

Розпорядженням заступника голови
Київського апеляційного
господарського суду від 29.01.2014 №
5011-2/18087-2012 у справі № 5011-2/18087-2012
сформовано для розгляду апеляційної
скарги колегію суддів у складі:
головуючий суддя: Зеленін В.О., судді:
Синиця О.Ф., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 29.01.2014 розгляд
апеляційної скарги у справі №
5011-2/18087-2012 відкладено на 26.02.2014 об 11:45.

Також зазначеною ухвалою було
залучено:

- Головний
інформаційно-обчислюваний центр, як
третю особу, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача;

- Публічне акціонерне товариство
«КИЇВЕНЕРГО» (01001, Україна, м. Київ, вул.
І. Франка, 5), як третю особу, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача.

26.02.2014 в судовому засіданні оголошено
перерву до 19.03.2014 до 12:00.

19.03.2014 представник скаржника в судовому
засіданні підтримав апеляційну скаргу
і просив суд її задовольнити.

19.03.2014 представник відповідача в
судовому засіданні заперечував проти
задоволення апеляційної скарги і
просив суд рішення господарського суду
міста Києва від 26.02.2013 у справі №
5011-2/18087-2012 залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін та третіх осіб, колегія суддів
встановила наступне.

10.02.2006 між Відкритим акціонерним
товариством "Акціонерна компанія
"Київводоканал" (правонаступник -
Публічне акціонерне товариство
"Акціонерна компанія "Київводоканал")
(постачальником) та Комунальним
підприємством "Житлово-експлуатаційна
організація - 111 Голосіївського району"
(абонентом) було укладено договір №
06368/2-01 на постачання питної води та
приймання стічних вод через приєднанні
мережі (надалі -договір).

Відповідно до умов договору, він
укладається у відповідності із Законом
України "Про питну воду та питне
водопостачання". За цим Договором
постачальник зобов'язується надавати
абоненту послуги з постачання питної
води та приймання від нього стічних вод
у міську каналізаційну мережу, а
абонент зобов'язується здійснювати
своєчасну оплату наданих йому
постачальником послуг на умовах цього
договору, дотримуватися порядку
користування питною водою з
комунальних водопроводів й приймання
стічних вод, що встановлені Правилами
користування системами комунального
водопостачання та водовідведення в
містах та селищах України,
затверджених наказом
Держитлокомунгоспу України № 65 від
01.07.1994 р. (далі - правила користування),
Правилами приймання стічних вод
підприємств у комунальні та відомчі
системи каналізації населених пунктів
України, затверджених наказом
Державного комітету будівництва,
архітектури та житлової політики
України № 37 від 19.02.2002 р., а також
дотримуватися норм, визначених іншими
нормативними актами, що регулюють
правовідносини, які виникають за цим
Договором.

В п.п. 2.1.1 - 2.1.6 договору сторони
погодили, що кількість води, що
подається постачальником та
використовується абонентом,
визначається за показниками
лічильників, зареєстрованих
постачальником. Зняття показань
водолічильників здійснюється, як
правило, щомісячно представником
постачальника спільно з представником
абонента. Кількість стічних вод, які
надходять у міську каналізацію,
визначається за кількістю води, що
надходить із комунального проводу та
інших джерел водопостачання, згідно з
показниками водолічильників, а при
його відсутності за узгодженням з
постачальником, за діючими нормами
водоспоживання, або іншим засобом.
Кількість стічних вод, які надходять у
міську каналізаційну мережу,
визначається за кількістю води, що
надходить із комунального водопроводу
та інших джерел водопостачання згідно
із показаннями водолічильників та/або
іншими способами визначення об'ємів
стоків у відповідності до розділу 21
правил користування; абонент веде
первинний облік водоспоживання та
водовідведення у журналі обліку
споживання води; облікові дані
абонента щодо кількості та вартості
спожитих ним послуг підлягають
обов'язковому звірянню постачальника.

Згідно із п. 2.2.1 договору постачальник
щомісячно направляє банківській
установі абонента платіжні документи
(в електронному вигляді -дебетові
повідомлення або у паперовому вигляді
вимоги-доручення тощо) для оплати за
поставлену воду та прийняті стічні
води відповідно до встановлених
тарифів.

Відповідно до п. 2.2.2 договору у
розрахункових документах зазначаються
вартість та кількість наданих послуг
за відповідний період, а також розмір
діючих тарифів. Оплата вартості послуг
здійснюється абонентом щомісячно у
безготівковій форму у десятиденний
термін з дня направлення
постачальником платіжного документу
до банківської установи абонента. В
разі утворення боргу, оплата, що
надходить від абонента, першочергово
зараховується постачальником в
погашення боргу.

Положеннями п. 2.2.4 договору
передбачено, що у разі незгоди щодо
кількості або вартості отриманих
послуг абонент зобов'язаний у
десятиденний термін з дня направлення
постачальником платіжного документу
до банківської установи абонента
письмово повідомити про це
постачальника та у цей же термін
направити представника з
обґрунтовуючи ми документами для
проведення звіряння та підписання
акту. В іншому випадку відмова абонента
оплатити платіжний документ
постачальника вважатиметься
безпідставною.

Пунктом 3.1.1 договору визначено, що
постачальник зобов'язався
забезпечувати абоненту постачання
питної води, якість якої відповідає
ГОСТ 2874-82 "Вода питна" до його
водопровідного вводу, а абонент
зобов'язався своєчасно сплачувати
вартість наданих йому постачальником
послуг на умовах цього договору (п. 3.3.4
договору).

З аналізу договору вбачається, що він
за своєю правовою природою є договором
про надання послуг.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу,
яка споживається в процесі вчинення
певної дії або здійснення певної
діяльності, а замовник зобов'язується
оплатити виконавцеві зазначену
послугу, якщо інше не встановлено
договором.

З матеріалів справи вбачається, що
позовні вимоги скаржник обґрунтовує
тим, що на виконання умов договору
належним чином виконав взяти на себе
зобов'язання, але в порушення умов
договору відповідач належним чином не
виконує взяті на себе зобов'язання в
зв'язку з чим у нього наявна
заборгованість яку повинен сплати з
урахуванням інфляційних втрат, 3%
річних та пені.

Проте, позовні вимоги скаржника є
необґрунтованими та безпідставними з
огляду на наступне.

У спірний період з 01.09.11р. по 30.06.12р.
відповідачеві надано послуг з
водопостачання та водовідведення на
суму 2447106,65 грн. з яких сплачено 1547104,06
грн., внаслідок чого утворилась
заборгованість в розмірі 900002,93 грн.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачем борг в сумі 252790,97 грн. за
надані послуги з холодного
водопостачання та водовідведення не
заперечується, однак останній
заперечив проти вимог про стягнення з
нього боргу за послуги з постачання
питної води для потреб гарячого
водопостачання в сумі 642211,96 грн.

При цьому, Позивачем не подано суду
жодних доказів, підтверджуючих обсяги
спожитої відповідачем холодної води,
яка була поставлена позивачем на
теплові пункти АЕК "Київенерго" для
підігріву до стану гарячої води та її
подачі відповідачу, у вигляді гарячої
води, та обсяги стоків цієї води.

Як вбачається з розрахунку позивача,
доданого до матеріалів позовної заяви,
відповідачу відкрито додатковий код
для обліку води „питна вода, що йде на
підігрів", без укладання іншого
договору або внесення відповідних змін
до договору.

Отже, наведене свідчить, що не існує
такого виду комунальних послуг, як
„питна вода, що використовується для
виготовлення гарячої води".

Проаналізувавши матеріали справи
колегія суддів відмічає, що скаржник в
розумінні ст. 33, 36 Господарського
процесуального кодексу України не
надав ні до суду першої інстанції ні до
суду апеляційної інстанції докази які
б підтверджували, що ним були
встановлені з відповідачем відповідні
відносини щодо постачання води, яка
використовується для виготовлення
гарячої води, та присвоєно код абонента
№ 3-50595.

Закон України "Про питну воду та питне
водопостачання" визначає правові,
економічні та організаційні засади
функціонування системи питного
водопостачання, спрямовані на
гарантоване забезпечення населення
якісною та безпечною для здоров'я
людини питною водою.

Згідно ст. 1 Закон України "Про питну
воду та питне водопостачання"
визначено, що централізоване питне
водопостачання - господарська
діяльність із забезпечення споживачів
питною водою за допомогою комплексу
об'єктів, споруд, розподільних
водопровідних мереж, пов'язаних єдиним
технологічним процесом виробництва та
транспортування питної води.

В ч. 1 статті 13 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" визначено,
що централізоване постачання холодної
та гарячої води, водовідведення
відносяться до комунальних послуг.

Статтею 14 ЦК України передбачено, що
цивільні обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства.

Згідно з ст. 16 Закону України „Про
житлово-комунальні послуги", порядок
надання житлово-комунальних послуг має
відповідати умовам договору та вимогам
законодавства.

В статті 19 Закону України "Про питну
воду та питне водопостачання"
зазначено, що послуги з питного
водопостачання надаються споживачам
підприємством питного водопостачання
на підставі договору, зокрема з
підприємствами, установами,
організаціями, що безпосередньо
користуються централізованим питним
водопостачанням.

Відповідно до ст. 22 Закону „Про питну
воду та питне водопостачання", одним з
основних обов'язків споживача є
своєчасне внесення плати за
використану воду.

Згідно до п.п. 1.1. п.1 Правил користування
системами централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення в населених пунктах
України ( Правила) - визначають порядок
користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення
населених пунктів України. Правила є
обов'язковими для всіх юридичних осіб
незалежно від форм власності і
підпорядкування та фізичних осіб -
підприємців, що мають у власності,
господарському віданні або
оперативному управлінні об'єкти,
системи водопостачання та
водовідведення, які безпосередньо
приєднані до систем централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення і з якими виробником
укладено договір на отримання питної
води, скидання стічних вод.

Згідно з п. 2.1. Правил договірні
відносини щодо користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення
здійснюються виключно на договірних
засадах відповідно до Законів України
"Про питну воду та питне
водопостачання" та "Про
житлово-комунальні послуги".

Розрахунки за спожиту питну воду та
скид стічних вод здійснюються на
основі показників засобів обліку. ( п.
3.1. Правил).

До того ж, умовами Договору передбачено
постачання холодної води та послуг з
прийняття стоків холодної води, та не
передбачено постачання холодної води,
що йде на підігрів, та стоків вже
гарячої води.

Проаналізувавши матеріали справи
колегія суддів відмічає, що скаржник в
розумінні ст. 33, 36 Господарського
процесуального кодексу України не
надав ні до суду першої інстанції ні до
суду апеляційної інстанції докази які
б підтверджували, що ним були
встановлені з відповідачем відповідні
відносини щодо постачання води, яка
використовується для виготовлення
гарячої води.

До того ж, колегія суддів звертає увагу
на те, що умовами договору, укладеного
відповідно до Правил, не регулюється
постачання позивачем відповідачу
холодної води для підігріву, облік якої
здійснюється за приладом обліку,
встановленим на водопровідному вводі
до бойлеру, якому присвоєно інший
абонентський номер.

Згідно зі статтею 1 закону України "Про
теплопостачання", теплова енергія -це
товарна продукція, що виробляється на
об'єктах сфери теплопостачання для
опалення, підігріву питної води, інших
господарських і технологічних потреб
споживачів, призначена для
купівлі-продажу.

Згідно з ст. 275 Господарського кодексу
України за договором енергопостачання
енергопостачальне підприємство
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду споживачеві,
який зобов'язаний оплатити прийняту
енергію та дотримуватися
передбаченого договором режиму її
використання. Відпуск енергії без
оформлення договору енергопостачання
не допускається. Предметом договору
енергопостачання є окремі види енергії
з найменуванням, передбаченим у
державних стандартах або технічних
умовах.

Відповідно до п. 2, 6 Правил надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21.07.2005 № 630, централізоване
постачання гарячої води - послуга,
спрямована на задоволення потреб
споживача у гарячій воді, яка надається
виконавцем з використанням
внутрішньобудинкових систем гарячого
водопостачання. Послуги повинні
відповідати з централізованого
постачання гарячої води - вимогам щодо
якості і тиску води, температури
гарячої води, а також розрахунковим
нормам витрати води у точці розбору.

Пунктом 3.13 Правил визначено, що
суб'єкти господарювання, у яких теплові
пункти (котельні) перебувають на
балансі або яким вони передані в
управління, повне господарське
відання, користування, концесію,
здійснюють розрахунки з виробником на
основі укладених договорів за весь
обсяг питної води, яка відпущена з
систем водопостачання і використана на
потреби гарячого водопостачання та
інші потреби, а також розраховуються за
власний обсяг водовідведення. Обсяг
питної води, поданої до теплових
пунктів (котелень), фіксується засобами
обліку, які встановлені на межі
балансової належності. Обсяг гарячого
водопостачання, переданий споживачам
виконавцем послуг з постачання гарячої
води, ураховується в загальному обсязі
стічних вод споживачів і оплачується
ним за договором з виробником на
підставі показів засобів обліку або в
порядку, обумовленому договором.

Обсяг питної води, поданої до теплових
пунктів, фіксується засобами обліку,
які встановлені на межі балансової
належності. Обсяг гарячого
водопостачання, переданий споживачам
виконавцем послуг з постачання гарячої
води, ураховується в загальному обсязі
стічних вод споживачів і оплачується
ним за договором з виробником на
підставі показів засобів обліку або в
порядку, обумовленому договором.

З наведених норм вбачається, що чинне
законодавство України не розділяє
послугу з постачання споживачам
гарячої води (гарячого водопостачання)
на окремі частини з постачання окремо
теплової енергії та окремо холодної
води, а встановлює, що енерговиробник
та/або енергопостачальник виробляє та
постачає гарячу воду (яку законодавець
також називає енергією). Постачання
холодної води для приготування гарячої
є окремою послугою, що повинна, в якості
сировини, надаватись підприємству, яке
має можливість та безпосередньо
виробляє гарячу воду.

Тобто, саме гаряча вода є товаром,
продуктом енерговиробника та/або
енергопостачальника, яку отримує
споживач, при цьому саме
енерговиробник та/або
енергопостачальник споживає холодну
воду для вироблення гарячої води.

Даний висновок суду підтверджується
також постановами Вищого
господарського суду України від 03.03.2011
у справі 42/230, від 10.03.11р. у справі № 7/222
та інших.

Як вбачається з матеріалів справи та не
заперечується сторонами на балансі ПАТ
"АК "Київводокананл" не знаходиться
теплових пунктів (котелень).

Отже, відповідно до приписів чинного
законодавства відповідач не має
обов'язку в рамках договору на поставку
питної води та приймання стічних вод
через приєднані мережі оплачувати
питну воду, яка використовується для
приготування гарячої води.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим до
виконання сторонами.

За змістом ст.ст. 173, 193 Господарського
кодексу України, ст.ст. 11, 509, 525, 526, 599
Цивільного кодексу України, угода
(договір) є підставою для виникнення
цивільних прав та обов'язків
(зобов'язань), зобов'язання повинні
виконуватися належним чином.

З огляду на викладене, місцевий
господарський суд обґрунтовано
задовольнив позовні вимоги скаржника
про стягнення суми боргу частково.

Крім того, позивачем було заявлено
вимогу про стягнення з відповідача
пені на підставі п. 4.2. договору та втрат
від інфляції, 3% річних.

Стаття 610 Цивільного кодексу України
визначає, що порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Як передбачено ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Статтею 549 ЦК України визначено, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу
України визначено, що нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Договірні правовідносини між
платниками та одержувачами грошових
коштів щодо відповідальності за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань врегульовані Законом
України «Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань», положеннями якого
встановлено, що за прострочку платежу,
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін (ст. 1 Закону). Розмір пені,
передбачений статтею 1 цього Закону,
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Таким чином в силу наведених положень
законодавства, пеня може бути стягнута
саме в разі, якщо таке передбачено
договором (встановлено за згодою
сторін).

Статтею 625 Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

З матеріалів справи вбачається, що суд
першої інстанції зробив власні
перерахунки пені, втрат від інфляції, 3%
річних та встановив, що розмір
стягуваної пені, втрат від інфляції, 3%
річних, повинен становити: пеня
1864,85грн., втрати від інфляції 1261,91 грн., 3%
річних 6316,31 грн.

Проаналізувавши власні перерахунки
пені, втрат від інфляції, 3% річних суду
першої інстанції колегія суддів вважає
їх обґрунтованими та правильними, а
тому суд першої інстанції правомірно
задовольнив вимоги позивача лише
частково, а саме: пеня 1864,85грн., втрати
від інфляції 1261,91 грн., 3% річних 6316,31 грн.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.
Тобто, підставами для захисту
цивільного права є його порушення,
невизнання або оспорювання.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції дав належну оцінку
обставинам справи і прийшов до
обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог частково.

За таких обставин висновки суду першої
інстанції про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, а тому рішення
господарського суду міста Києва від
26.02.2013 у справі № 5011-2/18087-2012 відповідає
чинному законодавству, фактичним
обставинам та матеріалам справи і
підстав для його скасування або зміни
не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Акціонерна
компанія «Київводоканал» залишити без
задоволення, а рішення господарського
суду міста Києва від 26.02.2013 у справі №
5011-2/18087-2012- без змін.

2. Матеріали справи № 5011-2/18087-2012
повернути до господарського суду міста
Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів.

Головуючий суддя
В.О. Зеленін

Судді
О.Ф. Синиця

Б.О. Ткаченко