РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

"25" березня 2014 р.
Справа №906/1828/13

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючий суддя
Гулова А.Г.

суддя
Маціщук А.В. ,

суддя
Петухов М.Г.

при секретарі судового засідання Яцюку
В.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Данилевського О.М. -
представника за довіреністю від
22.03.2013р. №14-68

від відповідача: Борушевської А.А. -
представника за довіреністю від
08.01.2014р. №25/16

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Рівненського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України",
м.Київ

на рішення господарського суду
Житомирської області від 20.01.2014р.

у справі №906/1828/13

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України", м.Київ

до Комунального підприємства
"Житомиртеплокомуненерго"
Житомирської міської ради, м.Житомир

про стягнення 36077995,59 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Житомирської області від 20.01.2014р. у
справі №906/1828/13 частково задоволено
позов публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" до
комунального підприємства
«Житомиртеплокомуненерго» про
стягнення 36077995,59 грн.

Стягнуто з комунального підприємства
«Житомиртеплокомуненерго» на користь
публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" 26613514,14 грн. боргу,
500000,00 грн. пені, 500000,00 грн. штрафу, 1023592,19
грн. 3% річних, 68820,00 грн. витрат по оплаті
судового збору. Припинено провадження
у справі в частині стягнення 3560627,00 грн.
боргу, на підставі ч.1 п.1-1 ст.80 ГПК
України. В решті позову в частині
стягнення 1993680,76 грн. пені, 1886581,50 грн.
штрафу - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач звернувся до суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
оскаржене рішення скасувати в частині
відмови у стягненні 1993680,76грн. пені та
1886581,50 грн. штрафу та прийняти нове
рішення у цій частині - про задоволення
позовних вимог , а у решті - залишити без
змін.

Мотивуючи апеляційну скаргу, позивач
зазначає, зокрема, наступне:

- при розгляді даної справи, суд
дослідив лише ступінь виконання
зобов'язання боржником, не виконавши
при цьому вимоги закону щодо оцінки
майнового стану сторін, які беруть
участь у зобов'язанні, та інших
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, що призвело до порушення ст.551
Цивільного кодексу України та ст.233 ГК
України;

- внаслідок неотримання та
несвоєчасного проведення розрахунків
за спожитий природний газ позивач
змушений залучати комерційні кредити
за ринковими відсотковими ставками, що
складають 20-24% річних. Наголошує, що
єдиним джерелом часткової компенсації
понесених позивачем втрат є стягнення
з боржників пені у розмірах,
передбачених умовами договорів.
Акцентує увагу, що зменшення судом
розміру пені спричиняє їхньому
підприємству додаткові збитки та
дозволяє відповідачу в подальшому
безкарно порушувати договірні умови;

- згідно практики Вищого
господарського суду України важкий
фінансовий стан боржника не є
винятковим випадком, у розумінні ст.233
ГК України та п.3 ст.83 ГПК України, та не
може бути підставою для зменшення
неустойки, яка підлягає до стягнення;

- в оскаржуваному рішенні жодним чином
не вмотивовано, не наведено та не
обґрунтовано в чому саме полягає
винятковість обставин у даній справі.
Відповідачем не надано жодних належних
доказів щодо винятковості таких
обставин, а тому вважає, що рішення
господарського суду Житомирської
області від 20 січня 2014 року у справі
№906/1828/13 є таким, що підлягає скасуванню
в частинні зменшення пені та штрафу.

Комунальне підприємство
«Житомиртеплокомуненерго» у
письмовому відзиві №1329/16 від 20.03.2014р.
заперечило проти доводів та вимог
апеляційної скарги, вважаючи рішення
господарського суду Житомирської
області від 20.01.2014р. у даній справі
законним та обгрунтованим, просить
залишити його без змін, а апеляційну
скаргу - без задоволення.

Представник ПАТ "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
в судовому засіданні підтримав доводи,
викладені в апеляційній скарзі, та
надав пояснення в обґрунтування своєї
правової позиції. Вважає рішення
господарського суду Житомирської
області від 20.01.2014р у справі №906/1828/13
незаконним та необґрунтованим в
частині відмови у стягненні 1993680,76грн.
пені та 1886581,50 грн. 7% штрафу, просить
прийняти нове рішення у цій частині -
про задоволення позовних вимог , а у
решті - рішення залишити без змін.

Представник КП
"Житомиртеплокомуненерго" у судовому
засіданні заперечила проти доводів та
вимог апеляційної скарги, вважаючи
рішення господарського суду
Житомирської області від 20.01.2014р у
справі №906/1828/13 законним та
обгрунтованим, просить залишити його
без змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

Заслухавши пояснення присутніх у
судовому засіданні представників
сторін, обговоривши доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
перевіривши повноту з'ясування та
доведеність всіх обставин, що мають
значення для справи, відповідність
висновків, викладених у рішенні
місцевого господарського суду,
обставинам справи, правильність
застосування господарським судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права при прийнятті
оскарженого рішення, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як стверджується матеріалами справи 30
вересня 2011 року між Публічним
акціонерним товариством "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
(продавець) та Комунальним
підприємством
"Житомиртеплокомуненерго"
Житомирської міської ради (покупець)
укладено договір №14/2364/11 на
купівлю-продаж природного газу
(надалі-договір), відповідно до якого
продавець зобов'язався передати у
власність покупця у IV кварталі 2011 року
та у 2012 році імпортований природний газ
виключно для виробництва теплової
енергії, яка споживається населенням
та релігійними організаціями, а
покупець зобов'язався приймати та
оплачувати газ на умовах цього
договору (п.1.1 договору).

Пунктом 1.2. договору сторони
передбачили, що газ, який продається за
цим договором, використовується
покупцем виключно для виробництва
теплової енергії, яка споживається
населенням та релігійними
організаціями.

Відповідно до п.2.1. договору продавець
передає покупцеві з 01 жовтня 2011 року по
31 грудня 2012 р. газ в обсязі до 106000 тис.
куб.м., у тому числі по місяцях
кварталів: жовтень - 3500; листопад - 9000;
грудень - 15000 (загалом за ІV квартал 2011 -
27500); січень - 19800; лютий - 15500; березень -
12500 (загалом за І квартал 2012 - 47800);
квітень - 3200 (загалом за ІІ квартал 2012 -
3200); жовтень - 3500; листопад - 9000; грудень -
15000 (загалом за ІV квартал 2012 - 27500).

Згідно пунктів 2.1.1. та 2.1.2. договору,
обсяги газу, що планується передати за
цим договором, можуть змінюватись
сторонами протягом місяця продажу в
установленому порядку. Допускається
відхилення місячного обсягу
переданого газу в розмірі +- 5% від
узгодженого сторонами планового
обсягу продажу газу без коригування
планового обсягу.

Приймання-передача газу, переданого
продавцем покупцеві у відповідному
місяці продажу, оформляється актом
приймання-передачі газу. Обсяг
споживання газу покупцем у
відповідному місяці поставки
встановлюється шляхом складання
добових обсягів, визначених на
підставі показів комерційного
вузла/вузлів обліку газу покупця (пункт
3.3. договору).

У пункті 3.4. договору сторони
встановили, що не пізніше 5-го числа
місяця, наступного за місяцем продажу
газу, покупець зобов'язується надати
продавцеві підписані та скріплені
печатками покупця та
газотранспортного підприємства три
примірника акта приймання-передачі
газу, у якому зазначаються фактичні
обсяги використаного газу, його
фактична ціна та вартість. Продавець не
пізніше 8-го числа зобов'язується
повернути покупцеві та
газотранспортному підприємству по
одному примірнику оригіналу акта,
підписаного уповноваженим
представником та скріплений печаткою,
або надати в письмовій формі
мотивовану відмову від підписання
акта. Акти є підставою для остаточних
розрахунків між сторонами.

Як передбачено пунктами 5.1., 5.2.
договору, ціна на газ для
теплопостачальних підприємств та
послуги з його транспортування
установлються Національною комісією
регулювання електроенергетики України
(НКРЕ). Ціна за 1000 куб. м. природного газу
становить 1 091,00 грн. з урахуванням збору
у вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ,
тарифів на транспортування, розподіл і
постачання природного газу за
регульованим тарифом та без урахування
податку на додану вартість. До сплати
за 1000 куб. м. природного газу - 1 091,00 грн.,
крім того ПДВ - 20% - 218,20 грн., всього з ПДВ
-1 309,20 грн.

У разі зміни НКРЕ ціни на газ та/або
тарифів на його транспортування,
розподіл і постачання вони є
обов'язковими для сторін за цим
договором з моменту введення їх в дію
(п.5.3. договору).

Згідно пунктів 5.4., 5.5. договору
реалізація газу теплопостачальним
підприємствам (споживачам) за
зазначеною у п.5.2. ціною здійснюється
при умові наявності у них відповідної
ліцензії на виробництво (постачання)
теплової енергії та затверджених
тарифів на відпуск теплової енергії.
Загальна сума вартості газу за цим
договором складається із сум вартості
місячних поставок газу.

Пунктом 6.1 договору встановлено, що
оплата за газ здійснюється покупцем
виключно грошовими коштами шляхом 100%
поточної оплати протягом місяця
поставки газу. Остаточний розрахунок
за фактично переданий газ здійснюється
до 14-го числа місяця, наступного за
місяцем поставки газу.

Відповідно до п.6.3. договору в платіжних
дорученнях покупець повинен
обов'язково зазначати номер договору,
дату його підписання та призначення
платежу без зазначення періоду, за який
здійснюється оплата. За наявності
заборгованості у покупця за цим
договором продавець має право
зарахувати кошти, що надійшли від
покупця, як погашення заборгованості
за газ, поставлений в минулі періоди по
цьому договору, в порядку календарної
черговості виникнення заборгованості.
Кошти, які надійшли від покупця, будуть
зараховані як передоплата за умови
відсутності заборгованості за цим
договором.

У разі невиконання покупцем умов
пункту 6.1. цього договору продавець має
право не здійснювати поставку газу
покупцю або обмежити поставку
пропорційно до кількості несплачених
обсягів з наступною поставкою цих
обсягів при умові їх оплати та
наявності технічної можливості. У разі
невиконання покупцем пункту 6.1. цього
договору він у безспірному порядку
зобов'язується сплатити продавцю, крім
суми заборгованості, пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 (тридцять) днів
додатково сплатити штраф у розмірі 7
(семи) відсотків від суми простроченого
платежу (п.7.2. договору).

Згідно п.11.1 договору, цей договір
набуває чинності з дати його
підписання уповноваженими
представниками сторін та скріплення їх
підписів печатками сторін, поширює дію
на відносини, що фактично склалися між
сторонами з 01 серпня 2012 року і діє в
частині поставки газу до 31 грудня 2012
року, а в частині розрахунків - до їх
повного здійснення.

З договору вбачається, що останній
підписаний сторонами та скріплений їх
печатками.

На виконання умов договору №14/2364/11
купівлі-продажу природного газу від
30.09.2011р. Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" у періоди з
жовтня по грудень 2011р., січня по квітень
та жовтня по грудень 2012р. передала, а
комунальне підприємство
"Житомиртеплокомуненерго"
Житомирської міської ради отримало
природний газ для виробництва терлової
енергії, яка споживається населенням
та релігійними організаціями на
загальну суму 83259965,74 грн., що
підтверджується підписаними сторонами
актами приймання-передачі природного
газу (а.с.22-36).

Судом встановлено, що відповідач свої
зобов'язання щодо оплати природного
газу виконав частково, сплативши
позивачу станом на 26.11.13 - 53085824,60грн.,
внаслідок чого станом на день
звернення останнього з позовом до суду
сума боргу становила 30174141,14грн.

07.11.13 позивачем на адресу відповідача
надіслано письмову вимогу №26/2-123-13 про
сплату заборгованості, яка останнім
залишена без задоволення (а.с.37).

10.12.2013р. ПАТ "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" звернулося
до господарського суду Житомирської
області з позовом про стягнення з
відповідача 30174141,14грн. основного боргу,
1023592,19 грн. 3% річних, 2493680,76 грн. пені,
2386581,50грн. штрафу.

Як зазначалося вище, рішенням
господарського суду Житомирської
області позов задоволено частково. З
відповідача на користь позивача
стягнуто 26613514,14 грн. основного боргу,
500000,00 грн. пені, 500000,00 грн. штрафу, 1023592,17
грн. 3% річних 68820,00 грн. витрат по оплаті
судового збору. Припинено провадження
у справі в частині стягнення 3560627,00 грн.
основного боргу, на підставі ч.1 п.1-1 ст.80
ГПК України. В решті позову в частині
стягнення 1993680,76 грн. пені, 1886581,50 грн.
штрафу - відмовлено.

Судова колегія погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу
України та ст.174 Господарського кодексу
України господарські зобов'язання
можуть виникати, зокрема, з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

Нормами ч.1 ст.193 Господарського
кодексу України встановлено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовується відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Судом, встановлено, що правовідносини
між сторонами у справі виникли на
підставі укладеного між ними договору
поставки природного газу №14/2364/11 від
30.09.2011р.

Відповідно до ч.2 ст.712 Цивільного
кодексу України до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

Згідно статті 655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару (п.1 ст.692 ЦК
Українги).

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.612
Цивільного кодексу України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Наявними в матеріалах справи актами
приймання - передачі природного газу
(а.с.22-36) підтверджується факт належного
виконання ПАТ "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" умов
договору №14/2364/11 від 30.09.2011р., зокрема
останній поставив, а відповідач
отримав природний газ на загальну суму
83259965,74грн., яка частково сплачена
останнім в сумі 53085824,60 грн., що не
заперечується позивачем. У зв`язку з
вказаним, заборгованість відповідача
перед позивачем на час звернення з
позовом до суду становила 30174141,14 грн.

У пункті 6.1 Договору сторони визначили,
що оплата за газ здійснюється покупцем
виключно грошовими коштами шляхом 100%
поточної оплати протягом місяця
поставки. Остаточний розрахунок за
фактично переданий газ здійснюється до
14-го числа місяця, наступного за
місяцем поставки газу.

Судом встановлено, що під час розгляду
даної справи в суді першої інстанції
частина основного боргу в сумі 3560627,00
грн. була сплачена відповідачем.
Наведена обставина підтверджується
наявними в матеріалах справи
платіжними дорученнями №44, 45, 46, 47 від
23.12.2013р. (а.с.89-92).

З огляду на те, що частина основного
боргу була сплачена відповідачем під
час розгляду справи в суді першої
інстанції, то правильним є висновок
місцевого господарського суду щодо
відсутності спору між сторонами про
стягнення основної заборгованості в
сумі 3560627,00 грн., а тому провадження у
цій частині підлягає припиненню на
підставі п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України.

На момент розгляду справи судами
першої та апеляійної інстанцій
відповідачем не подано доказів щодо
сплати заборгованості в сумі 26613514,14
грн. Відтак, з відповідача на
користь позивача підлягає стягненню
заборгованість в сумі 26613514,14 грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача
3% річних в сумі 27459,26 грн., нарахованих
за період з 17.08.2011р. по 19.12.2012р. та 84677,42
грн. 3% річних, нарахованих за період з
17.08.2012р. по 17.05.2013р., всього - 112136,68 грн.,
посилаючись на те, що заборгованість за
спожитий згідно договору №14/2364 від
30.09.2011р. у березні-квітні 2012р. природний
газ, стягнуту рішенням господарського
суду Житомирської області від 11.10.2012р. у
справі №11/5007/1012/12, відповідачем
сплачено, відповідно, 19.12.2012р. та
17.05.2013р., а згідно вказаного рішення
річні стягнуто за період по 16.08.2012р.

Крім того, позивач нарахував до
стягнення 3% річних у розмірі 911455,51 грн.
у зв`язку із несвоєчасною сплатою
вартості спожитого природного газу: у
жовтні 2012р. - за період з 15.11.2012р. по
26.11.2013р. (157324,36 грн.), у листопаді 2012р. - за
період з 15.12.2012р. по 26.11.2013р. (283512,09 грн.), у
грудні 2012р. - за період з 15.01.2013р. по
26.11.2013р. (470619,06 грн.).

Таким чином, всього до стягнення
позивачем нараховано 1023592,19 грн. 3%
річних.

Відповідач розмір нарахованих
позивачем 3% річних не спростував.

На підставі та у відповідності з
вищенаведеним положенням чинного
законодавства, перевіривши розрахунок
позивача 3% річних від простроченої
суми в розмірі 1023592,19 грн., судова
колегія дійшла висновку, що позовні
вимоги у зазначеній сумі підлягають
задоволенню.

Згідно п.3 ст.611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Пунктом 7.2 Договору сторони встановили,
що у разі невиконання Покупцем умов п.6.1
Договору він у безспірному порядку
зобов'язується сплатити Продавцю крім
суми заборгованості, пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми прострочення платежу за кожний
день прострочення платежу, а за
прострочення платежу понад 30 днів
додатково сплатити штраф у розмірі 7 %
від суми прострочення платежу.

З розрахунку, поданого позивачем (а.с.10,
11), колегією суддів встановлено, що у
зв`язку з простроченням виконання
зобов`язання по оплаті 6032238,50 грн., 9941956,16
грн., 18119826,81грн. вартості спожитого,
відповідно, у жовтні-грудні 2012р.
природного газу, у відповідності з
нормами ст.ст. 229, 230 ГК України, ст.ст. 549,
551, 610, 611 ЦК України, на підставі п.7.2.
договору, позивач нарахував
відповідачу 7% штрафу у розмірі 2386581,50
грн. (422256,70 грн. + 695936,93 грн. + 1268387,88 грн.)
та пеню у розмірі 2493680,76 грн.,
відповідно, за період з 15.11.2012р. по
14.05.2013р. в сумі 421186,52 грн., з 15.12.2012р. по
14.06.2013р. в сумі 742052,16 грн., з 15.01.2013р. по
14.07.2013р. в сумі 1330442,08 грн.

Перевіривши розрахунок штрафних
санкцій, колегія суддів дійшла до
висновку, що позивач правомірно
нарахував відповідачу штраф у розмірі
2386581,50 грн. та пеню у розмірі 2493680,76 грн.

При вирішенні питання щодо стягнення з
відповідача сум пені та штрафу
місцевий суд застосував норми ст.233
Господарського кодексу України про
зменшення розміру штрафних санкцій та
стягнув на користь позивача штраф у
розмірі 500000,00 грн. та пеню у розмірі
500000,00 грн.

Відповідно до п.3 ст.83
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд, приймаючи
рішення, має право у виняткових
випадках зменшувати розмір неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання.

Статтею 233 ГК України передбачено,
що у разі якщо належні до сплати
штрафні санкції надмірно великі
порівняно із збитками кредитора, суд
має право зменшити розмір санкції. При
цьому повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов`язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов`язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу.

Згідно ч.3 ст.551 Цивільного кодексу
України розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Згідно п.3.17.4 Постанови Пленум Вищого
господарського суду України від
26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" вирішуючи, в тому
числі й з власної ініціативи, питання
про зменшення розміру неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання
(пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд
повинен об'єктивно оцінити, чи є даний
випадок винятковим, виходячи з
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Слід зазначити, законодавством не
врегульований розмір (відсоткове
співвідношення) можливого зменшення
штрафних санкцій, дане питання
вирішується господарським судом
згідно ст.43 ГПК України за своїм
внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об`єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Матеріали справи містять
розрахунок обсягу заборгованості з
різниці в тарифах на теплову енергію,
що надана населенню Комунальним
підприємством
«Житомиртеплокомуненерго», та яка
підлягає компенсації за рахунок
субвенцій, складає 49836412,25 грн., довідку
про дебіторську заборгованість
населення, згідно якої заборгованість
складає 36395528,86 грн., звіт про фінансові
результати за 9 місяців 2013 року та
баланс комунального підприємства
«Житомиртеплокомуненерго» станом на
30.09.2013р. (а.с.88, 93, 114, 115).

Судова колегія вважає, що наявність
некомпенсованої відповідачеві
заборгованості з різниці в тарифах за
2012-2013 роки у розмірі 49836412,25 грн. є
винятковою обставиною, яка, зокрема, є
підставою для зменшення розміру
неустойки.

Крім того, сплата відповідачем в період
провадження у справі 3560627,00 грн.
свідчить про вжиття останнім заходів
по виконанню зобов`язання.

Враховуючи наведене вище, зменшення
розміру суми пені та штрафу, що
підлягають стягненню з відповідача, до
500000,00 грн., відповідно, не суперечить
нормам чинного законодавства, відтак і
оскаржене рішення не підлягає зміні чи
скасуванню у цій частині.

Доводи позивача стосовно того, що
зменшення нарахованої пені спричиняє
йому додаткові збитки, є
безпідставними, оскільки позивачем не
доведено наявність збитків,
спричинених неналежним виконанням
відповідачем своїх зобов`язань саме за
договором №14/2364/11 від 30.09.2011р.

Посилання позивача в апеляційній
скарзі на постанови Вищого
господарського суду України в
аналогічних справах за 2012 - 2013 роки не
можуть бути взяті судом до уваги,
оскільки зі змісту п.3.17.4. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції"
вбачається, що питання про зменшення
неустойки (штрафу, пені) вирішується
господарським судом в кожному окремому
випадку з урахуванням всіх обставин
справи в їх сукупності, що також
підтверджується практикою Вищого
господарського суду України за 2012 рік,
зокрема, постановою від 31.10.2012р. у
справі №2/20/2012/5003.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
спростовуються наведеним вище,
матеріалами справи.

Разом з тим, судом апеляційної
інстанції встановлено, що при
зверненні до суду з апеляційною
скаргою публічне акціонерне
товариство «Національна акціонерна
компанія «Нафтобаз України» сплатило
судовий збір в більшому розмірі, ніж
встановлено законом, а саме - 38802,62 грн.
(згідно платіжних дорученнь №2000395 від
23.01.2014р. на суму 33802,62грн. та №2001068 від
13.02.2014р. на суму 5000,00грн.).

Згідно частини 1 статті 7 Закону України
"Про судовий збір" сплачена сума
судового збору повертається ухвалою
суду в разі внесення судового збору в
більшому розмірі.

З врахуванням того, що позивач просив
скасувати оскаржене рішення в частині
відмови у стягненні 1993680,76грн. пені та
1886581,50 грн. 7% штрафу та прийняти нове
рішення у цій частині - про задоволення
позовних вимог , а у решті - залишити без
змін, враховуючи вимоги пункту 2
частини 2 статті 4 Закону України "Про
судовий збір", судовий збір з даної суми
становить 36540,00 грн. (максимальний
розмір).

З огляду на викладене, Рівненський
апеляційний господарський суд вважає
за необхідне повернути скаржнику
надлишково сплачену суму судового
збору, що становить 2262,62 грн. (38802,62 грн. -
36540,00 грн.).

Керуючись ст. ст. 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Рівненський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду
Житомирської області від 20.01.2014р. у
справі №906/1828/13 залишити без змін, а
апеляційну скаргу ПАТ «Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
України», м.Київ - без задоволення.

2. Ухвалою суду повернути ПАТ
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України», м.Київ з Державного
бюджету України 2262,62 грн. надлишково
сплаченого судового збору.

3. Справу №906/1828/13 повернути до
господарського суду Житомирської
області.

Головуючий суддя
Гулова А.Г.

Суддя
Маціщук А.В.

Суддя
Петухов М.Г.