ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2014 р.
Справа № 922/4466/13

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя
Гончар Т. В. , суддя Гребенюк Н. В.

при секретарі Томіній І.В.

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1, особисто

1-го відповідача - ОСОБА_4

2-го відповідача - не з'явився

3-го відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3, м. Харків (вх.
№374 Х/3) на рішення господарського суду
Харківської області від 09.12.13 р. у
справі № 922/4466/13

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, м. Харків

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м.
Харків

Товариства з обмеженою
відповідальністю "УАПРОМ" м. Харків

Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ліра", м. Харків

про зобов'язання вчинити певні дії та
стягнення 80 000,00 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду
Харківської області від 09.12.13 р. по
справі №922/4466/13 (суддя Смірнова О.В.)
позов задоволено частково. Визнано
відомості, що були поширені в мережі
Інтернет на сайтах: "Prom.ua", "057.ua",
"ІНФОРМАЦІЯ_1", "ІНФОРМАЦІЯ_2" щодо
контактного номеру телефону доктора
ОСОБА_1 - НОМЕР_3 такими, що не
відповідають дійсності та порочать
честь, гідність та ділову репутацію
фізичної особи-підприємця - ОСОБА_1.
Зобов'язано Фізичну особу-підприємця
ОСОБА_3 , який є автором інформаційного
матеріалу, видалити з мережі Інтернет
сайти з доменними назвами:
"ІНФОРМАЦІЯ_1","ІНФОРМАЦІЯ_2". Зобов'язано
Товариство з обмеженою
відповідальністю "УАПРОМ" видалити з
сайту "Prom.ua" рекламну інформацію, яка
стосується доктора ОСОБА_1. Стягнуто з
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на
користь Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, 5000 грн. моральної шкоди, 3548,53
грн. судового збору. В частині позовних
вимог щодо зобов'язання Товариства з
обмеженою відповідальністю "Ліра"
видалити з сайту "057.ua" рекламну
інформацію припинино провадження у
справі на підставі п.4 ст. 80 ГПК України.
В стягненні 75000 грн. моральної шкоди
відмовено.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 з
рішенням господарського суду
Харківської області не погодився,
звернувся до суду апеляційної
інстанції з апеляційною скаргою, в якій
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права просить
скасувати рішення господарського суду
Харківської області від 09.12.13 р. в
частині :

- визнання відомостей що були поширені
в мережі Інтернет на сайтах: "Prom.ua", "057.ua",
"ІНФОРМАЦІЯ_1", "ІНФОРМАЦІЯ_2", щодо
контактного номеру телефону доктора
ОСОБА_1 - НОМЕР_3 такими, що порочать
честь, гідність та ділову репутацію
Фізичної особи-підприємця - ОСОБА_1.

- зобов'язання Фізичної
особу-підприємця ОСОБА_3 , як автора
інформаційного матеріалу, видалити з
мережі Інтернет сайти з доменними
назвами: "ІНФОРМАЦІЯ_1","ІНФОРМАЦІЯ_2";

- стягнення з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 на користь Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, 5000 грн. моральної
шкоди, 3548,53 грн. судового збору;

- припинення провадження по справі.

В обґрунтування своєї позиції по
справі ФОП ОСОБА_3 зазначає про те, що
власником номеру телефону НОМЕР_3, про
якій вказано на сайті, є його син
ОСОБА_5, та використовувався в якості
контактного номера телефону за згодою
з доктором ОСОБА_1 Що стосується
позовних вимог про зобов'язання
видалити сайти з доменними назвами:
"ІНФОРМАЦІЯ_1", "ІНФОРМАЦІЯ_2", скаржник
повідомляє, що це зробити неможливо,
оскільки він не має відношення до
вказаних сайтів. ФОП ОСОБА_3 вважає, що
він не може бути належним відповідачем
у справі, оскільки інформація щодо
діяльності д. ОСОБА_1, що була розміщена
на сайті "ІНФОРМАЦІЯ_1" була розміщена
іншою особою і надана вона була д.
ОСОБА_1 особисто, тобто саме він є
автором цієї інформації. Що стосується
інформації на сайтах "Prom.ua" та "057.ua"
заявник повідомив про те, що він не може
видалити інформацію, оскільки це може
зробити тільки д. ОСОБА_1 особисто. Крім
того, заявник апеляційної скарги
вважає безпідставним задоволення
позовних вимог в частині стягнення з
нього моральної шкоди, посилаючись на
відсутність його вини у вказаних
позивачем подіях.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу
з наведеними відповідачем доводами не
погоджується, просить залишити
апеляційну скаргу без задоволення,
оскаржуване рішення без змін. Позивач
вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив факти, що входять
до предмету доказування, повно з'ясував
обставини, що мають значення для справи
і правильно дав правову кваліфікацію
спірним правовідносинам

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 12.03.2014 р.
розгляд апеляційної скарги відкладено
на 24.03.2014 р.

20.03.2014 р. позивач надав доповнення до
відзиву на апеляційну скаргу, в яких
зокрема повідомив про неможливість
надати інформацію про власника сайту
"ІНФОРМАЦІЯ_1".

24.03.2014 р. позивач звернувся до суду
апеляційної інстанції з заявою про
долучення до матеріалів справи
додаткових документів, а саме: витягів
з Інтернет ресурса.

24.03.2014 р. представник відповідача також
звернувся до суду з заявою, в якій
просив долучити до матеріалів справи
документів, а саме: газети
«Слобожанський край», газети
«Вечірній Харків», копій відповідних
договорів.

Надані позивачем та 1-м відповідачем
заяви колегією суддів задоволені, а
документи приєднані до матеріалів
справи.

2-й відповідач та 3-й відповідач відзив
на апеляційну скаргу не надали, в
судове засідання своїх представників
не направили, про причини неявки суд не
повідомили, про час та місце судового
розгляду були повідомлені належним
чином, що підтверджується матеріалами
справи.

Враховуючи, що всі учасники судового
процесу були належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
апеляційної скарги, проте 2-й та 3-й
відповідачі не скористалися своїми
правами, передбаченими статтею 22 ГПК
України та виходячи з того, що явка
сторін не визнавалася обов'язковою
господарським судом, а участь в
засіданні суду (як і інші права,
передбачені статті 22 ГПК України) є
правом, а не обов'язком сторони, колегія
суддів вважає можливим розглянути
справу по суті в судовому засіданні
24.03.2014 року за відсутності
представників відповідачів за
наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, їх юридичну оцінку
в межах вимог, передбачених ст. 101
Господарського процесуального кодексу
України, проаналізувавши на підставі
фактичних обставин справи
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права при винесенні
оскаржуваного рішення, колегія суддів
встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи, на
підставі Свідоцтва про державну
реєстрацію фізичної особи-підприємця
серії НОМЕР_5, виданого 04.02.1998 року
Виконавчим комітетом Харківської
міської ради, а також Ліцензії серії
НОМЕР_6, виданої 07.10.2011 року
Міністерством охорони здоров'я
України, позивач займається медичною
практикою.

З метою організації позивачем
підприємницької діяльності (медичної
практики в області наркології), в
якості референта-помічника ним був
залучений до роботи відповідач ОСОБА_3,
який також має Свідоцтво про державну
реєстрацію фізичної особи-підприємця
серії НОМЕР_4, видане Виконавчим
комітетом Харківської міської ради
12.06.1992 року.

02.01.2009 року між позивачем та
відповідачем ОСОБА_3 було укладено
договір про надання послуг, відповідно
до якого ОСОБА_3 зобов'язався:
забезпечити роботу контактного номеру
телефону позивача; надавати інформацію
пацієнтам позивача і їх родичам про
час та місце здійснення прийомів;
надавати інформацію пацієнтам про
умови укладення договору між позивачем
та пацієнтами, а також про вартість
надання послуг щодо здійснення мною
лікування пацієнта. Тобто ОСОБА_3
повинен був здійснювати заходи по
організації діяльності позивача. Крім
того, в обов'язки ОСОБА_3 входило
розміщення рекламної інформації щодо
лікарської практики позивача з її
позитивними результатами, які були
отримані безпосередньою позивачем
завдяки багаторічній праці, знань і
досвіду.

За умовами вказаного договору
позивачем був встановлений розмір
винагороди ОСОБА_3, який складав 12% від
суми винагороди позивача за договором
з пацієнтом, за вирахуванням витрат,
понесених на розміщення рекламної
інформації.

12.12.2011 року з ініціативи позивача
договір від 02.01.2009 року з ОСОБА_3 був
розірваний, про що останньому
рекомендованою поштовою
кореспонденцією було направлено
відповідне повідомлення, яке
відповідач отримав особисто 20.12.2011
року.

Позивача вказує, що після розірвання
договору про надання послуг, тобто
наприкінці грудня 2011 року ОСОБА_3 став
використовувати ім'я позивача з метою
отримання прибутку шляхом розміщення
рекламної інформації на різноманітних
сайтах в мережі Інтернет, зазначаючи,
при цьому, як номер засобів зв'язку з
позивачем - свій номер телефону, а саме:
НОМЕР_3.

Позивач зазначає, що відповідач ФОП
ОСОБА_3 шляхом розповсюдження
недостовірної інформації в мережі
Інтернет, використовує її для власних
цілей - отримання прибутку, посилаючись
на ім'я позивача, його ділову репутацію,
яка накопичувалась десятиріччями
шляхом плідної праці, а також досвід
позивача.

Зокрема позивач вказує на те, що
відповідачем, ФОП ОСОБА_3, в мережі
Інтернет на сайті "Рrom.uа" (який належить
співвідповідачу ТОВ "УАПРОМ") без
відома позивача було розміщено
рекламну інформацію, яка іменована як
"Наркологічний кабінет доктора ОСОБА_1".
Зі змісту вказаної рекламної
інформації видно перелік послуг, які
надаються позивачем, відомості про
роботу позивача, відзиви пацієнтів та
контактний номер телефону - НОМЕР_3,
який належить ОСОБА_3

Крім того, на сайті міста Харкова " 057.uа"
(який належить співвідповідачу ТОВ
"Ліра") в рубриці "Лікування
алкоголізму, наркоманії та
тютюнопаління" також міститься
рекламна інформація, розміщена ОСОБА_3
без відома позивача. Ця інформація має
аналогічний зміст і під прізвищем
позивача вказаний номер телефону
ОСОБА_3

Позивач у позовній заяві зазначає, що
наприкінці грудня 2011 року ОСОБА_3 без
надання позивачем на це дозволу було
створено сайт "ІНФОРМАЦІЯ_1", яким керує
відповідач ФОП ОСОБА_3, як автор
відповідного інформаційного
матеріалу. На вказаному сайті
містяться досягнення позивача,
наукові статті, корисні поради,
перераховані досягнення позивача в
області медицини, а в розділі "контакти"
зазначений телефон ОСОБА_3 - НОМЕР_3, по
якому розповсюджуються відомості про
позивача, які не відповідають
дійсності.

29.08.2013 року з приводу неправомірних дій
ОСОБА_3 позивач звернувся із заявою про
скоєння відносно нього кримінального
правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190
КК України до Київського РВ ХМУ

ГУМВС України в Харківській області
відомості про кримінальне
правопорушення внесені до Єдиного
реєстру досудових розслідувань.

Позивач звернув увагу на те, що після
звернення позивача до правоохоронних
органів ОСОБА_3 на тих же сайтах в
мережі Інтернет було дещо змінено
рекламну інформацію, але ці зміни не є
суттєвими, вони також спрямовані на
розповсюдження недостовірної
інформації про позивача як лікаря і
розміщені з метою отримання ОСОБА_3
прибутку шляхом використання імені
позивача.

Так, при наборі в пошуковому рядку
"доктор ОСОБА_1" відкривається
"Наркологічний кабінет доктора ОСОБА_3"
і сайт компанії вказаний як
"ІНФОРМАЦІЯ_2".

Позивач вказує, що усі вищевикладені
обставини свідчать про поширення
відповідачем ОСОБА_3 недостовірної
інформації, яка порочить честь
позивача, гідність та ділову репутацію.

Таким чином, позивач вважає, що
відповідач ФОП ОСОБА_3, поширивши в
мережі Інтернет недостовірну
інформацію, яка порочить честь
позивача, гідність та ділову репутацію,
порушив його майнові права, які
охороняються законодавством України.

Вказані обставини стали підставою
звернення позивача з даним позовом до
господарського суду.

Вирішуючи даний господарський спір суд
першої інстанції виходив з того, що
наданими позивачем доказами
підтверджено факт поширення 1-м
відповідачем недостовірної
інформації, розміщення такої
інформації 1-м відповідачем на
веб-сайті у мережі Інтернет. При цьому,
суд прийняв, як достовірний доказ
твердження позивача про те, що автором
відповідного інформаційного матеріалу
є Фізична особа - підприємець ОСОБА_3.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції дійшов висновку про
задоволення позовних вимоги про
визнання відомостей, що були поширені в
мережі Інтернет на сайтах: "Prom.ua",
"057.ua","ІНФОРМАЦІЯ_1","ІНФОРМАЦІЯ_2" щодо
контактного номеру телефону доктора
ОСОБА_1 - НОМЕР_3 такими, що не
відповідають дійсності та порочать
честь, гідність та ділову репутацію
фізичної особи-підприємця - ОСОБА_1; а
також вимог про зобов'язання Фізичну
особу-підприємця ОСОБА_3, який є автором
інформаційного матеріалу, видалити з
мережі Інтернет сайти з доменними
назвами: "ІНФОРМАЦІЯ_1", "ІНФОРМАЦІЯ_2".

Також, виходячи з того, що власником
сайту є ТОВ "УАПРОМ", місцевий
господарський суд задовольнив позовні
вимог до 2-го відповідача - ТОВ "УАПРОМ".
зобов'язавши його видалити з сайту
"Prom.ua" рекламну інформацію, яка
стосується доктора ОСОБА_1.

В частині зобов"язання ТОВ "Ліра"
видалити з сайту "057.ua" рекламну
інформацію, суд дійшов висновку про
припиниення провадження у справі на
підставі п.4 ст. 80 ГПК України, у зв"язку
відмовою позивача від позову.

Крім того, при зверненні до
господарського суду позивач зазначив
про те, що дії відповідача ФОП ОСОБА_3, а
саме надання неправдивої інформації
пацієнтам щодо припинення позивачем
медичної практики та іншої неправдивої
та ганебної інформації, призвели до
втрати позивачем багатої кількості
пацієнтів, негативного ставлення до
позивача як лікаря у суспільстві. Як
наслідок, вказані обставини призвели
до зниження ступеню престижу позивача
і ділової репутації, безпосередньо
вплинуло негативно на стан його
здоров'я та життєвий уклад. Позивач
стверджував, що протягом тривалого
періоду часу він переживає душевні
страждання, його мучить безсоння та
головні болі, періодично підвищується
артеріальний тиск, що підтверджує
випискою з медичної амбулаторної
картки поліклініки № 18 (за місцем
проживання) та спричинену йому
моральну (немайнову) шкоду, яку він
оцінює у 80 000 грн.

Враховуючи вказані обставини, а також
встановлений факт розповсюдження
недостовірної інформації, суд першої
інстанції вважав за можливе частково
задовольнити позовну вимогу про
стягнення з відповідача моральної
шкоди у розмірі 5000 грн., в іншій частині
позовних вимог судом відмовлено.

Проте, колегія суддів не погоджується з
даними висновками місцевого
господарського суду, оскільки судом
першої інстанції при розгляді справи в
порушення вимог ст. 43 ГПК України не
взято до уваги та не надано належної
оцінки всім доказам у справі в їх
сукупності, не з'ясовано та не
досліджено докази на підтвердження
висловлених позивачем тверджень про
те, що саме ФОП ОСОБА_3 є автором
відповідного інформаційного
матеріалу, також рішення суду не
містить обґрунтування, яка саме
інформація є недостовірною, і що ця
інформація була поширена саме ФОП
ОСОБА_3, що, враховуючи суть спору,
свідчить про не з'ясування судом всіх
обставин справи, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору, що, в свою, чергу призвело до
невірного застосування норм
матеріального права до даних
правовідносин, а також передчасних
висновків про наявність підстав для
стягнення з 1-го відповідача моральної
шкоди.

Згідно п. 9 постанови Пленуму
Верховного суду України від 27.02.2009 р. №1
"Про судову практику у справах про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи",
відповідачами у справі про захист
гідності, честі чи ділової репутації є
фізична або юридична особа, яка
поширила недостовірну інформацію, а
також автор цієї інформації. Якщо позов
пред'явлено про спростування
інформації, опублікованої в засобах
масової інформації, то належними
відповідачами є автор і редакція
відповідного засобу масової
інформації чи інша установа, що виконує
її функції, оскільки згідно зі статтею
21 Закону про пресу редакція або інша
установа, яка виконує її функції,
здійснює підготовку та випуск у світ
друкованого засобу масової інформації.

Відповідно до частини 1 статті 94 ЦК
України, юридична особа має право на
недоторканність її ділової репутації,
на таємницю кореспонденції, на
інформацію та інші особисті немайнові
права, які можуть їй належати.

Ділову репутацію юридичної особи
становить престиж її фірмового
(комерційного) найменування, та інших
належних їй нематеріальних активів
серед кола споживачів її товарів та
послуг. Приниженням ділової репутації
суб'єкта господарювання (підприємця) є
поширення у будь-якій формі
неправдивих, неточних або неповних
відомостей, що дискредитують спосіб
ведення чи результати його
господарської (підприємницької)
діяльності у зв'язку з чим знижується
вартість його нематеріальних активів
(пункти 5 і 6 інформаційного листа
Вищого господарського суду України від
28.03.2007 р. №01-8/184 "Про деякі питання
практики застосування господарськими
судами законодавства про інформацію").

Частиною 3 статті 277 ЦК України
встановлено, що негативна інформація,
поширена про особу, вважається
недостовірною, якщо особа, яка її
поширила, не доведе протилежного.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про
інформацію", поширення інформації - це
розповсюдження, обнародування,
реалізація у встановленому законом
порядку документованої або публічно
оголошуваної інформації.

Правова позиція, наведена у постанові
Пленуму Верховного суду України від
27.02.2009 р. №1 "Про судову практику у
справах про захист гідності та честі
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної та юридичної особи",
зазначає про те, що юридичним складом
правопорушення, наявність якого може
бути підставою для задоволення позову
у справі про захист ділової репутації
юридичної особи внаслідок поширення
про неї недостовірної інформації, є
сукупність таких обставин: поширення
інформації, тобто доведення її до
відома хоча б одній особі у будь-який
спосіб; поширена інформація стосується
певної фізичної чи юридичної особи,
тобто позивача; поширення
недостовірної інформації, тобто такої,
яка не відповідає дійсності; поширення
інформації, що порушує особисті
немайнові права, тобто завдає шкоди
відповідним особистим немайновим
благам або перешкоджає особі повно і
своєчасно здійснювати своє особисте
немайнове право.

В абзацах 2, 5, 6 п. 15 постанови Пленуму
Верховного суду України від 27.02.2009 р. № 1
"Про судову практику у справах про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи"
зазначено наступне:

- під поширенням інформації слід
розуміти: опублікування її у пресі,
передання по радіо, телебаченню чи з
використанням інших засобів масової
інформації; поширення в мережі
Інтернет чи з використанням інших
засобів телекомунікаційного зв'язку;
викладення в характеристиках, заявах,
листах, адресованих іншим особам;
повідомлення в публічних виступах, в
електронних мережах, а також в іншій
формі хоча б одній особі.

- недостовірною вважається інформація,
яка не відповідає дійсності або
викладена неправдиво, тобто містить
відомості про події та явища, яких не
існувало взагалі або які існували, але
відомості про них не відповідають
дійсності (неповні або перекручені).

- згідно з ч. 3 ст. 277 Цивільного кодексу
України негативна інформація, поширена
про особу, вважається недостовірною,
якщо особа, яка її поширила, не доведе
протилежного (презумпція
добропорядності). Негативною слід
вважати інформацію, в якій
стверджується про порушення особою,
зокрема, норм чинного законодавства,
вчинення будь-яких інших дій
(наприклад, порушення принципів моралі,
загальновизнаних правил співжиття,
неетична поведінка в особистому,
суспільному чи політичному житті тощо)
і яка, на думку позивача, порушує його
право на повагу до гідності, честі чи
ділової репутації. Спростування
поширеної недостовірної інформації
повинно здійснюватись незалежно від
вини особи, яка її поширила.

Відповідно до п.18 постанови Пленуму
Верховного суду України від 27.02.2009 р. № 1
"Про судову практику у справах про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи", в якій
зокрема зазначено, що згідно з
положеннями статті 277 ЦК України і
статті 10 ЦПК України обов'язок довести,
що поширена інформація є достовірною,
покладається на відповідача, проте
позивач має право подати докази
недостовірності поширеної інформації.
Позивач повинен довести факт поширення
інформації відповідачем, а також те, що
внаслідок цього було порушено його
особисті немайнові права.

З матеріалів справи вбачається, що в
обґрунтування заявлених вимог позивач
посилається на те, що відповідач ФОП
ОСОБА_3 шляхом розповсюдження
недостовірної інформації в мережі
Інтернет, використовує її для власних
цілей - отримання прибутку, посилаючись
на ім'я позивача, його ділову репутацію,
яка накопичувалась десятиріччями
шляхом плідної праці, а також досвід
позивача.

Зокрема позивач вказує на те, що
відповідачем, ФОП ОСОБА_3, в мережі
Інтернет на сайті "Рrom.uа" (який належить
співвідповідачу ТОВ "УАПРОМ") без
відома позивача було розміщено
рекламну інформацію, яка іменована як
"Наркологічний кабінет доктора ОСОБА_1".
Зі змісту вказаної рекламної
інформації видно перелік послуг, які
надаються позивачем, відомості про
роботу позивача, відзиви пацієнтів та
контактний номер телефону - НОМЕР_3,
який належить ОСОБА_3

Крім того, на сайті міста Харкова " 057.uа"
(який належить співвідповідачу ТОВ
"Ліра") в рубриці "Лікування
алкоголізму, наркоманії та
тютюнопаління" також міститься
рекламна інформація, розміщена ОСОБА_3
без відома позивача. Ця інформація має
аналогічний зміст і під прізвищем
позивача вказаний номер телефону
ОСОБА_3

Позивач у позовній заяві зазначає, що
наприкінці грудня 2011 року ОСОБА_3 без
надання позивачем на це дозволу було
створено сайт "ІНФОРМАЦІЯ_1", яким керує
відповідач ФОП ОСОБА_3, як автор
відповідного інформаційного
матеріалу. На вказаному сайті
містяться досягнення позивача,
наукові статті, корисні поради,
перераховані досягнення позивача в
області медицини, а в розділі "контакти"
зазначений телефон ОСОБА_3 - НОМЕР_3, по
якому розповсюджуються відомості про
позивача, які не відповідають
дійсності.

Таким чином, позивач вважає, що
протиправні дії відповідача ФОП ОСОБА_3
полягають у розміщенні відповідачем
ФОП ОСОБА_3 в мережі Інтернет
недостовірної інформації, а саме: свого
номеру телефону НОМЕР_3 під ім'ям
ОСОБА_1 і надання по цьому телефону
неправдивої та ганебної інформації
пацієнтам відносно того, що ОСОБА_1 вже
не користується популярністю, а зараз
популярний ОСОБА_3, а також інформації
відносно того, що ОСОБА_1 нібито вже не
працює та припинив проведення медичної
практики.

Однак, в даному випадку сам по собі
номер телефону НОМЕР_3, який зазначений
на сайтах Інтернет, в якості
контактного номеру д.ОСОБА_1, не може
нести будь-яку негативну інформацію
для позивача. До того ж, ОСОБА_3 не є
власником вказаного номеру телефону.

В свою чергу, з матеріалів справи не
вбачається, а позивачем не доведено
факту поширення ФОП ОСОБА_3 відносно
доктора ОСОБА_1 інформації, яка містить
відомості про будь-які події та явища,
яких не існувало взагалі або які
існували, але відомості про них не
відповідають дійсності, а також
інформації, яка стосується порушення
принципів моралі, загальновизнаних
правил співжиття, неетичної поведінки
в особистому, суспільному чи
політичному житті тощо.

Колегія суддів апеляційного
господарського суду зазначає, що
позивачем ані під час розгляду справи в
суді першої інстанції, ані під час
розгляду справи в суді апеляційної
інстанції не було доведено
документально, порушення права та/або
інтереси позивача як юридичної особи, а
також не було доведено належними
доказами факту наявності негативних
наслідків через розміщення інформації,
в зв'язку з чим колегія суддів дійшла
висновку, що вимога позивача про
визнання відомості, що були поширені в
мережі Інтернет на сайтах: "Prom.ua", "057.ua",
"ІНФОРМАЦІЯ_1", "ІНФОРМАЦІЯ_2" щодо
контактного номеру телефону доктора
ОСОБА_1 - НОМЕР_3 такими, що не
відповідають дійсності та порочать
честь, гідність та ділову репутацію
фізичної особи-підприємця - ОСОБА_1,
задоволенню не підлягає.

Що стосується вимоги позивача про
зобов'язання ФОП ОСОБА_3 видалити з
мережі Інтернет сайти з доменними
назвами: "ІНФОРМАЦІЯ_1","ІНФОРМАЦІЯ_2",
вказана вимога не містить правових
підстав, оскільки матеріали справами
не підтверджено, що саме ОСОБА_3 є
автором інформаційного матеріалу, що
розміщений в мережі Інтернет на сайтах
з доменними назвами:
"ІНФОРМАЦІЯ_1","ІНФОРМАЦІЯ_2".

Як вказує 1-й відповідач, сайт був
створений ще за часів співпраці з
позивачем і створив його якийсь
вдячний клієнт. Інформацію, що
розміщена на цьому сайті надавав йому
доктор ОСОБА_1 особисто, та вказана
інформація розповідає про регалії та
заслужений авторитет доктора ОСОБА_1 в
області наркології. В свою чергу номер
телефону, який вказаний на цьому сайті,
використовувався на той час в якості
засобу зв'язку.

За таких обставин, оскільки інформація
щодо діяльності доктора ОСОБА_1 була
розміщена на вказаних сайтах іншою
особою, а зазначення контактного
номеру телефону не може вважатися
фактом поширенням негативної
інформації щодо честі юридичної особи
та її ділової репутації, тому зазначені
позовні вимоги є безпідставними.

Позовні вимоги до 2-го відповідача про
зобов'язання Товариства з обмеженою
відповідальністю "УАПРОМ" видалити з
сайту "Prom.ua" рекламну інформацію, яка
стосується доктора ОСОБА_1, колегія
суддів вважає безпідставними, оскільки
позивачем не доведено факту порушення
2-м відповідачем прав та законних
інтересів позивача, зважаючи на те, що
позивачем не доведено поширення ТОВ
"УАПРОМ" недостовірної інформації
відносно доктора ОСОБА_1.

Що стосується заявлених позовних вимог
про стягнення з 1-го відповідача
моральної шкоди, колегія суддів не
знаходить правових підстав для їх
задоволення з огляду на наступне.

Так, відшкодування моральної шкоди
передбачено статтею 23 Цивільного
кодексу України, відповідно до якої
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав.

Отже, фактами, з якими закон пов'язує
настання цивільно-правової
відповідальності за заподіяння
моральної шкоди, є: наявність шкоди,
протиправність діяння її заподіювача,
наявність причинного зв'язку між
шкодою і протиправним діянням
заподіювача, а також вини останнього в
її заподіянні.

Постановою Пленуму Верховного суду
України від 31.03.1995 № 4 "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди",
визначено, що моральна шкода - втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Моральна шкода може
полягати у приниженні честі, гідності,
престижу або ділової репутації,
моральних страждань у зв'язку з
ушкодженням здоров'я, втрат
немайнового характеру, що настали у
зв'язку з приниженням її ділової
репутації, посяганням на фірмове
найменування, товарний знак, виробничу
марку, розголошенням комерційної
таємниці, а також вчиненням дій,
спрямованих на зниження престижу чи
підрив довіри до її діяльності.

Враховуючи, що позивачем не доведено
поширення 1-м відповідачем негативної
інформації відносно доктора ОСОБА_1, а
висловлені позивачем під час судового
розгляду твердження про те, що за
номером телефону НОМЕР_3 надається
неправдива інформації відносно
професіональної діяльності ОСОБА_1 не
мають документального підтвердження,
відтак, є недоведеним зв'язок між
інформацією та фактичним обмеженням
основної діяльності позивача,
зниженням ступеню престижу позивача і
ділової репутації, а також впливу на
стан його здоров'я та життєвий уклад.

Отже, виходячи із фактичних обставин
справи, встановлених господарськими
судами, колегія суддів вважає, що за
відсутності в діях 1-го відповідача
складу цивільного правопорушення, тому
відсутні підстави для покладення на
нього відповідальності у вигляді
відшкодування моральної шкоди
відповідно до ст.23 Цивільного кодексу
України.

Таким чином, судова колегія вважає, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню, оскільки є
необґрунтованими та недоведеними
належними та допустимими доказами.

Що стосується вимог апеляційної скарги
про скасування оскаржуваного рішення в
частині припинення провадження до 3-го
відповідача щодо зобов'язання
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ліра" видалити з
сайту "057.ua" рекламну інформацію,
колегія суддів вважає, що вказані
вимоги є безпідставними, оскільки
матеріали справи свідчать про те, що
06.12.2013 р. позивач надав до суду
уточнення позовних вимог, в яких
відмовився від позовних вимог стосовно
зобов'язання Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ліра" видалити з
сайту "057.ua" рекламну інформацію, яка
стосується доктора ОСОБА_1, в зв'язку з
чим суд першої інстанції правомірно
припинив провадження в зазначеній
частині на підставі п. 4 ст. 80 ГПК
України.

Приймаючи до уваги вищевикладене,
колегія суддів приходить до висновку
про наявність підстав для часткового
задоволення апеляційної скарги 1-го
відповідача і наявності фактів для
скасування оскаржуваного рішення з
прийняттям нового рішення про відмову
у задоволенні позовних вимог в
зазначених частинах.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується п. 1 ч. 1 ст. 49 ГПК
України. У спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав
судовий збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Таким чином, судовий
збір у даній справі покладається на
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Разом з цим, колегією суддів з'ясовано,
що при зверненні відповідача з
апеляційною скаргою до суду, заявником
не в повному обсязі сплачено судовий
збір відповідно до заявленим вимогам.

Так, згідно ч. 2 п. 2 статті 4 вказаного
Закону ставка судового збору за
подання до господарського суду
позовної заяви майнового характеру
встановлюється в розмірі 2 відсотків
ціни позову, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати, позовної
заяви немайнового характеру 1 розмір
мінімальної заробітної плати, а згідно
п.п. 4 - за подання апеляційної скарги на
рішення суду - в розмірі 50 відсотків
ставки, що підлягає сплаті при поданні
позовної заяви, а у разі подання заяви
майнового характеру - 50 відсотків
ставки, обчисленої виходячи з
оспорюваної суми.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно
Закону України "Про державний бюджет
України на 2014 р." від 16.01.2014 № 719-VII
розмір мінімальної заробітної плати на
01.01.2014 р. встановлений в розмірі 1218,00
грн., в зв'язку з чим, в разі майнового
характеру позову, мінімальна ставка
судового збору за подання апеляційної
скарги повинна складати 913,50 грн., а в
разі немайнового характеру спору
заявник повинен сплатити 609,00 грн.

При цьому, якщо в позовній заяві
об'єднано дві або більше вимог
немайнового характеру, пов'язаних між
собою підставами виникнення або
поданими доказами, судовий збір
сплачується окремо з кожної з таких
вимог.

В даному випадку предметом розгляду у
суді першої інстанції були вимоги як
майнового, так і немайнового характеру.

Відповідачем при зверненні до суду
апеляційної інстанції були висунуті
дві вимоги немайнового характеру та
майнова вимога, в зв'язку з чим заявник
мав сплатити судовий збір в розмірі
2131,50, тоді як відповідачем сплачено
лише 1774,27 грн.

Таким чином, оскільки вимоги, викладені
відповідачем в апеляційній скарзі,
були частково задоволені, колегія
суддів вважає за необхідне покласти на
позивача витрати по сплаті сплаченого
1-м відповідачем судового збору в
розмірі 1774,27 грн., а також стягнути з
позивача в доход Державного бюджету
України 357,23 грн. - різницю між сумою
судового збору в розмірі 2131,50 грн., який
повинен бути сплачений відповідачем за
подання апеляційної скарги та фактично
сплаченою сумою в розмірі 1774,27 грн.

.З огляду на зазначене та керуючись 32-34,
43, 99, 101, 102, п.2 ст. 103, п. 1, 4 ч. 1 ст. 104, ст. 105
Господарського процесуального кодексу
України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3, м. Харків
задовольнити частково.

Рішення господарського суду
Харківської області від 09.12.13 р. у
справі № 922/4466/13 в частині визнання
відомостей, що були поширені в мережі
Інтернет на сайтах: "Prom.ua", "057.ua",
"ІНФОРМАЦІЯ_1", "ІНФОРМАЦІЯ_2" щодо
контактного номеру телефону доктора
ОСОБА_1 - НОМЕР_3 такими, що не
відповідають дійсності та порочать
честь, гідність та ділову репутацію
фізичної особи-підприємця - ОСОБА_1;
зобов'язання Фізичну особу-підприємця
ОСОБА_3, який є автором інформаційного
матеріалу, видалити з мережі Інтернет
сайти з доменними назвами:
"ІНФОРМАЦІЯ_1","ІНФОРМАЦІЯ_2";
зобов'язання Товариства з обмеженою
відповідальністю "УАПРОМ" видалити з
сайту "Prom.ua" рекламну інформацію, яка
стосується доктора ОСОБА_1; стягнення з
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на
користь Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, 5000 грн. моральної шкоди, 3548,53
грн. судового збору скасувати та в цій
частині прийняти нове рішення, яким у
позові відмовити.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3
(АДРЕСА_2, код НОМЕР_2) витрати по сплаті
судового збору в розмірі 1774,27 грн. за
розгляд апеляційної скарги.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на
державного бюджету України витрати по
сплаті судового збору в розмірі 357,23
грн. за розгляд апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Сумської
області видати відповідний наказ.

Постанова набирає чинності з дня її
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом 20-ти днів..

Повний текст постанови підписано 26
березня 2014 року

Головуючий суддя
Слободін М.М.

Суддя
Гончар Т. В.

Суддя
Гребенюк Н. В.