ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2014 р.Справа № 922/86/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання Рудяк
Т.О.

розглянувши справу

за позовом ЗАТ Автоторгова Група
"Спецтехніка", м. Харків до АК
"Харківобленерго" м. Харків про
виконання договірних зобов'язань за
участю представників сторін:

позивача - Шевченко Д.С., за дов.

відповідача - Верещагін Є.В., за дов.

ВСТАНОВИВ:

Розглядається вимога ЗАТ Автоторгова
Група "Спецтехніка" про зобов'язання АК
"Харківобленерго" прийняти на свій
склад - фургон для перевезення
ремонтної бригади на базі КАМАЗ - 43114, а
також стягнення з відповідача 13 400,00
грн.

В судовому засіданні 05.03.2014 року було
оголошено перерву до 12.03.2014 року.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримує заявлені позовні
вимоги в повному обсязі та просить суд
їх задовольнити, надав витребувані
ухвалою суду документи, які долучені до
матеріалів справи.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти заявлених позовних
вимог заперечує та просить суд
відмовити у задоволенні позову, з
підстав викладених у відзиві, який
долучено до матеріалів справи.

Відповідно до статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх позовних вимог або
заперечень на позов, в зв'язку з чим
справа розглядається в порядку статті
75 ГПК України за наявними в ній
матеріалами справи.

Суд, розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, встановив наступне:

23.08.2013 року між ЗАТ Автоторгова Група
"Спецтехніка" (постачальник, позивач по
справі) та АК "Харківобленерго"
(покупець, відповідач по справі) було
укладено договір від 23.09.2013 № 4/23/08,
згідно з п. 1.1 якого позивач
зобов'язався у 2013 році поставити
відповідачу товари, зазначені у
специфікації, а відповідач - прийняти і
оплатити такі товари в порядку та на
умовах, визначених Договором.

Вказаний договір є договором поставки,
взаємовідносини за яким врегульовано
нормами ГК України, а в частині, що не
врегульована ГК України, також і ЦК
України.

Відповідно до ч. 4 ст. 179 ГК України та ч. 1
ст. 627 ЦК України при укладенні
господарських договорів сторони
можуть визначати зміст договору на
основі вільного волевиявлення, коли
сторони мають право погоджувати на
свій розсуд будь-які умови договору, що
не суперечать законодавству.

Відповідно до п. 5.1 Договору позивачем
та відповідачем на основі вільного
волевиявлення визначено строк
поставки товару: протягом 5 (п'яти)
робочих днів з моменту набуття
чинності договору та вручення
постачальнику (позивачу по справі)
відповідної письмової заявки від
покупця (відповідача по справі) про
готовність прийняти товар.

Тобто за умовами Договору строк
поставки є визначеним, а тому
застосування правил до зобов'язань,
строк за якими не визначений, є
безпідставним.

Відповідно до п. 6.3.1 Договору
постачальник зобов'язаний забезпечити
поставку товарів у строки, встановлені
цим Договором.

Згідно до п. 6.4.1 Договору постачальник
має право на дострокову поставку
товарів за письмовим погодженням
покупця.

Як вбачається з матеріалів справи,
заявка, передбачена п. 5.1 Договору, від
покупця протягом строку дії Договору
не надавалась, погодження, передбачене
п. 6.4.1 Договору, постачальником також не
отримувалося.

Зважаючи на вимоги ст. ст. 265, 267 ГК
України та ст. 712 ЦК України, строк
поставки є істотною умовою договору
поставки.

Відповідно до ст. 251 ЦК України строком
є певний період у часі, зі спливом якого
пов'язана дія чи подія, яка має юридичне
значення. Терміном є певний момент у
часі, з настанням якого пов'язана дія чи
подія, яка має юридичне значення. Строк
та термін можуть бути визначені актами
цивільного законодавства, правочином
або рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Тобто строк (термін) є тим мірилом
відліку часу, зі спливом (настанням)
якого виникає (припиняється)
зобов'язання, а це означає, що до спливу
строку (настання терміну) кредитор не
має права вимагати виконання, а боржник
не зобов'язаний виконувати такі
зобов'язання. Навпаки, при настанні
часу виконання боржник зобов'язаний
виконати, а кредитор не має права
відмовитись від прийняття належного
виконання. Зважаючи на визначені
сторонами в п. 5.1. Договору умови та ті
обставини, що заявка від покупця
(відповідача) не надавалась, строк
поставки товару за цим Договором не
настав, а у продавця (позивача) відсутні
правові підстави вимагати виконання
зобов'язання з отримання товару.

За таких обставин, підстави вважати
відповідача таким, що порушив умов
Договору від 23.09.2013 № 4/23/08, відсутні.

Крім того, відповідно до п. 10.1 Договору
Сторонами був визначений строк його
дії до 31.12.2013р.

В матеріалах справи відсутні докази
того, що Сторонами був продовжений
строк дії Договору.

Згідно з ч. 1 ст. 631 ЦК України строком
договору є час, протягом якого сторони
можуть здійснити свої права і виконати
свої обов'язки відповідно до договору.
Згідно з частиною сьомою статті 180 ГК
України строком дії господарського
договору є час, впродовж якого існують
господарські зобов'язання сторін, що
виникли на основі цього договору.

Такі ж роз'яснення дає і Вищий
господарський суд України у п. 32 свого
інформаційного листа "Про деякі
питання практики застосування норм
Цивільного та Господарського кодексів
України" від 07.04.2008 № 01-8/211.

Після спливу строку дії Договору
господарські зобов'язання за ним
припиняються. Таким чином, у зв'язку з
закінченням строку дії Договору від
23.09.2013 № 4/23/08 зобов'язання сторін за ним,
у тому числі і відповідача щодо
отримання товару, припинилися, а
правові підстави у позивача вимагати
їх виконання відсутні.

Враховуючи вищевикладене, у суду
відсутні правові підстави для
задоволення позовних вимог позивача
про зобов'язання АК "Харківобленерго"
(відповідача) прийняти на свій склад -
фургон для перевезення ремонтної
бригади на базі КАМАЗ - 43114, а також
стягнення з відповідача 13 400,00 грн.
судового збору.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору
залишаються на позивача.

Керуючись ст.ст.179, 180, 265, 267 ГК України,
ст.ст. 251, 530, 631, 627, 712 ЦК України, ст.ст. 1,
12, 22, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України,-

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Повне рішення складено 17.03.2014 р.

Суддя С.А. Прохоров

справа № 922/86/14