ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2014 р.Справа № 922/727/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Аріт К.В.

при секретарі судового засідання
Михайлюк В.Ю.

розглянувши справу

за позовом Акціонерної компанії
"Харківобленерго" м.Харків до
Національного технічного університету
"Харківський політехнічний інститут",
м.Харків про стягнення 20865,01 гривень
за участю представників:

позивача - Бєлої І.М. (довіреність
№01-62юр/8060 від 07 жовтня 2013 року)

відповідача - Личаного Д.С. (довіреність
№6601-16/3 від 10 січня 2014 року)

ВСТАНОВИВ:

Акціонерна компанія "Харківобленерго"
(позивач) звернулася до господарського
суду з позовною заявою про стягнення з
Національного технічного університету
"Харківський політехнічний інститут"
(відповідача) 20865,01 гривень суми
штрафних санкцій, у тому числі, 15059,58
гривень суми нарахованої пені, 3378,68
гривень суми 3% річних та 2426,75 гривень
суми інфляційних втрат. Заявлену
вимогу обґрунтував неналежним
виконанням відповідачем умов договору
№0401 про постачання електричної
енергії, укладеного між сторонами 17
червня 2008 року. Крім того, позивач
просив суд покласти судові витрати на
відповідача.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 03 березня 2014
року було прийнято вищевказану позовну
заяву до розгляду. Провадження у справі
було порушено та призначено до
розгляду у відкритому судовому
засіданні на 27 березня 2014 року.

25 березня 2014 року представник
відповідача надав через канцелярію
суду відзив (вх. №9883) на позовну заяву, в
якому викладена позиція останнього
полягає у тому, що він дійсно укладав
спірний договір з позивачем, але за
відсутністю грошових коштів не має
можливості погасити відповідні
штрафні санкції, оскільки є бюджетною
установою та фінансується з державного
бюджету України. Крім того, просив суд
зменшити розмір пені на 90%. Судом було
досліджено наданий відзив та долучено
до матеріалів справи.

Представник позивача у відкритому
судовому засіданні 27 березня 2014 року
підтримав заявлені позовні вимоги та
просив суд задовольнити їх в повному
обсязі, проти зменшення пені
заперечував.

Представник відповідача у відкритому
судовому засіданні 27 березня 2014 року
проти позовних вимог не заперечував,
підтримав клопотання про зменшення
пені.

Враховуючи те, що норми ст.65
Господарського процесуального кодексу
України щодо обов'язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, а п.4 ч.3
ст.129 Конституції України визначає
одним з принципів судочинства свободу
в наданні сторонами суду своїх доказів
і у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що в межах
наданих йому повноважень створені
належні умови для надання сторонами
доказів та здійснені всі необхідні дії
щодо витребування додаткових доказів,
а тому вважає за можливе розглядати
справу за наявними в ній і додатково
поданими на вимогу суду матеріалами і
документами.

Отже, суд, з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги та заперечення проти них,
всебічно та повно дослідивши матеріали
справи та надані учасниками судового
процесу докази, заслухавши пояснення
представників сторін, встановив
наступне.

17 червня 2008 року між АК
"Харківобленерго" (постачальником) та
Національним технічним університетом
"Харківський політехнічний інститут"
було укладено договір про постачання
електричної енергії №0401 (далі -
договір).

На підставі п.9.4. договір пролонгований
на 2013 рік.

У відповідності до умов договору,
постачальник зобов'язався продати
електричну енергію споживачеві для
забезпечення потреб електроустановок
споживача з приєднаною потужністю,
зазначеною у додатку №3.1 "Перелік місць
встановлення розрахункових приладів
обліку та тарифів, що застосовуються
при проведенні розрахунків за спожиту
електричну енергію" до цього договору,
а споживач зобов'язався оплачувати
постачальнику вартість використаної
(купленої) електричної енергії та
здійснювати інші платежі згідно з
умовами договору та Додатками до нього,
що є його невід'ємними частинами.

У відповідності до п.2.3.3. договору,
споживач зобов'язаний своєчасно
оплачувати постачальнику вартість
спожитої електричної енергії та інші
нарахування. Згідно із п.5 додатку № 2,
остаточний розрахунок споживача за
електричну енергію, спожиту протягом
розрахункового періоду, здійснюється
на підставі рахунка, який
виставляється постачальником
електричної енергії на основі даних
про фактичне споживання електричної
енергії. У відповідності до п.5 Додатку
№2 до договору споживач повинен
отримати рахунок на оплату електричної
енергії. Цей рахунок має бути оплачений
протягом 5 операційних днів з дня його
отримання.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач свої зобов'язання за договором
виконав у повному обсязі, на підставі
зазначеного договору за період з
грудня 2013 року по січень 2014 року
здійснював відпуск електроенергії.
Але, відповідач не виконав належним
чином договірні зобов'язання в частині
своєчасної оплати за отриману
електричну енергію, внаслідок чого
утворилась заборгованість перед
позивачем, яка станом на 01 лютого 2014
року становить 15059,58 гривень суми
нарахованої пені, 3378,68 гривень суми 3%
річних та 2426,75 гривень суми інфляційних
втрат.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного
кодексу України, які кореспондуються з
положеннями статті 193 Господарського
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання і
одностороння зміна умов не
допускається.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Перевіривши правильність нарахування
3% річних в сумі 3378,68 гривень, суд дійшов
висновку про те, що дане нарахування не
суперечить вимогам чинного
законодавства України, відповідає
наданому розрахунку, тому позовні
вимоги в цій частині є обґрунтованими і
такими, що підлягають задоволенню.

Окрім того, пунктом 4.2.1. договору
передбачено, що за внесення платежів,
передбачених пунктами 2.3.3.-2.3.4.
договору, з порушенням термінів,
визначених додатком №2 "Порядок
розрахунків", споживач сплачує
постачальнику суму боргу з урахуванням
пені у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ за кожний прострочений день,
яка складає 15059,58 гривень.

Судом встановлено, що позивач надав
обґрунтований розрахунок пені, який
повністю відповідає вимогам Закону
України „Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань".

Разом з тим, розглянувши клопотання
представника відповідача про
зменшення розміру пені на 90%, суд дійшов
висновку про часткове задоволенню з
наступних підстав.

У відповідності до п.3 ст.83
Господарського процесуального кодексу
України, суд, приймаючи рішення, має
право зменшувати у виняткових випадках
розмір неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання.

В обґрунтування заявленого клопотання
про зменшення розміру пені на 90%
відповідач посилається на те, що
фінансування університету, як вищого
навчального закладу державної форми
власності здійснюється за рахунок
коштів державного бюджету, які
надходять до університету помісячно.
Згідно з наданим відповідачем
помісячним планом використання
бюджетних коштів на 2013 рік
фінансування на оплату комунальних
послуг та енергоносіїв здійснювалось в
сумах, які були недостатніми для повної
сплати за рахунками, складеними
позивачем.

Таким чином, з наведеного вбачається,
що відповідач був позбавлений
можливості своєчасно розрахуватися за
спожиту електричну енергію, у зв'язку з
недостатнім фінансуванням з
державного бюджету України.

З огляду на викладене, суд вважає за
можливе зменшити розмір нарахованої
позивачем пені на 50% та стягнути з
відповідача пеню в розмірі 7529,79
гривень.

Відповідно до п.4.3. постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
21 лютого 2013 року № 7, у разі коли
господарський суд на підставі пункту 3
статті 83 ГПК зменшує розмір неустойки
(штрафу, пені), витрати позивача,
пов'язані зі сплатою судового збору,
відшкодовуються за рахунок
відповідача у сумі, сплаченій
позивачем за позовною вимогою, яка
підлягала б задоволенню, якби
зазначений розмір судом не було
зменшено.

Отже, суд, вирішуючи питання розподілу
судових витрат, встановивши сторону, з
вини якої справу було доведено до суду,
керується ст.ст.44, 49 Господарського
процесуального кодексу України,
відповідно до яких судовий збір
покладається на відповідача.

На підставі вищевикладеного, ст.ст.525,
526, 625 Цивільного кодексу України, та
керуючись ст.ст.1, 12, 33, 43, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Національного технічного
університету "Харківський
політехнічний інститут" (61002, м.Харків,
вул.Фрунзе, 21, , п/р
0076 в ГУДК України в Харківській
області, МФО 851011) на користь
Акціонерної компанії "Харківобленерго"
(61037, м.Харків, вул.Плеханівська, 149, , п/р 0912 в АТ "Банк
Золоті ворота", МФО 351931) 7529,79 гривень
пені, 3378,68 гривень 3% річних, 2426,75 гривень
інфляційних втрат та 1827,00 гривень
судового збору.

Видати відповідний наказ після
набрання рішенням законної сили.

В частині позову щодо стягнення 7529,79
гривень пені відмовити.

Повне рішення складено 01 квітня 2014
року.

Суддя К.В. Аріт

Справа №922/727/14