Господарський суд Чернігівської
========================================================================
========================================================================
У Х В А Л А

01 квітня 2014 року
справа №927/182/14

Позивач: товариство з обмеженою
відповідальністю «Т.Л. Авто», вул.
Симиренка, 36, м. Київ, 03134

Відповідач: дочірнє підприємство
«Чернігівський облавтодор» відкритого
акціонерного товариства «Державна
акціонерна компанія «Автомобільні
дороги України», вул. Київська, 17, м.
Чернігів, 14005

про стягнення 35058грн.31коп.

Суддя В.І.
Шестак

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: Шокур А.Ю. (довіреність
б/н від 31.12.2013)

Товариством з обмеженою
відповідальністю «Т.Л. Авто» подано
позов до дочірнього підприємства
«Чернігівський облавтодор» відкритого
акціонерного товариства «Державна
акціонерна компанія «Автомобільні
дороги України» про стягнення
32978грн.74коп. боргу за товар, переданий
по накладним №ТЗ-Н3205-007 від 24.07.2013,
№ТЗ-Н3219-007 від 07.08.2013, №ТЗ-Н3220-003 від
08.08.2013, №ТЗ-Н3221-006 від 09.08.2013, №ТЗ-Н3224-005
від 12.08.2013, №ТЗ-Н3232-002 від 20.08.2013,
№ТЗ-Н3233-009 від 21.08.2013, №ТЗ-Н3248-005 від
06.09.2013, №ТЗ-Н3253-008 від 11.09.2013, №ТЗ-Н3254-004
від 11.09.2013, №ТЗ-Н3254-005 від 11.09.2013 на
підставі договору №03-13/15 від 22.07.2013
(купівлі-продажу, поставки), 383грн.68коп.
трьох процентів річних, обчислених за
період з 09.09.2013 по 05.02.2014, 32грн.97коп.
штрафу та 1662грн.92коп. пені, нарахованої
за період з 09.09.2013 по 05.02.2014.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
взятого на себе за договором
зобов'язання щодо своєчасної оплати
поставленого товару.

Відповідач в письмовому відзиві проти
позову заперечує, вважаючи його
безпідставним та необґрунтованим та
зазначає, що умовами договору щодо
оплати товару, а саме пунктом 6.1.
визначено, що продавець виставляє
покупцю рахунок-фактуру після поставки
партії товару. Пунктом 6.2. встановлено,
що покупець оплачує рахунок-фактуру
шляхом перерахування коштів на
банківський рахунок продавця протягом
45 днів з дати його отримання, якщо інше
не передбачено додатковими угодами до
цього договору. За повідомленням
відповідача, до цього часу він не
отримав від позивача жодного
рахунку-фактури, з дати отримання якого
розпочинається 45-ти денний строк для
здійснення оплати. На думку
відповідача, недодержання позивачем
вимог п.6.2.договору не породжує у
відповідача обов'язку щодо оплати
поставленого товару. Тобто, за
твердженням відповідача, на момент
звернення позивача з даним позовом до
суду у відповідача відсутній юридичний
обов'язок з оплати поставленого товару,
внаслідок чого жодні права позивача не
порушені. Крім того, оскільки у
відповідача не виникло обов'язку по
розрахунку з позивачем за поставлений
товар, що означає відсутність факту
порушення зобов'язання, а тому підстави
для стягнення пені, штрафу та трьох
процентів річних також відсутні.

В судовому засіданні, яке відбулось
01.04.2014, прийняв участь повноважний
представник відповідача.

Представник позивача в засідання
господарського суду не з'явився. В
заяві б/н від 24.03.2014, яка надійшла до
канцелярії суду напередодні судового
засідання, позивач просить розглянути
справу без участі його представника.

Враховуючи, що явка представника
позивача не визнавалась господарським
судом обов'язковою, тому відповідно до
ст.22 Господарського процесуального
кодексу України участь в господарських
засіданнях є правом сторони, яке вона
реалізовує на власний розсуд та яким
позивач не скористався. До того ж,
присутній в судовому засіданні
представник відповідача проти
розгляду справи у відсутності
представника позивача не заперечував.
Приймаючи до уваги вищевикладене,
враховуючи, що неявка представника
позивача не перешкоджає розгляду
справи, суд приходить до висновку про
можливість здійснення розгляду справи
за відсутності представника позивача в
засіданні господарського суду за
наявними у справі матеріалами.

До початку судового засідання від
позивача надійшла заява б/н від 24.03.2014, в
якій позивач повідомляє про сплату
заявленої до стягнення суми боргу в
повному обсязі, на підтвердження чого
надано банківську виписку з рахунку за
18.03.2014.

В судовому засіданні відповідач
підтвердив факт сплати заявленої до
стягнення суми боргу в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та надану
позивачем банківську виписку, суд
встановив, що після порушення
провадження у справі відповідач в
повному обсязі сплатив позивачу
заявлену до стягнення за даним позовом
суму основного боргу в добровільному
порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що спір між сторонами в частині
стягнення суми основного боргу
врегульований, а відтак предмет спору
на день проведення судового засідання
відсутній.

Відповідно до п.1-1 ч.1 ст.80
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
предмет спору.

За таких обставин провадження у справі
в частині стягнення 32978грн.74коп. боргу
підлягає припиненню.

Також в заяві б/н від 24.03.2014
позивач повідомляє, що у зв'язку з
погашенням відповідачем суми
основного боргу, він відмовляється від
заявлених до стягнення 383грн.68коп.
трьох процентів річних, 32грн.97коп.
штрафу та 1662грн.92коп. пені.

Судом встановлено, що заява підписана
представником позивача Грицик Д.С. в
межах повноважень, наданих йому
довіреністю б/н від 27.01.2014.

Згідно із ст.22 Господарського
процесуального кодексу України до
прийняття рішення по справі позивач
вправі відмовитись від позову.
Господарський суд не приймає відмови
від позову тільки, якщо ця дія
суперечить законодавству або порушує
чиї-небудь права і охоронювані законом
інтереси.

Оскільки дія позивача по відмові
від позову в частині заявлених до
стягнення 383грн.68коп. трьох процентів
річних, 32грн.97коп. штрафу та 1662грн.92коп.
пені не суперечить законодавству, та не
порушує нічиї права та охоронювані
законом інтереси, а тому судом
приймається відмова позивача від
позову в цій частині.

За змістом п.4 ч.1 ст.80
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо позивач
відмовився від позову і відмову
прийнято господарським судом.

З огляду на вищевикладене провадження
у справі в частині стягнення 383грн.68коп.
трьох процентів річних, 32грн.97коп.
штрафу та 1662грн.92коп. пені також
підлягає припиненню.

Судом роз'яснюється, що відповідно до
ч.2 ст.80 Господарського процесуального
кодексу України повторне звернення до
господарського суду зі спору між тими ж
сторонами, про той же предмет і з тих же
підстав не допускається.

В заяві б/н від 24.03.2014 позивач просить
стягнути з відповідача 1827грн. судового
збору.

Відповідач проти стягнення з нього
судового збору заперечував.

Порядок розподілу судових витрат
врегульовано в ст.49 Господарського
процесуального кодексу України.
Відповідно до вказаної статті розподіл
судових витрат, до яких в силу ст.44
вказаного Кодексу належить і судовий
збір, здійснюється судом за
результатами вирішення спору по суті
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Припинення провадження у справі - це
форма закінчення розгляду
господарської справи без вирішення
спору по суті та винесення рішення у
зв'язку з виявленням після порушення
провадження у справі обставин, з якими
закон пов'язує неможливість судового
розгляду справи.

Частиною 2 статті 49
Господарського процесуального кодексу
України встановлено, що якщо спір виник
внаслідок неправильних дій сторони,
господарський суд має право покласти
на неї судовий збір незалежно від
результатів вирішення спору.

Зазначена норма виступає
процесуальною санкцією, яка
застосовується господарським судом до
сторони, неправомірні дії якої
призвели до виникнення спору,
незалежно від результату вирішення
спору.

В ході розгляду справи судом
встановлено, що сторонами в договорі
узгоджений наступний порядок оплати
товару: відповідно до п.6.1. договору
№03-13/15 від 22.07.2013 (купівлі-продажу,
поставки) продавець має виставляти
покупцю рахунок-фактуру після поставки
партії товару, а покупець згідно із п.6.2.
цього договору оплачує рахунок-фактуру
шляхом перерахування коштів на
банківський рахунок продавця протягом
45 днів з дати його отримання. Тобто, за
умовами договору виникнення у
відповідача обов'язку оплатити
поставлений товар та строки виконання
такого обов'язку пов'язуються з
пред'явленням йому позивачем
рахунку-фактури. Ані до позовної заяви,
ані на вимогу суду позивач
рахунків-фактур на оплату товару,
передбачених п.6.1. та п.6.2. договору
№03-13/15 від 22.07.2013 та доказів їх
направлення відповідачу не надав. В
свою чергу, відповідач повідомив суд,
що ним до цього часу не отримано від
позивача жодного рахунку-фактури на
оплату товару.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що спір виник не через неправомірні дії
відповідача, а внаслідок порушення
самим позивачем умов договору.

З огляду на вищевикладене, підстави для
відшкодування позивачу судового збору,
сплаченого за подання даного позову, за
рахунок відповідача відсутні, а тому
клопотання судом відхиляється.

Керуючись ст.ст.22, 44, 49, 78, 80, 86
Господарського процесуального кодексу
України, суд

У Х В А Л И В:

1. Прийняти відмову позивача від
позову в частині стягнення 383грн.68коп.
трьох процентів річних, 32грн.97коп.
штрафу та 1662грн.92коп. пені.

2. Провадження у справі припинити.

Суддя

В.І. Шестак

01.04.14

28.02.08