ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2014 р.Справа № 916/188/14

Господарський суд Одеської області у
складі:

судді В.С.
Петрова

при секретарі Л.Е.
Кришиневській

за участю представників:

від позивача - Левіт В.С.,

від відповідача - Горовий А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю
„Ремондіс Україна" до Комунального
підприємства „Одескомунтранс" про
стягнення 883373,80 грн., -

ВСТАНОВИВ:

В засіданнях суду 10.02.2014 р., 27.02.2014 р. та
12.03.2014 р. оголошувалась перерва в
порядку ч. 3 ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України.

Товариство з обмеженою
відповідальністю „Ремондіс Україна"
звернулось до господарського суду з
позовною заявою Комунального
підприємства „Одескомунтранс" про
стягнення 883 373,80 грн., посилаючись на
наступне.

11.01.2010 р. між ТОВ „Ремондіс Україна"
(виконавець) та КП „Одескомунтранс"
(замовник) було укладено договір
субпідряду №01-2010 OD, відповідно до умов
якого замовник доручає виконати та
оплачує, а виконавець надає замовнику
послуги по вивезенню твердих побутових
відходів (ТПВ) у м. Одеса для зазначених
у п. 3.3. цього договору ЖКС (ЖКС
"Хмельницький" та ЖКС
"Порто-Франківський") у порядку та
строки, визначені цим договором.

Відповідно до п 2.4 договору субпідряду
акт виконаних робіт підписується
протягом 7 календарних днів по
закінченню оперативного періоду
надання послуг. Після підписання акту
виконаних робіт уповноваженими
представниками сторін усі суперечки
щодо об'єму вивезених та утилізованих
ТПВ вважаються необґрунтованими.

Позивач стверджує, що після укладення
договору № 01-2010 OD від 11.01.2010 р. на
вивезення твердих побутових відходів
сторони дійшли згоди, що ТОВ „Ремондіс
Україна" буде перевозити відходи на
полігон ТПВ-1, а КП „Одескомунтранс"
буде здійснювати захоронення відходів
по ціні 6,50 грн. за 1 м3 відходів. Так, за
ствердженнями позивача, в
підтвердження вказаних домовленостей
щодо визначення характеру послуг із
захоронення відходів та визначення
вартості зазначених послуг
відповідачем та позивачем були
підписані акти виконаних робіт: № 174, №
262 , № 906, № 1692, № 2453, № 14163, № 15761, № 017073.

Наразі позивач вказує, що за
домовленістю між сторонами договору
субпідряду, що підтверджується листом
відповідача від 01.02.2011 р. та підписаними
між сторонами дислокаціями
контейнерів та графіком вивозу ТБО № 1,
2, 3 позивач здійснював вивезення
побутових відходів з території
підпорядкованій ЖКС
"Порто-Франківський" в повному обсязі,
враховуючи будинки комунальної та
приватної власності, юридичних та
фізичних осіб - підприємців, установ,
організацій та комерційних структур.
Як зазначає позивач, в період надання
послуг відповідачем підписувалися
акти виконаних робіт № 45, № 62, № 81, № 100,
№ 113, № 135 без зауважень по якості та
кількості наданих послуг.

Також позивач посилається на те, що
26.10.2010 р. між ТОВ „Ремондіс Україна" та
КП „Одескомунтранс" було укладено
договір про зарахування зустрічних
однорідних вимог та реструктуризацію
заборгованості, згідно умов якого
відповідач має перед позивачем
непогашене грошове зобов'язання за
послуги із вивезення твердих побутових
відходів, наданих позивачем за
договором субпідряду №01-2010 OD від 11.01.2010
р. в загальній сумі 4 310 308,15 грн.

П. 1.2 договору про зарахування та
реструктуризацію встановлено, що
позивач має перед відповідачем
непогашене грошове зобов'язання за
послуги із захоронення твердих
побутових відходів, наданих
відповідачем в загальній сумі 1577875,26
грн., що підтверджено актами виконаних
робіт у додатку № 2 до договору про
зарахування зустрічних однорідних
вимог та реструктуризацію
заборгованості.

Крім того, позивач зазначив, що
відповідно до п.п. 2.2 договору з моменту
підписання цієї угоди грошове
зобов'язання позивача за послуги із
захоронення твердих побутових
відходів, вказане у п. 1.2. цієї угоди,
вважається зарахованим і припиненим в
сумі 1577875,26 грн. Підпунктом (ii) п. 2.2
договору про зарахування зустрічних
однорідних вимог та реструктуризацію
заборгованості встановлено, що з
моменту підписання договору про
зарахування та реструктуризацію
грошове зобов'язання позивача перед
відповідачем у сумі 1577875,26грн. та
грошове зобов'язання відповідача перед
позивачем в сумі 1577875,26 грн. є
припиненими. Залишок заборгованості
відповідача перед позивачем за
договором субпідряду становить 2 732 432,89
грн. і підлягає поверненню
(реструктуризації) відповідно до цієї
угоди.

При цьому, як вказує позивач, в період з
01.10.2010 р. по 11.01.2011 р. ТОВ „Ремондіс
Україна" продовжувало надавати КП
„Одескомунтранс" послуги з вивезення
твердих побутових відходів на підставі
договору субпідряду № 01-2010 OD. Так,
позивач стверджує, що внаслідок
надання у період з 26.10.2010 р. по 11.01.2011 р.
послуг за договором субпідряду у
позивача виникла додаткова
заборгованість в розмірі 2 523 373,80 грн.

Наразі позивачем зазначено, що 31.03.2011 р.
було підписано акт звірки
взаєморозрахунків між КП
„Одескомунтранс" та ТОВ „Ремондіс
Україна".

23.05.2011 р. між сторонами було укладено
додаткову угоду № 1 до договору
субпідряду № 01-2010 OD від 11.01.2010 р. про
надання послуг з вивезення твердих
побутових відходів, згідно умов якої з
метою позасудового врегулювання спору
та вирішення питання за взаємною
згодою сторін питання погашення
заборгованості з оплати послуг
виконавця за договором субпідряду, яка
виникла у замовника, з урахуванням
положень договору про залік зустрічних
однорідних вимог від 26.10.2010 р., сторони
домовились, що заборгованість
замовника перед виконавцем становить
3976876,63 грн. Зазначена у п. 1 цієї угоди
сума встановлена попередньо
укладеними між сторонами актом звірки
взаєморозрахунків від 31.03.2011 р., який є
невід'ємною частиною угоди до договору
субпідряду № 01-2010 OD від 11.01.2010 р.

Так, позивач вказує, що сторони
домовились про погашення замовником
вказаної суми заборгованості
відповідно до графіку: до 31.05.2011 р.- 700 000
грн., до 30.06.2011 р.- 600000 грн., до 31.07.2011 р. - 662
812,77 грн., до 31.08.2011 р. - 662 812,77 грн., до
30.08.2011 р. - 662 812,77 грн., до 31.10.2011 р. - 662 812,77
грн., до 30.11.2011 р. - 662812,77 грн., до 31.12.2011 р. -
662 812,77 грн. У випадку виконання
замовником вказаних умов цієї угоди
вважається, що виконавець повністю
задовольнив усі майнові та немайнові
претензії за договором субпідряду №
01-2010 OD від 11.01.2010 р. При цьому позивач
зазначає, що в підтвердження виконання
зобов'язань за договором позивачем
надано відповідачу послуги відповідно
до актів виконаних робіт, підписаними
обома сторонами.

Як стверджує позивач, в порушення умов
зазначеного договору відповідач
неналежним чином виконував свої
обов'язки, у зв'язку з чим у нього
виникла заборгованість, яка
підтверджується складеним та
скріпленим печатками сторін актом
звірки взаємних розрахунків станом на
31.03.2011 р.

Поряд із зазначеним позивач
посилається на те, що викладені
обставини підтверджені рішенням
господарського суду Одеської області
від 24.01.2012 р. у справі № 35-26-24-25/17-183-2011 за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю „Ремондіс Україна"
до Комунального підприємства
„Одескомунтранс", треті особи, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача - Одеська
міська рада, Виконавчий комітет
Одеської міської ради, про стягнення
2847691,31 грн., згідно з яким вказаний позов
ТОВ „Ремондіс Україна" було задоволено
у повному обсязі.

Крім того, позивач зазначає, що КП
„Одескомунтранс" зверталось до
господарського суду м. Києва з позовною
заявою до ТОВ „Ремондіс Україна" про
стягнення заборгованості в розмірі
614074,61 грн. за надані послуги зі
складування та захоронення твердих
побутових відходів. Рішенням
господарського суду м. Києва від 20.06.2013
р. у справі № 910/7127/13 позов КП
„Одескомунтранс" до ТОВ „Ремондіс
Україна" про стягнення 614 074,61 грн.
задоволено у повному обсязі.

Наразі позивач вказує, що ним 20.06.2013 р.
направлено на адресу відповідача
вимогу № 578-13 від 31.05.2013 р., відповідно до
якої позивач просив відповідача
погасити заборгованість за надані
послуги за наступними актами
здачі-приймання робіт (послуг):

- оу-0000152 від 31.10.2010 р. на суму 760300,14
грн.;

- оу-0000172 від 30.11.2010 р. на суму 757682,57
грн.;

- оу-0000184 від 31.12.2010 р. на суму 765081,23
грн.;

- оу-0000017 від 31.01.2011 р. на суму 240309,86
грн.

З огляду на вказані події, а також
взаєморозрахунки між сторонами,
позивач стверджує, що остаточна
заборгованість відповідача становить
883373,80 грн., яка заявлена до стягнення.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 23.01.2014 р. позовну заяву
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Ремондіс Україна"
прийнято до розгляду та порушено
провадження у справі № 916/188/14, при цьому
справу призначено до розгляду в
засіданні суду.

Відповідач вважає позовні вимоги
такими, що не підлягають задоволенню з
підстав, зазначених у відзиві на
позовну заяву (а.с. 73-77). Так, відповідач
зазначає, що дійсно між сторонами було
укладено договір субпідряду № 01-2010 ОD,
однак позивач надавав послуги з
вивезення ТПВ з січня 2010 р. по вересень
2010 р. включно, а з жовтня 2010 р. позивач не
надавав відповідачу жодних послуг з
вивезення відходів, про що свідчить
відсутність будь-яких документів про
здійснення господарських операцій.
Наразі відповідач вказує, що позов
ґрунтується на акті звірки
взаєморозрахунків від 31.03.2011 р. та
додатковій угоді від 23.05.2011 р. до
договору субпідряду. На думку
відповідача, акт звірки не є
підтверджуючим документом надання
позивачем послуг, оскільки в ньому не
міститься жодної вказівки на обсяги
виконаних робіт, їх прийняття
замовником, а також вказівки на
приналежність цих актів до договору
субпідряду № 01-2010 ОD. Крім того, в
додатковій угоді № 1 від 23.05.2011 р. не
міститься жодного посилання на надання
позивачем послуг з вивезення ТПВ у
період з жовтня 2010 р. по січень 2011 р. В
ній чітко вказано, що її укладено з
метою позасудового врегулювання спору
та погашення заборгованості, яка
виникла у замовника з урахуванням
положень договору про залік зустрічних
однорідних вимог від 26.10.2010 р. Зазначені
документи не свідчать про надання
позивачем послуг за договором
субпідряду від 11.01.2010 р. у період з
жовтня 2010 р. по січень 2011 р. При цьому
відповідачем було зазначено, що ні в 2010
р., ні в 2011 р. позивачем не складались та
не надавались жодні акти виконаних
робіт за жовтень 2010 р. по січень 2011 р. До
того ж надані позивачем акти, складені
останнім тільки у 2013 р., передбачають
підписання з боку КП „Одескомунтранс"
директором Радченко С.М., який був
призначений директором у 2011 році, і в
спірному періоді на підприємстві не
працював. Наразі відповідач наголошує,
що за загальним строком позовної
давності у 3 роки, строк позовної
давності за оплату послуг за жовтень 2010
р. - грудень 2010 р., на момент пред'явлення
позову сплинув. В той же час, на думку
відповідача, послуги з вивезення
відходів є транспортними послугам,
тому в силу п. 6 ч. 2 ст. 258 ЦКУ
застосовується позовна давність в 1
рік.

07.03.2014 р. представником позивача були
подані додаткові пояснення на відзив
на позовну заяву (а.с. 120-121). Так,
представник позивача пояснив, що
оскільки надіслані акти КП
„Одескомунтранс" не підписало та не
повернуло, у 2013 р. були складені
дублікати цих актів за підписом діючих
керівників: з боку ТОВ „Ремондіс
Україна" - Крівенцев В., з боку КП
„Одескомунтранс" - Радченко С.М.
Вказані акти було надіслано
супровідним рекомендованим листом №
578-13 від 20.06.2013 р. з описом вкладення. На
вказаний лист та акти відповідач
заперечень не надав. При цьому
представник позивача зазначив, що
31.03.2011 р. було підписано акт звірки
взаєморозрахунків між сторонами за
даними КП „Одескомунтранс". Так, у
стовбці „кредит": у рядку „56" вказано
заборгованість у розмірі 760300,14 грн., що
відповідає акту від 31.10.10 р., у рядку „65"
вказано заборгованість у розмірі 757682,57
грн., що відповідає акту від 30.11.10 р., у
рядку „66" вказано заборгованість у
розмірі 765 081,23 грн., що відповідає акту
31.12.10 р., у рядку „69" вказано
заборгованість у розмірі 240309,86 грн., що
відповідає акту від 31.01.11 р. Крім того,
оскільки сторони по справі були у
спірний період платниками ПДВ,
позивачем видано відповідачу
податкові накладні із зазначенням
загальної вартості наданих послуг в
тому числі розміру ПДВ, для формування
у відповідача податкового кредиту.
Щодо строків позовної давності,
представник позивача відмітив, що
застосування до виниклих
правовідносин спеціальної позовної
давності в 1 рік неможливо. Договір
субпідряду, укладений між сторонами, не
є договором перевезення вантажу,
поняття якого надано у ст. 909 ЦК України.
Разом з тим, відповідно до умов
укладеного договору субпідряду
позивач, за дорученням відповідача,
зобов'язався виконати послуги з
вивезення ТПВ у м. Одесі. Водночас
укладений договір хоча і передбачає
переміщення відходів на території
міста Одеси, однак такі послуги
законодавчо виділені в окрему
специфічну діяльність щодо надання
послуг з вивезення побутових відходів,
а тому передбачає зовсім інший об'єм
послуг, а саме - збирання, зберігання та
перевезення ТПВ.

Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши та дослідивши всі
письмові докази, які містяться в
матеріалах справи, господарський суд
дійшов до наступних висновків.

11 січня 2010 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю „Ремондіс
Україна" (виконавець) та Комунальним
підприємством „Одескомунтранс"
(замовник) було укладено договір
субпідряду №01-2010 OD (а.с. 11-19), відповідно
до п. 1.1 якого замовник доручає виконати
та оплачує, а виконавець надає
замовнику послуги по вивезенню твердих
побутових відходів у м. Одеса для
зазначених у п. 3.3. цього договору ЖКС, у
порядку та строки, визначені цим
договором. Щодо додаткових послуг або
розширення послуг для інших ЖКС між
сторонами має бути укладений окремий
письмовий договір.

Відповідно до п. 2.2 договору ТПВ
вивозяться виконавцем
планово-регуляторним способом,
виключно на підставі графіку вивезення
наведеного в додатку № 1, який є
невід'ємною частиною договору. Зміна
графіку може відбутися на підставі
листа від замовника, направленого не
менш ніж за 10 календарних днів до
бажаної дати запровадження змін у
графіку. Сторони домовились, що такі
листи щодо зміни графіку вважається
додатковими угодами до цього договору
і є його невід'ємною частиною.

Згідно п. 2.3 договору виконавець
складає акт виконаних робіт на
підставі та керуючись графіком
вивезення, що вказаний в додатку № 1
даного договору. Акт виконаних робіт
підписується протягом 7 календарних
днів по закінченню оперативного
періоду надання послуг. Після
підписання акту виконаних робіт
уповноваженими представниками сторін,
усі суперечки щодо об'єму вивезених та
утилізованих ТПВ вважаються
необґрунтованими. Жодна із сторін не
вправі відмовитися від підписання
актів виконаних робіт. У разі наявності
розбіжностей, підтверджених письмово,
сторони підписують акт із зазначенням
фактичних розбіжностей. Розбіжності
повинні бути підтвердженими виключно
актами про невиконання виконавцем
своїх зобов'язань згідно договору,
складених за участю уповноваженого
представника обох сторін (п. 2.4
договору).

П. 2.5 договору передбачено, що у випадку,
якщо у замовника є претензії щодо
якості та кількості послуг, що
надаються виконавцем, він має право
звернутися до виконавця з претензією, а
виконавець зобов'язується протягом 5
календарних днів розглянути цю
претензію, надати обґрунтовану
відповідь і задовольнити законні та
розмірні вимоги замовника. В будь-якому
разі сам факт надання претензії не може
слугувати підставою для неоплати
послуг виконавця за будь-який період.

В п. 2.6 вказаного договору сторони
домовились, що претензії щодо надання
послуг можуть бути надані тільки
протягом 7 календарних днів з моменту,
коли виконане, або мало бути виконане
зобов'язання по вивозу ТПВ. У випадку,
якщо претензії в такий строк не були
заявлені, послуги за договором
автоматично вважаються виконані в
повному обсязі та якісно.

Порядок розрахунків за договором
передбачено розділом 3 договору. Так,
сторони домовились, що стандартним
періодом оплати за цим договором
являється один календарний місяць. У
випадку, якщо обслуговування за цим
договором в перший, або в будь-який
наступний період, буде проводитись
неповний період, то сторони
обраховують суму до оплати, виходячи із
вартості вивезених кубометрів
відходів.

Також в п. 3.2 договору сторони
домовились, що протягом всього строку
дії договору замовник зобов'язується
здійснювати оплату за стандартний
період оплати (1 місяць), на підставі
виставленого виконавцем рахунку та
згідно підписаних актів виконаних
робіт не пізніше останнього числа
місяця, наступного за звітним. При
цьому оплата послуг замовником повинна
здійснюватися в повному обсязі на
розрахунковий (поточний) рахунок
виконавця, що вказується у рахунку на
оплату (п. 3.4. договору).

Пунктом 3.3. договору передбачено, що
середня вартість надання послуг, за
стандартний період оплати, складає
735748,00грн. з ПДВ, а саме:

- ЖКС "Хмельницький" 252479,5грн.;

- ЖКС "Порто - Франківський"
483268,5грн..

Середня вартість надання послуг за
місяць (стандартний період оплати)
розраховується за формулою: N x KM * T:12,
де: N - тимчасова норма накопичення ТПВ,
яка встановлена рішенням виконавчого
комітету Одеської міської ради від
26.12.2006 № 910 та дорівнює 2,92 куб.м. ТПВ на
рік на одного мешканця; КМ - кількість
мешканців, що проживають на території
Замовника в домах комунальної
власності; Т - тариф на вивезення та
утилізацію ТПВ, що складає 26,71грн. з
урахуванням ПДВ за 1 кубічний метр
вивезених та знешкоджених ТПВ.

Вартість вивезення одного кубічного
метру відходів з урахуванням вартості
послуг за знешкодження та захоронення
ТПВ за цим Договором складає:

- ЖКС "Хмельницький" 26,71 грн.;

- ЖКС "Порто - Франківський" 26,71 грн.
(п. 3.5. договору).

В п. 4.2.1 договору визначено, що замовник
зобов'язується своєчасно та в повному
обсязі оплачувати надані виконавцем
послуги згідно умов даного договору, а
виконавець, згідно п. 4.3.1 має право на
вчасне і в повному обсязі отримання
оплати за надані послуги, згідно умов
цього договору.

Договір набирає чинності з дня його
підписання і діє до 31 грудня 2014 р., а в
частині взаєморозрахунків сторін - до
повного виконання сторонами своїх
зобов'язань за цим договором.

Як з'ясовано судом, 26 жовтня 2010 року між
Товариством з обмеженою
відповідальністю „Ремондіс Україна"
та Комунальним підприємством
„Одескомунтранс" було укладено
договір про зарахування зустрічних
однорідних вимог та реструктуризацію
заборгованості (а.с. 21-25), відповідно до
п. 1.1 якого відповідач має перед
позивачем непогашене грошове
зобов'язання за послуги із вивезення
твердих побутових відходів, наданих
позивачем за договором субпідряду
№01-2010 OD від 11.01.2010 р. в загальній сумі
4310308,15 грн., з яких 4 184 765,19 грн.
заборгованості за послуги з вивезення
твердих побутових відходів, 125542,96 грн.
штрафних санкцій з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми.

Відповідно до п. 1.2 ст. 1 договору
позивач має перед відповідачем
непогашене грошове зобов'язання за
послуги із захоронення твердих
побутових відходів, наданих
відповідачем в загальній сумі 1577875,26
грн., з яких 1517187,75 грн. заборгованості
за послуги з захоронення ТПВ, 60687,51 грн.
штрафних санкцій з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми.

Згідно п. 1.3 договору сторони
підтверджують обсяг взаємних
заборгованостей, що вказані в п.п.1.1 та
1.2 цієї угоди.

Пунктом 2.1 статті 2 сторони, керуючись
ст. 601 ЦК України, дійшли згоди
зарахувати зустрічні однорідні вимоги
за зобов'язаннями, вказаними в.п.п.1.1 та
1.2 цієї угоди, в сумі 1577875,26 грн.

Вдповідно до п.п. 2.2 договору з моменту
підписання цієї угоди грошове
зобов'язання позивача за послуги із
захоронення твердих побутових
відходів, вказане у п. 1.2. цієї угоди
вважається зарахованим і припиненим у
сумі 1577875,26грн. Пунктом (ii) п. 2.2 договору
про зарахування зустрічних однорідних
вимог та реструктуризацію
заборгованості встановлено, що з
моменту підписання договору про
зарахування та реструктуризацію
грошове зобов'язання позивача перед
відповідачем у сумі 1577 875,26 грн. та
грошове зобов'язання відповідача перед
позивачем у сумі 1577875,26 грн. є
припиненими. Залишок заборгованості
відповідача перед позивачем за
договором субпідряду становить 2732432,89
грн. і підлягає поверненню
(реструктуризації) відповідно до цієї
угоди.

У відповідності до п. 3.1. договору з
метою повного погашення залишку
грошового зобов'язання відповідача,
вказаного в підпункті „ii" п. 2.2 договору
ст. 2 цієї угоди, відповідач
зобов'язується, починаючи з 25.11.2010 р., не
пізніше 25 числа кожного місяця
здійснювати часткові платежі згідно з
графіком відповідно до додатку 3 до
цієї угоди до повного погашення
зобов'язання відповідача.

Так, згідно з графіком
реструктуризації (погашення)
заборгованості (додаток № 3 до угоди
про зарахування зустрічних однорідних
вимог та реструктуризацію
заборгованості від 26.10.2010 р.) відповідач
повинен був сплачувати по 390350 грн. до 25
числа кожного місяця, починаючи з 25.11.2010
р. протягом 7 місяців, а саме: 390350 грн. -
до 25.11.2010 р., 390350 грн. - до 25.12.2010 р., 390350
грн. - до 25.01.2011 р., 390350 грн. - до 25.02.2011 р.,
390350 грн. - до 25.03.2011 р., 390350 грн. - до 25.04.2011
р., 390332,89 грн. - до 25.05.2011 р.

Наразі позивач зазначає, що в період з
01.10.2010 року по 11.01.2011 року він
продовжував надавати КП
"Одескомунтранс" послуги з вивезення
твердих побутових відходів на підставі
договору субпідряду №01-2010 OD від 11.01.2010
р., внаслідок чого виникла додаткова
заборгованість в розмірі 2523373,80 грн.

31.03.2011 р. між КП "Одескомунтранс" та ТОВ
"Ремондіс Україна" було підписано акт
звірки взаємних розрахунків,
відповідно до якого заборгованість на
користь позивача склала 3976876,63 грн.

Також 23.05.2011 р. між сторонами було
укладено додаткову угоду №1 до
договору субпідряду № 01-2010 OD від 11.01.2010
р. про надання послуг з вивезення
твердих побутових відходів, відповідно
до п.1 якої сторони погодили, що з метою
позасудового врегулювання спору та
вирішення питання за взаємною згодою
сторін питання погашення
заборгованості з оплати послуг
виконавця за договором субпідряду
№01-2010 OD від 11.01.2010 р., яка виникла у
замовника, з урахуванням положень
договору про залік зустрічних
однорідних вимог від 26.10.2010 р., сторони
домовились що заборгованість
замовника перед виконавцем становить 3
976 876,63 грн., а штрафні санкції (в т.ч.
неустойка, штраф, пеня, відсотки та
інше) не нараховуються та не
сплачуються.

Зазначена у п.1 цієї угоди сума
встановлена попередньо укладеними між
сторонами актом звірки
взаєморозрахунків від 31.03.11 р., який є
невід'ємною частиною угоди та договору
субпідряду № 01-2010 OD від 11.01.2010 р. (п. 2
додаткової угоди).

Пунктом 3 зазначеної угоди сторони
домовились, що погашення вказаної суми
заборгованості буде здійснюватись
замовником відповідно до графіку: до
31.05.2011 р.- 700000 грн., до 30.06.2011 р.- 600 000 грн.,
до 31.07.2011 р. - 662 812,77 грн., до 31.08.2011 р.- 662
812,77 грн., до 30.08.2011 р.- 662 812,77 грн., до 31.10.2011
р. - 662 812,77 грн., до 30.11.2011 р. - 662 812,77 грн., до
31.12.2011 р. - 662 812,77 грн.

У випадку виконання замовником умов п. 3
цієї угоди вважається, що виконавець
повністю задовольнив усі майнові та
немайнові претензії за договором
субпідряду №01-2010 OD від 11.01.2010 р. (п. 4
додаткової угоди).

Разом з тим, як з'ясовано судом,
рішенням господарського суду Одеської
області від 24.01.2012 року у справі №
35-26-24-25/17-183-2011 було задоволено позов ТОВ
"Ремондіс Україна" до Комунального
підприємства "Одескомунтранс" про
стягнення заборгованості в сумі 2847691,31
грн., у т.ч. суми основного боргу у
розмірі 2 732 432,89 грн., 3% річних у розмірі
27303,02 грн., інфляційних втрат у розмірі
87955,40 грн. При цьому вказаним рішенням
суду встановлено факт надання
позивачем відповідачу послуг за
договором субпідряду №01-2010 OD від 11.01.2010
р., існування договору про зарахування
зустрічних однорідних вимог та
реструктуризацію заборгованості від
26.10.2010 р., існування заборгованості
Комунального підприємства
"Одескомунтранс", у зв'язку з чим
задоволено вимоги позивача щодо
стягнення з відповідача
заборгованості за договором про
зарахування зустрічних однорідних
вимог та реструктуризацію
заборгованості від 26.10.2010 р. у розмірі 2
732 432,89 грн. При цьому у вказаному
рішенні судом встановлено, що в період
з 25.05.2011 р. по 20.07.2011 р. від Комунального
підприємства „Одескомунтранс" на
рахунок ТОВ „Ремондіс Україна"
надійшли платежі загальною сумою 1000000
грн., що підтверджується платіжним
дорученням № 240 від 25.05.2011 р. на суму 700000
грн. та платіжним дорученням № 395 від
20.07.2011 р. на суму 300000 грн. Вказані вище
платежі від відповідача надходили в
рахунок погашення заборгованості, що
виникла за послуги надані в період з
01.10.2010р. по 11.01.2011 р. на підставі договору
субпідряду № 01-2010 OD від 11.01.2010 р., яку
зарахував позивач у відповідності до
призначення платежу, яку вказав
відповідач, в графі призначення
платежу зазначено: „Плата за послуги з
вивезення твердих побутових відходів
за договором № 01-2010 OD від 11.01.2010 р.",
оскільки заборгованість, що виникла до
26.10.2010 р. була реструктуризована згідно
з договором про зарахування зустрічних
однорідних вимог та реструктуризацію
заборгованості від 26.10.2010 р.

Згідно ч. 2 ст. 35 Господарського
процесуального кодексу України факти,
встановлені рішенням господарського
суду (іншого органу, який вирішує
господарські спори), за винятком
встановлених рішенням третейського
суду, під час розгляду однієї справи, не
доводяться знову при вирішенні інших
спорів, в яких беруть участь ті самі
сторони.

Отже, встановлені рішенням
господарського суду Одеської області
від 24.01.2012 року у справі № 35-26-24-25/17-183-2011
факти щодо наданих послуг та їх оплати
не підлягают доведенню у даній справі.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що КП „Одескомунтранс"
зверталось до господарського суду м.
Києва з позовною заявою до ТОВ
„Ремондіс Україна" про стягнення
заборгованості в сумі 614074,61 грн. за
надані послуги зі складування та
захоронення твердих побутових
відходів. Рішенням господарського суду
м. Києва від 20.06.2013 р. у справі № 910/7127/13
позов КП „Одескомунтранс" до ТОВ
„Ремондіс Україна" про стягнення 614 074,61
грн. задоволено у повному обсязі.

Між тим, як з'ясовано судом, 20.06.2013 р.
позивач направив на адресу відповідача
лист № 578-13 від 31.05.2013 р. (а.с. 48) щодо
розгляду вимоги відповідача № 114/1 від
31.05.2013 р. по актам виконаних робіт, які
були предметом розгляду у справі
господарського суду м. Києва № 910/7127/13.
При цьому позивач повідомив, що готовий
підписати вказані акти у разі, якщо
відповідач підтвердить готовність
оформити та підписати акти виконаних
робіт в період з 01.10.2010 р. по 11.01.2011 р. за
послуги з вивезення твердих побутових
відходів на підставі договору
субпідряду № 01-2010 OD від 11.01.2010 р., а саме
наступні акти здачі-приймання робіт
(послуг):

- № ОУ-0000152 від 31.10.2010 р. на суму
760300,14 грн. (а.с. 51);

- № ОУ-0000172 від 30.11.2010 р. на суму
757682,57 грн. (а.с. 52);

- № ОУ-0000184 від 31.12.2010 р. на суму
765081,23 грн. (а.с. 53);

- № ОУ-0000017 від 31.01.2011 р. на суму
240309,86 грн. (а.с. 54).

При цьому, за ствердженнями позивача, в
період з жовтня 2010 р. по січень 2011 р. ТОВ
„Ремондіс Україна" продовжувало
надавати КП „Одескомунтранс" послуги з
вивезення твердих побутових відходів
на підставі договору субпідряду № 01-2010
OD від 11.01.2010 р., у зв'язку з чим у
відповідача виникла заборгованість по
вказаним актам на спірну суму 883373,80 грн.
Як вбачається з наданої відповідачем
до суду таблиці розрахунків (а.с. 63),
заявлена позивачем до стягнення сума
розрахована, виходячи з того, що сума по
вищевказаним актам № ОУ-0000152 від 31.10.2010
р., № ОУ-0000172 від 30.11.2010 р., № ОУ-0000184 від
31.12.2010 р., № ОУ-0000017 від 31.01.2011 р. складає
2523373,80 грн., а відповідачем сплачено
1000000,00 грн. відповідно до платіжних
доручень № 240 від 25.05.2011 р. та № 395 від
20.07.2011 р. та 640000,00 грн. відповідно до
платежів, здійснених у період з 27.10.2010 р.
по 31.01.2011 р. за довідкою банку та актом
звірки від 31.03.2011 р. (2523373,80 грн . - 1000000,00
грн. - 640000,00 грн.).

В свою чергу відповідач заперечує
проти фактів надання позивачем послуг
за вказаними актами, а відтак і про
відсутність обов'язку відповідача їх
оплачувати.

Так, згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України
передбачено, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно приписів статей 6, 627, 628 та 638 ЦК
України сторони вільні в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. Зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає,
що правочином є дія особи, спрямована
на набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

При цьому за правилами статті 14
Цивільного кодексу України цивільні
обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію або утриматися від певної
дії, а кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

В свою чергу укладений між сторонами по
справі договір субпідряду № 01-2010 OD від
11.01.2010 р. є підставою для виникнення у
сторін відповідних господарських
зобов'язань згідно зі ст.ст. 173, 174 ГК
України (ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України), і є
обов'язковим для виконання його
сторонами у відповідності з
положеннями ст. 629 ЦК України.

При цьому з огляду на зміст
правовідносин суд зазначає, що
вказаний договір за своєю суттю
відповідає зобов'язальним
правовідносинам, що виникають з
надання послуг, а не субпідряду, як це
зазначено в назві договору.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 837 Цивільного
кодексу України за договором підряду
одна сторона зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони, а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
виконану роботу. Договір підряду може
укладатися на виготовлення, обробку,
переробку, ремонт речі або на виконання
іншої роботи з переданням її
результату замовникові.

Згідно зі ст. 838 Цивільного кодексу
України підрядник має право, якщо інше
не встановлено договором, залучити до
виконання роботи інших осіб
(субпідрядників), залишаючись
відповідальним перед замовником за
результат їхньої роботи. У цьому разі
підрядник виступає перед замовником як
генеральний підрядник, а перед
субпідрядником - як замовник.
Генеральний підрядник відповідає
перед субпідрядником за невиконання
або неналежне виконання замовником
своїх обов'язків за договором підряду,
а перед замовником - за порушення
субпідрядником свого обов'язку.
Замовник і субпідрядник не мають права
пред'являти один одному вимоги,
пов'язані з порушенням договорів,
укладених кожним з них з генеральним
підрядником, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Проводячи аналіз змісту вказаних
статей ЦК, можна зробити висновок, що
легальне визначення договору підряду
вміщує лише його основні ознаки: 1)
виконання таких робіт здійснюється за
завданням замовника; 2) на ризик
підрядника; 3) результати робіт
передаються замовнику; 4) замовник
повинен прийняти та оплатити
результати виконаної робити.

Так, згідно ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Розмежування договору підряду
(субпідряду) і надання послуг проводять
за таким головним критерієм: навіть
якщо в результаті надання послуги
створюється певний матеріальний
об'єкт, він не може бути самостійним
об'єктом цивільних правовідносин на
відміну від результатів підрядних
робіт. Як правило, підрядником
створюється або нова індивідуально
визначена річ з притаманними тільки їй
ознаками або досягається конкретний,
матеріальний, корисний результат
відносно індивідуально визначеної
речі - покращення її якості, зміна
властивостей, кольору, форми тощо.

Послуги полягають у тому, що по-перше,
це нематеріального характеру, а
по-друге - вони нероздільно пов'язані з
особистістю послугонадавача. У
зобов'язаннях про надання послуг
результат діяльності виконавця не має
уречевленого змісту. При послугах
продається не сам результат, а дії, які
до нього призвели; для послуги
характерна непомітність (її не можна
взяти в руки, зберігати,
транспортувати, складувати).

При цьому зазначені в ч. 2 ст. 837 ЦК види
робіт, які можуть опосередковуватися
за допомогою договору підряду, умовно
поділяються на три групи: перша -
створення, виготовлення певної речі;
друга - зміна споживних якостей
індивідуально визначеної речі
(обробка, переробка, ремонт і інше),
третя - інша робота, яка може бути і не
пов'язана з річчю, але в результаті
повинна відбутись зміна матеріального
об'єкта. В будь-якому випадку виконання
підрядної роботи є виникнення
матеріалізованого результату.
Корисний ефект від діяльності з
надання послуги не виступає у вигляді
певного осяжного матеріального
результату, як це має місце при
виконанні роботи, а полягає в самому
процесі надання послуги.

З огляду на викладене, до спірного
договору, предметом якого є надання
послуг по вивезенню твердих побутових
відходів, результатом якого не є
матеріальний корисний результат,
застосовуються положення, встановлені
до договору підряду в главі 63
Цивільного кодексу України „Послуги",
положення якої можуть застосовуватися
до всіх договорів про надання послуг,
якщо це не суперечить суті
зобов'язання.

За змістом ст. 902 Цивільного кодексу
України визначено, що виконавець
повинен надати послугу особисто. У
випадках, встановлених договором,
виконавець має право покласти
виконання договору про надання послуг
на іншу особу, залишаючись
відповідальним в повному обсязі перед
замовником за порушення договору.

Згідно ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу
України, якщо договором передбачено
надання послуг за плату, замовник
зобов'язаний оплатити надану йому
послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. При цьому до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

За приписами статті 173 Господарського
кодексу України один суб'єкт
господарського зобов'язання повинен
вчинити певну дію на користь іншого
суб'єкта, а інший суб'єкт має право
вимагати від зобов'язаної сторони
виконання її обов'язку, а саме: виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом (ст.
525 Цивільного кодексу України).

Ст. 530 Цивільного кодексу України
встановлено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк.

В силу статті 538 Цивільного кодексу
України виконання свого обов'язку
однією із сторін, яке відповідно до
договору обумовлене виконанням другою
стороною свого обов'язку, є зустрічним
виконанням зобов'язання, при якому
сторони повинні виконувати свої
обов'язки одночасно, якщо інше не
встановлено умовами договору, актами
цивільного законодавства тощо.

За ствердженнями позивача, за
договором № 01-2010 OD від 11.01.2010 р. ним було
надано на користь відповідача послуги
з вивезення ТПВ у жовтні, листопаді та
грудні 2010 року та січні 2011 року, про що
позивачем були складені відповідні
акти здачі-прийняття робіт (надання
послуг) № ОУ-0000152 від 31.10.2010 р., № ОУ-0000172
від 30.11.2010 р., № ОУ-0000184 від 31.12.2010 р., №
ОУ-0000017 від 31.01.2011 р., копії яких
містяться в матеріалах справи.

Разом з тим, як встановлено судом,
вказані акти були складені позивачем у
2013 році, після розгляду господарським
судом справи № 35-26-24-25/17-183-2011, а тому
вказані акти не були предметом
розгляду у вказаній справі, про що
представником позивача було заявлено у
судовому засіданні під час розгляду
цієї справи. Наразі представник
позивача зазначив, що вказані акти
надсилались відповідачу, однак
останній їх не підписав і повернув,
тому у 2013 році були складені дублікати
вказаних актів за підписом діючого
керівника з боку ТОВ „Ремондіс
Україна" - Крівенцева В., що повторно
були направлені на підписання
відповідачу в особі директора КП
„Одескомунтранс" - Радченко С.М. згідно
листа № 578-13 від 20.06.2013 р., на який
відповідач не надав будь-яких
заперечень.

Між тим чинним законодавством України
передбачена обов'язковість складання
первинних документів під час або
безпосередньо по завершенню
господарської операції.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 Закону
України „Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Аналогічне положення міститься і в п. 2.2
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Мінфіну №88 від 24.05.1995 року, за
яким первинні документи повинні бути
складені у момент проведення кожної
господарської операції або, якщо це
неможливо, безпосередньо після її
завершення.

Пунктом 5.23 "Уніфікованої системи
організаційно-розпорядчої
документації. Вимоги до оформлювання
документів ДСТУ 4163-2003", затвердженої
Наказом Державного комітету з питань
технічного регулювання та споживчої
політики від 07.04.2003р. № 55 встановлено,
що підпис складається з назви посади
особи, яка підписує документ (повної,
якщо документ надруковано не на бланку,
скороченої - на документі,
надрукованому на бланку), особистого
підпису, ініціалу(-ів) і прізвища.

Договором субпідряду № 01-2010 ОБ від
11.01.2010 року передбачено, що первинним
документом, який свідчить про
здійснення господарської операції за
цим договором є саме акт виконаних
робіт.

Наразі акти, складені позивачем у 2013
році передбачають підписання з боку КП
„Одескомунтранс" директором Радченко
С.М., який, за даними відповідача, був
призначений директором у 2011 році, і в
спірному періоді наданні послуг на
підприємстві не працював.

Між тим за умовами п. 2.4. договору № 01-2010
OD від 11.01.2010 р. акт виконаних робіт
підписується уповноваженими
представниками сторін протягом 7
календарних днів по закінченню
оперативного періоду надання послуг,
після чого усі суперечки щодо об'єму
вивезених та утилізованих ТПВ
вважаються необґрунтованими. При цьому
жодна із сторін не вправі відмовитися
від підписання актів виконаних робіт, а
у разі наявності розбіжностей,
підтверджених письмово, сторони
підписують акт із зазначенням
фактичних розбіжностей, які повинні
бути підтвердженими виключно актами
про невиконання виконавцем своїх
зобов'язань згідно договору, складених
за участю уповноваженого представника
обох сторін.

Отже, виходячи з наведеного, відповідні
акти здачі-прийняття робіт (надання
послуг) мали бути складені позивачем та
надані на підписання відповідачу саме
протягом 7 календарних днів по
закінченню оперативного періоду
надання послуг. Доказів виконання
вказаної умови договору позивач не
надав, про що свідчить відсутність
доказів надсилання вищевказаних актів
на адресу відповідача.

За таких обставин, доводи позивача про
те, що складення наданих до суду актів
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
№ ОУ-0000152 від 31.10.2010 р., № ОУ-0000172 від
30.11.2010 р., № ОУ-0000184 від 31.12.2010 р., № ОУ-0000017
від 31.01.2011 р. мало місце у період надання
вказаних в них послуг, судом оцінюються
критично.

Посилання позивача на те, що
відповідачем безпідставно не
підписані вказані акти у 2013 році, судом
також оцінюються критично з огляду на
ненадання позивачем належних та
допустимих доказів, які б
підтверджували факт надання
обумовлених договором № 01-2010 OD від
11.01.2010 р. послуг у період з жовтня 2010
року по січень 2011 року.

Той факт, що в рішенні господарського
суду Одеської області у справі №
35-26-24-25/17-183-2011 від 24.01.2012 року зазначено,
що в період з 01.10.2010р. по 11.01.2011р. ТОВ
„Ремондіс Україна" продовжувало
надавати КП „Одескомунтранс" послуги з
вивезення твердих побутових відходів
на підставі договору субпідряду №01-2010
OD від 11.01.2010 р., внаслідок чого у період з
26.10.2010 р. по 11.01.2011 р. надання послуг за
договором субпідряду у позивача
виникла додаткова заборгованість в
розмірі 2523373,80 грн., не свідчить про факт
надання позивачем послуг з вивезення
ТПВ саме за актами № ОУ-0000152 від 31.10.2010
р., № ОУ-0000172 від 30.11.2010 р., № ОУ-0000184 від
31.12.2010 р., № ОУ-0000017 від 31.01.2011 р., оскільки
вказаним рішенням суду цей факт не
досліджувався та не встановлювався.

Крім того, встановлений у вказаному
рішенні факт здійснення відповідачем
сплати на суму 1000000 грн. відповідно до
платіжних доручень № 240 від 25.05.2011 р. та
№ 395 від 20.07.2011 р. в рахунок погашення
заборгованості, що виникла за послуги,
надані в період з 01.10.2010 р. по 11.01.2011 р. на
підставі договору субпідряду № 01-2010 OD
від 11.01.2010 р., не свідчить про здійснення
відповідачем оплати саме за надані
послуги по актам № ОУ-0000152 від 31.10.2010 р.,
№ ОУ-0000172 від 30.11.2010 р., № ОУ-0000184 від
31.12.2010 р., № ОУ-0000017 від 31.01.2011 р., оскільки
вказані обставини судом не
досліджувались. Тим більш вказану
оплату було враховано судом при
встановленні заборгованості, а тому
зазначена сума не може враховуватись у
даному спору, адже судом вже була
надана оцінка обставині щодо суми
здійснених відповідачем платежів.

Також суд вважає безпідставним
зазначення позивачем у розрахунку
заборгованості оплати на підставі
акту звірки взаєморозрахунків від
31.03.2011 року та додаткової угоди від
23.05.2011 року до договору субпідряду від
11.01.2010 року.

По-перше, слід зазначити, що акт звірки
не є підтверджуючим документом надання
позивачем послуг, оскільки в ньому не
міститься жодної вказівки на обсяги
виконаних робіт, їх прийняття
замовником, та на приналежність до
договору субпідряду № 01-2010 OD. Так,
вказаний акт може констатувати
наявність заборгованості за умови
наявності первинних документів про
здійснення господарської операції.

По-друге, в додатковій угоді № 1 від
23.05.2011 року до договору субпідряду від
11.01.2010 року не міститься жодного
посилання на надання ТОВ „Ремондіс
Україна" послуг з вивезення ТПВ у
період з жовтня 2010 року по січень 2011
року. Зокрема, у п. 1 додаткової угоди № 1
від 23.05.2011 року до договору субпідряду
від 11.01.2010 року, зазначено про мету її
укладення, а саме з метою позасудового
врегулювання спору та погашення
заборгованості, яка виникла у
замовника (КП „Одескомунтранс") з
урахуванням положень договору про
залік зустрічних однорідних вимог від
26.10.2010 року. Вказані документи були
складені в період розгляду
господарським судом Одеської області
справи № 35-26-24-25/17-183-2011 про стягнення з
КП „Одескомунтранс" коштів за послуги
по договору субпідряду за квітень -
вересень 2010 року на підставі договору
про зарахування зустрічних однорідних
вимог від 26.10.2010 року, під час розгляду
якої судом була надана їм оцінка
відносно тієї заборгованості, яка була
предметом спору тієї справи.

Відтак, посилання позивача на те, що КП
„Одескомунтранс" здійснювало оплату
за послуги, надані у жовтні 2010 року -
січні 2011 року є необґрунтованими,
оскільки КП „Одескомунтранс"
перераховувало кошти за послуги,
надані за договором субпідряду з

січня по вересень 2010 року. Також судом
не приймаються до уваги доводи
позивача стосовно того, що
господарський суд Одеської області у
справі № 35-26-24-25/17-183-2011 не врахував
здійснені відповідачем платежі в
якості оплати за період
квітень-вересень 2010 року.

Поряд з цим в п. 3.2. договору субпідряду
від 11.01.2010 року сторони домовились, що
протягом всього строку дії договору,
замовник зобов'язується здійснювати
оплату за стандартний період оплати (1
місяць), на підставі виставленого
виконавцем рахунку та згідно
підписаних актів виконаних робіт не
пізніше останнього числа місяця,
наступного за звітним.

Отже, за умовами договору, обов'язок
оплати за послуги виникає у КП
„Одескомунтранс" лише після отримання
виставленого рахунку та на підставі
підписаних актів виконаних робіт. Між
тим докази виставлення ТОВ „Ремондіс
Україна" відповідачу рахунків для їх
оплати та їх отримання відповідачем в
матеріалах справи відсутні, на їх
відсутність наполягає й сам
відповідач, що не спростовано
позивачем.

Відтак, вищевказані обставини
спростовують доводи позивача про
виконання ним своїх зобов'язань за
спірним договором щодо надання послуг
з вивезення ТПВ.

Враховуючи усе вищенаведене, суд не
вбачає правових підстав для виникнення
у відповідача обов'язку щодо сплати
вартості послуг за договором
субпідряду від 11.01.2010 року у період з
жовтня 2010 року по січень 2011 року,
доказів надання яких матеріали справи
не містять, а факт їх надання позивачем
не підтверджено.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Статтею 32 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Отже, невстановлення судом факту
надання позивачем за спірним договором
послуг з вивезення ТПВ на заявлену суму
виключає можливість покладення на
відповідача обов'язку оплатити такі
послуги.

Щодо поданої відповідачем заяви про
застосування строку позовної давності
до заявлених вимог суд зазначає
наступне.

Поняття позовної давності міститься в
статті 256 Цивільного кодексу України -
це строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 260 Цивільного
кодексу України позовна давність
обчислюється за загальними правилами
визначення строків, встановленими
статтями 253-255 цього Кодексу. Порядок
обчислення позовної давності в силу
вимог частини другої ст. 260 Цивільного
кодексу України не може бути змінений
за домовленістю сторін.

Згідно до ч. 1 ст. 257 Цивільного кодексу
України загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом частини першої статті 261 ЦК
України позовна давність
застосовується лише за наявності
порушення права особи. Якщо буде
встановлено, що право або охоронюваний
законом інтерес особи дійсно порушені,
але позовна давність спливла і про це
зроблено заяву іншою стороною у справі,
суд відмовляє в позові у зв'язку зі
спливом позовної давності - за
відсутності наведених позивачем
поважних причин її пропущення (п. 2.2.
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №10 від
29.05.2013р. "Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів").

В ч. 5 ст. 267 Цивільного кодексу України
встановлено, якщо суд визнає поважними
причини пропущення позовної давності,
порушене право підлягає захисту.

Отже, враховуючи те, що судом
встановлено необґрунтованість
позовних вимог та відсутність
порушення прав позивача, відповідно у
даному випадку позовна давність не
застосовується.

Таким чином, оцінюючи надані сторонами
докази в сукупності, суд вважає, що
позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю „Ремондіс Україна" є
необґрунтованими, не відповідають
фактичним обставинам справи та вимогам
чинного законодавства, тому не
підлягають задоволенню.

У зв'язку з тим, що рішення відбулось не
на користь позивача, відповідно до
ст.ст. 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати, понесені позивачем при подачі
позову, відносяться за рахунок
позивача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю „Ремондіс
Україна" до Комунального підприємства
„Одескомунтранс" про стягнення 883373,80
грн. відмовити.

Рішення господарського суду може бути
оскаржене шляхом подання апеляційної
скарги до Одеського апеляційного
господарського суду, яка подається
через місцевий господарський суд
протягом 10-денного строку з моменту
складення та підписання повного тексту
рішення.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
на подання апеляційної скарги, якщо не
буде подано апеляційну скаргу. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та
підписано 24.03.2014 р.

Суддя
Петров В.С.