ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

31.03.14 № 910/5498/14. Суддя Цюкало Ю.В.,
розглянувши позовні матеріали
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Донецькоблгаз" до Публічного
акціонерного товариства Національна
акціонерна страхова компанія "Оранта"
про стягнення 55740,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

20.03.2014 до канцелярії Господарського
суду Донецької області надійшла
позовна заява №141 від 13.03.2014 Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Донецькоблгаз" до Публічного
акціонерного товариства Національна
акціонерна страхова компанія "Оранта"
про стягнення 55 740,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Донецької
області від 24.03.2014 позовну заяву
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Донецькоблгаз" та додані до неї
документи передано за підсудністю до
Господарського суду міста Києва.

28.03.2014 до канцелярії Господарського
суду міста Києва надійшла позовна
заява №141 від 13.03.2014 Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Донецькоблгаз" про стягнення 55 740,00 грн.

Подана Публічним акціонерним
товариством по газопостачанню та
газифікації "Донецькоблгаз" позовна
заява про стягнення 55 740,00 грн. не
відповідає вимогам розділу VIII
Господарського процесуального кодексу
України, а тому підлягає поверненню з
посиланням на ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України, з
огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України
суддя повертає позовну заяву і додані
до неї документи, якщо позовну заяву
підписано особою, яка не має права її
підписувати, або посадовою особою,
посадове становище якої не вказано.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 54
Господарського процесуального кодексу
України позовна заява подається до
господарського суду в письмовій формі
і підписується повноважною посадовою
особою позивача або його
представником, прокурором чи його
заступником, громадянином - суб'єктом
підприємницької діяльності або його
представником.

Відповідно до ч. 3 ст. 28 Господарського
процесуального кодексу України,
представниками юридичних осіб можуть
бути особи, повноваження яких
підтверджуються довіреністю від імені
підприємства, організації. Довіреність
видається за підписом керівника або
іншої уповноваженої ним особи та
посвідчується печаткою підприємства,
організації.

Позовну заяву №141 від 13.03.2014 підписано
юрисконсультом Шахтарського
управління по газопостачанню та
газифікації ПАТ "Донецькоблгаз" ОСОБА_1

З аналізу вищенаведених норм
вбачається, що право на представництво
юридичної особи пов'язано не з
конкретною фізичною особою, а з
наявністю акта органу управління
юридичної особи, котрим ця юридична
особа наділяє посадову особу
повноваженнями вчиняти певні юридичні
дії.

Як вбачається з довіреності від 01.10.2013,
ОСОБА_1 для виконання представницьких
функцій надаються такі права:
одержувати документи, подавати заяви,
брати участь у справах у судах
загальної юрисдикції ( місцевих судах
та Апеляційному суді Донецької
області, Верховному суді України) з
усіма правами, наданими сторонам,
третім особам, представникам сторін та
третіх осіб Цивільним процесуальним
кодексом України.

Відповідно до положень ст. 28
Господарського процесуального кодексу
України справи юридичних осіб в
господарському суді ведуть їх органи,
що діють у межах повноважень, наданих
їм законодавством та установчими
документами, через свого представника.
Керівники підприємств та організацій,
інші особи, повноваження яких
визначені законодавством або
установчими документами, подають
господарському суду документи, що
посвідують їх посадове становище.

Проте, додана до позовної заяви
довіреність б/н від 01.10.2013, видана
Головою правління ОСОБА_2 належним
чином не засвідчена, тому не є доказом в
розумінні ст.ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 5.27 Національного
стандарту України ДСТУ 4163-2003
«Уніфікована система
організаційно-розпорядчої
документації», затвердженого Наказом
Держспоживстандарту України від
07.04.2003р. № 55, відмітку про засвідчення
копії документа складають зі слів
«Згідно з оригіналом», назви посади,
особистого підпису особи, яка
засвідчує копію, її ініціали та
прізвища, дати засвідчення копії і
проставляють нижче реквізиту «підпис».

Отже, копії документів засвідчуються
шляхом проставляння печатки
підприємства на кожній сторінці
документа, або на зворотній сторінці
прошитої копії документа, напису
«Згідно з оригіналом» та назви посади,
особистого підпису особи, що має
відповідні повноваження та засвідчує
копію, її ініціали та прізвища, дати
засвідчення копії.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України, суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо позовну заяву підписано особою,
яка не має права її підписувати, або
особою, посадове становище якої не
вказано.

Крім того, суд зазначає наступне.

Як вбачається з довіреності б/н від
01.10.2013 ОСОБА_1 надано такі права:
"подавати заяви, одержувати
документи...".

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суду порушує справи за
позовними заявами і вирішує
господарські спори у порядку позовного
провадження (ч. 1 ст. 4-1 Господарського
процесуального кодексу України).

Позовна заява - процесуальний документ,
за допомогою якого реалізується право
на звернення до господарського суду.

Подання позовної заяви є формою
реалізації права на позов.

Подання позову включає в себе дії
позивача (самостійно або через
уповноважених представників) щодо його
безпосереднього звернення до
господарського суду за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.

В той же час, заявами в розумінні
Господарського процесуального кодексу
України є: заява про залучення третіх
осіб (ст. 27), заява про вжиття запобіжних
заходів (ст.ст. 43-1, 43-3), заява про
відновлення та продовження
процесуальних строків (ст. 53), заява про
забезпечення позову (ст. 66), заява про
відмову позивача від позову, визнання
позову відповідачем, про умови мирової
угоди (ст. 78), заява про винесення
додаткового рішення, ухвали (ст. 88),
заява про роз'яснення, виправлення
рішення, ухвали (ст. 89), заява про
перегляд судових рішень за
нововиявленими обставинами (ст. 113),
заява про виправлення помилки в наказі,
визнання наказу таким, що не підлягає
виконанню (ст. 117), заява про поновлення
пропущеного строку для пред'явлення
наказу до виконання (ст. 119), заява про
видачу дубліката наказу (ст. 120), заява
про відстрочку або розстрочку
виконання рішення, зміну способу та
порядку виконання рішення, ухвали,
постанови (ст. 121), заява про поворот
виконання рішення, постанови (ст. 122).

Враховуючи вищезазначене та зміст
наданих ОСОБА_1 прав за довіреністю б/н
від 01.10.2013 підставним є висновок, що
ОСОБА_1 не наділений правом на
підписання позовних заяв, оскільки про
підписання позовних заяв у довіреності
взагалі не йдеться.

Будь-яких інших доказів наявності у
ОСОБА_1 повноважень на звернення до
господарського суду за захистом прав
та законних інтересів позивача до
позовних матеріалів не представлено.

За таких обставин, позовна заява не
може бути прийнята до розгляду та
підлягає поверненню. Повернення
позовної заяви не перешкоджає
повторному зверненню з нею до
господарського суду в загальному
порядку після усунення допущених
порушень. (ч. 3 ст. 63 ГПК України.

Також, суд звертає увагу на те, що
вказаної довіреністю обмежено право
ОСОБА_1 представляти інтереси позивача
виключно у Господарському суді
Донецької області, Донецькому
апеляційному господарському суді,
Донецькому окружному
адміністративному суді, Донецькому
апеляційному адміністративному суді
та Верховному суді України, що також є
підставою повернення позовної заяви
без розгляду.

Також, суд звертає увагу позивача, що
відповідно до пункту 4 частини 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України, суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо не подано доказів сплати судового
збору у встановлених порядку та
розмірі.

Відповідно до п. 3.1 Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженої
Постановою Правління Національного
банку України № 22 від 21.01.2004 р., платіжне
доручення оформляється платником за
формою, наведеною в додатку 2 до цієї
Інструкції, згідно з вимогами щодо
заповнення реквізитів розрахункових
документів, що викладені в додатку 8 до
цієї Інструкції, та подається до банку,
що обслуговує його, у кількості
примірників, потрібних для всіх
учасників безготівкових розрахунків.

Згідно додатку 2, 8 зазначеної
Інструкції для заповнення реквізиту №
40 платіжного доручення (М.П.) ставиться
відбиток печатки платника, зразок якої
заявлений банку платника в картці зі
зразками підписів та відбитка
печатки, для - реквізиту № 41 (підписи
платника) ставляться підписи (підпис)
відповідальних осіб платника, які
повноважені розпоряджатися рахунком
і зразки підписів яких заявлені банку
платника в картці зі зразками підписів
та відбитка печатки, для - реквізиту № 51
(дата виконання) зазначаються число,
місяць та рік списання коштів з
рахунку платника цифрами у форматі
ДД/ММ/РРРР або число зазначається
цифрами ДД, місяць - словами, рік -
цифрами РРРР, які засвідчуються
підписом відповідального виконавця
та відбитком штампа банку.

Проте, у наданому разом з заявою
платіжному дорученні №261 від 12.02.2014
відсутні підписи відповідальних осіб
платника, печатка позивача, тобто
вказані реквізити не заповнені як того
вимагає вищезазначена Інструкція.

Таким чином, платіжне доручення №261 від
12.02.2014 не є належним доказом сплати
судового збору за подання заяви.

Також, суд звертає увагу на наступне.

Згідно вимог п. 6 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо не подано доказів надсилання
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

Відповідно до ст. 56 Господарського
процесуального кодексу України
позивач, прокурор чи його заступник
зобов'язані при поданні позову
надіслати сторонам копії позовної
заяви та доданих до неї документів
відповідно до кількості відповідачів
та третіх осіб листом з описом
вкладення.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 57 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що до позовної заяви
додаються документи, які підтверджують
відправлення відповідачеві копії
позовної заяви і доданих до неї
документів.

Такі приписи згаданих норм мають на
меті забезпечення, як конституційних
засад змагальності сторін та рівності
усіх учасників процесу перед законом і
судом (п.п.2, 4 ч.3 ст.129 Конституції
України), так і аналогічних приписів
ст.ст.4-2, 4-3 Господарського
процесуального кодексу України.

Відтак, на стадії прийняття позовної
заяви до розгляду та порушення
провадження у справі суд має бути
впевненим у тому, що зазначені засади
не були порушені заявником позову.

Недодержання вимог статей 54, 56 та
пунктів 2 і 3 частини першої статті 57
Господарського процесуального кодексу
України щодо форми, змісту і додатків
до позовної заяви тягне за собою
наслідки, передбачені статтею 63
Господарського процесуального кодексу
України (Постанова, Пленум Вищого
господарського суду України, від 26.12.2011,
№18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції").

До позовних матеріалів позивачем
додано фіскальний чек №3718 від 13.03.2014 з
описом вкладення.

Відповідно до вказаного опису
вкладення у цінний лист вбачається, що
позивачем було направлено на адресу
відповідача не всі додані до позовної
заяви документи, зокрема, на адресу
Публічного акціонерного товариства
Національна акціонерна страхова
компанія "Оранта" не направлено
довіреність ОСОБА_1, положеня про
Шахтарське управління по
газопостачанню та газифікації.

Як випливає з вимог ч.1 ст. 56
Господарського процесуального кодексу
України, обов'язок позивача направити
відповідачу копії доданих до позовної
заяви документів не залежить від того
чи є у наявності у відповідача дані
документи.

Позивачем направлено на адресу
відповідача не всі додані до позовної
заяви документи, в зв'язку з цим, суд
дійшов висновку, що позивачем не подано
доказів надсилання відповідачеві
копії позовної заяви і всіх доданих до
неї документів. Разом з тим, позивачем
не надано суду доказів, що у
відповідача наявні такі додатки.

Дані обставини є суттєвими, оскільки
нормами ст. 59 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено право відповідача після
одержання ухвали про порушення
провадження у справі надіслати суду
відзив на позовну заяву, тоді як у
даному випадку відповідач
позбавляється можливості підготувати
обґрунтовані заперечення на позовну
заяву, з урахуванням усіх обставин, на
які посилається позивач та поданих ним
доказів.

Враховуючи вищевикладене, фіскальний
чек №3718 від 13.03.2014 з описом вкладення не
є належними та допустимими доказами
направлення копії позовної заяви з
додатками сторонам у справі в
розумінні ст. 56 Господарського
процесуального кодексу України.

Суд звертає увагу позивача на те, що
копії всіх документів, що додані до
позовної заяви мають бути завірені
належним чином відповідно до п. 5.27
Національного стандарту України ДСТУ
4163-2003 "Уніфікована система
організаційно-розпорядчої
документації" (затверджена наказом
Держспоживстандарту України від 07.04.2003
р. №55), яким визначено, що відмітку про
засвідчення копії документа складають
зі слів "згідно з оригіналом", назви,
посади, особистого підпису особи, яка
засвідчує копію, її ініціали та
прізвища, дати засвідчення копії і
проставляють нижче реквізиту підпис.

Як вбачається з матеріалів справи,
документи додані до позовної заяви не
завірені належним чином як того
вимагає вищезазначена інструкція,
оскільки не містять слів "згідно з
оригіналом", назви, посади, особистого
підпису особи, яка засвідчує копію, її
ініціали та прізвища, дати засвідчення
копії.

Відповідно до п. 3.5 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", недодержання вимог
статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини
першої статті 57 Господарського
процесуального кодексу України щодо
форми, змісту і додатків до позовної
заяви тягне за собою наслідки,
передбачені статтею 63 Господарського
процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 3.5 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", недодержання вимог
статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини
першої статті 57 Господарського
процесуального кодексу України щодо
форми, змісту і додатків до позовної
заяви тягне за собою наслідки,
передбачені статтею 63 Господарського
процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, позовна
заява не може бути прийнята до розгляду
та підлягає поверненню для усунення
допущених порушень, після чого заявник
не позбавлений права повторно
звернутись з позовною заявою до
господарського суду в загальному
порядку (ч. 3 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України).

Керуючись ч. 1, п. 1, 4, 6 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України, -

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву і додані до
неї документи заявникові без розгляду.

Суддя
Ю.В. Цюкало