ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"02" квітня 2014 р. Справа № 916/192/14

За позовом: Комунальне підприємство
"МІСЬКЗЕЛЕНТРЕСТ";

до відповідача: Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1

про стягнення 6184,96 грн

Суддя Літвінов С.В.

Представники:

Від позивача: Ковальчук Р.М. по
довіреності №2625 від 29.10.2013 р.

Від відповідача: -не з'явився;

Суть спору: Комунальне підприємство
"МІСЬКЗЕЛЕНТРЕСТ" звернулось до
господарського суду Одеської області з
позовом про стягнення з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1
заборгованості за договором №43/ПЕО/11
від 22.08.2011р. у сумі 6184,96 грн. з яких 4750грн.
- основний борг та 1434,96грн. - пеня.

17.02.2014р. представник позивача звернувся
до суду із заявою про зменшення
позовних вимог та просить суд стягнути
з відповідача 5000грн. - основний борг та
379,60грн. - пеня..

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про поважність причин
відсутності не повідомив, своє право на
захист не використав, у зв'язку з чим
справа розглядається по наявним в ній
матеріалам у порядку ст.75 ГПК України.

Відповідно до ст. 85 ГПК України у
судовому засіданні за участю
представника відповідача оголошено
вступну та резолютивну частину
рішення.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача встановлено наступне:

22 березня 2011 року між комунальним
підприємством «Міськзелентрест»
(далі-Позивач, Виконавець) з одного боку
і фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1
(далі-Відповідач, Замовник) був
укладений Договір №43ПЕО/11 щодо догляду
за зеленою зоною за адресою: сквер
«Старобазарний» (далі-Договір).

Відповідно до п. 1.1. договору Виконавець
приймає на себе зобов"язання проводити
на підставі заявок Замовника,
відповідно до умов цього договору,
роботи протягом всього термінц його
дії, а Замовник прийняти роботи і
сплатити їх вартість.

Згідно п. п. 2.1, 2.3. Вартість заходів,
зазначених у п. 1.1 договору складає 250
грн. 00 коп. на місяць, в тому числі ПДВ -
41,67грн. Остаточна оплата проводиться
щомісячно не пізніше 10 числа місяця,
наступного за розрахунковим..

Відповідно до п. 2.7. договору розрахунки
за виконані роботи здійснюються в
безготівковій формі шляхом
перерахування грошових коштів на
розрахунковий рахунок виконавця.

Після закінченні виконання робіт
Виконавець складає і передає Замовнику
Акт прийому-передачі виконаних робіт.
Замовник із участю Виконавця приймає
виконані роботи і протягом десяти
календарних днів з дня отримання акту
прийому-передачі виконаних робіт
зобов"язаний направити виконавцю
підписаний акт прийому-передачі
виконаних робіт або мотивовану відмову
від прийому робіт із вказівкою
зауважень (п.3.1, п. 3.2 договору).

Як вказує позивач, станом на 20.12.13
загальна сума заборгованості
Відповідача за Договором складає 5000
грн. 00 коп., що підтверджується актами
здачі - прийняття робіт та актів
виконаних робіт.

Пунктами 6.1, 6.2. Договору передбачено ,
що розбіжності і суперечки, які
виникають в процесі виконання умов
договору, вирішуються шляхом
переговорів із заявою претензій
письмово. Розбіжності, по яких не
досягнуто угоди, розглядаються в
судовому порядку, встановленому чинним
законодавством України.

06.11.12 року Позивачем була відправлена
претензія № 2561 щодо погашення
іаборгованості у найкоротший термін,
однак, як стверджує позивач до
теперішнього часу відповіді від
Відповідача не надійшло, грошові кошти
не перераховані.

Всупереч умовам договору та приписам
діючого законодавства відповідач свої
зобов'язання за договором, не виконував
належним чином.

Станом на день розгляду справи
відповідач прострочив зобов"язання
тому виникла заборгованість в розмірі
5000грн..

Крім того, позивач просить суд стягнути
з відповідача пеню в розмірі 379,60грн.

Таким чином, за захистом своїх прав
позивач звернувся до суду з позовною
заявою з урахуванням зменшення
позовних вимог про стягнення 5379,60грн.

Дослідивши матеріали справи та
заслухавши представника позивача суд
приходить до висновку про задоволення
позовних вимог частково на підставі
слідуючього:

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
передбачено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст.11 цього Кодексу, а саме:
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки, зокрема, з договорів
та інших правочинів.

Правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Він може
вчинятися усно або в письмовій формі.
Сторони мають право обирати форму
правочину, якщо інше не встановлено
законом. Правочин, для якого законом не
встановлена обов'язкова письмова
форма, вважається вчиненим, якщо
поведінка сторін засвідчує їхню волю
до настання відповідних правових
наслідків (ст.ст.202, 205 Цивільного
кодексу України).

Відповідно ст.. 173 Господарського
кодексу України господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до п. п. 1,2 ст. 193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання
-відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Статтею 525 Цивільного кодексу України
передбачено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Одностороння відмова від виконання
зобов`язань не допускається, крім
випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7
ст.193).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін),
що визначено в ч.1 ст.530 Цивільного
кодексу України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським Кодексом
України.

22 березня 2011 року між комунальним
підприємством «Міськзелентрест» з
одного боку і фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 був укладений
Договір №43ПЕО/11 щодо догляду за
зеленою зоною.

На підтвердження виконання умов
договору позивачем були надані акти
здачі - прийняття робіт : №ОУ - 001209165, №
ОУ-1364/45166, № ОУ-1364/46167, № ОУ-13694124,
№ОУ-13789200, №ОУ-13897п246, №ОУ-14044302,
№ОУ-14321415, №ОУ-14408416, №ОУ-14500417, №ОУ-14459365,
№ОУ-14858566, №ОУ-1497310, №ОУ-0001030№672 та акти
виконаних робіт: №430, №496, №144, №143, №200,
№591, що підписані обома сторонами без
зауважень на загальну суму 5000грн.

З наданого позивачем акту
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
№ ОУ - 001209165 вбачається, що Виконавцем
були проведені роботи по договору
№ДГ-0000287 від 23.08.09р. на загальну суму
250грн.

Як вбачається з матеріалів справи,
Договір №ДГ-0000287 від 23.08.09р. не є
предметом спору по справі №916/192/14 тому
суд в частині стягнення 250грн.
відмовляє позивачу.

Позивачем не надано доказів того, яким
чином акт здачі - прийняття робіт
№ОУ-001209165 від 19.12.2011р. стосується
договору №43/ПЕО/11 від 22.03.2011р.

Але судом встановлено наявність
виконання позивачем відповідачу робіт,
існування заборгованості по оплаті
виконаних робіт, у зв'язку з чим позовна
вимога позивача щодо стягнення з
відповідача вартості виконаних робіт в
сумі 4750грн. є обґрунтованою та підлягає
судом задоволенню.

На підставі п. 5.2 договору позивач
нарахував пеню в розмірі 379,60 грн..

Відповідно до п. 5.2. договору у випадку
порушення Замовником строків оплати,
передбачених розд. 2 цього договору,
Замовник сплачує Виконавцю пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, діючого в період, за який
вираховується пеня, за кожен день
прострочення від суми заборгованості.

Вимоги позивача в частині стягнення
пені в сумі 379,60грн. підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до п.1 ст. 230 ГК України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611
Цивільного кодексу України у разі
порушення зобов'язання настають
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема сплата неустойки
-грошової суми, яку боржник повинен
сплатити кредиторові у рази порушення
ним зобов'язання.

Згідно ч.3 ст.549 Цивільного кодексу
України, пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожний день
прострочення виконання. При цьому,
відповідно до приписів ст.ст.1, 3 Закону
України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" від 22.11.1996р. платники
грошових коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений ст.1
вказаного Закону, обчислюється від
суми простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу
України встановлено, що нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Позивач просить суд стягнути з
відповідача пеню в сумі 379,60грн. згідно
наданого розрахунку.

При розрахунку позивачем враховано акт
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
№ ОУ - 001209165 по договору №ДГ-0000287 від
23.08.09р. який не є предметом даної справи.

Враховуючи вищевикладене, суд
перевіривши розрахунок позивача щодо
сплати відповідачем пені за прострочку
виконання зобов'язання у розмірі 379,60
грн. вважає його частково
обґрунтованим та таким що частково
відповідає нормам чинного
законодавства, а тому підлягає
задоволенню частково в сумі 360,60грн..

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Під час
розгляду справи відповідачем не було
належним чином доведено суду та
доказано виконання своїх зобов'язань.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК
України).

Враховуючи викладене позовні вимоги
підлягають задоволенню частково у сумі
основного боргу в розмірі 4750грн. та
пені в розмірі 360,60грн..

Згідно ст.ст.44, 49 Господарського
процесуального кодексу України слід
стягнути з відповідача на користь
позивача витрати по сплаті судового
збору у розмірі 1827грн.

Керуючись ст.ст. 44, 49, ст.ст.82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, іден.код НОМЕР_1) на
користь Комунального підприємства
"МІСЬКЗЕЛЕНТРЕСТ" (65070, м. Одеса, вул..
Варненська, 24-А, ) боргу
в розмірі 4750грн., пеню в розмірі 360,60грн
та витрати по сплаті судового збору у
розмірі 1827грн.

3.В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено та
підписано 02.04.2014р.

Суддя
Літвінов С.В.