донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

24.03.2014 справа №905/385/14

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівСтойка О.В. Діброви
Г.І., Шевкової Т.А.За участю
представників сторін від позивача від
відповідача Лю-Хан-Чі О.О. - за
довіреністю; Себіскверідзе І.К. - за
довіреністю; розглянувши апеляційну
скаргуПублічного акціонерного
товариства "ДТЕК Донецькобленерго", м.
Горлівка Донецької областіна рішення
господарського суду Донецької
областівід17.02.2014 р. (підписано 21.02.2014р.)у
справі№ 905/385/14 (суддя Зекунов Е.В.)за
позовомПублічного акціонерного
товариства "ДТЕК Донецькобленерго", м.
Горлівка, Донецька
областьдоДочірнього підприємства
"Санаторно-курортний реабілітаційний
центр "Слов'янський курорт" Закритого
акціонерного товариства
Лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Уркпрофоздоровниця", м. Слов'янськ,
Донецька областьпростягнення 40 734,92
грн.В С Т А Н О В И В :

У січні 2014 року до господарського суду
звернулось Публічне акціонерне
товариство "ДТЕК Донецькобленерго",
м.Горлівка Донецька область (Позивач)
із позовом до Дочірнього підприємства
"Санаторно-курортний реабілітаційний
центр "Слов'янський курорт" Закритого
акціонерного товариства
Лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Уркпрофоздоровниця", м. Слов'янськ,
Донецька область (Відповідач) про
стягнення 40 734,92 грн. за договором № 4144
від 09.10.2006р., з яких:

- пеня у розмірі 32 184,50 грн., нарахована у
період з 01.03.2013р. по 04.08.2013р. за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань по оплаті активної та
реактивної електроенергії за період
грудень 2012р. - січень 2013р.

- сума інфляційних нарахувань у розмірі
578,90 грн., нарахованих за період з
01.05.2013р. по 31.05.2013р. за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань по
оплаті активної та реактивної
електроенергії за період грудень 2012р. -
січень 2013р.

- 3% річних у розмірі 7 971,52 грн., що
нараховані з 01.03.2013р. по 15.10.2013р.за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань по оплаті активної
електроенергії та з 01.03.2013р. по 13.08.2013р.
по оплаті реактивної енергії за період
грудень 2012р. - січень 2013р.

Рішенням господарського суду від
17.02.2014р. позовні вимоги задоволено
частково, зменшено розмір пені з 32 184,50
грн. до 16 092,25 грн., стягнуто з
відповідача на користь позивача
578,90грн. інфляційних, 7 971,52грн. - 3% річних
та 16 092,25 грн. - пені.

Позивач, не погодившись з прийнятим
рішенням, подав апеляційну скаргу в
якій просить спірне рішення
господарського суду скасувати в
частині зменшення розміру пені та
прийняти в цій частині нове рішення,
яким вимоги в частині стягнення пені
задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог скарги заявник
посилається на те, що рішення судом
першої інстанції винесено з порушенням
норм матеріального та процесуального
права України.

Зокрема, заявник апеляційної скарги
посилається на те, що господарським
судом при винесенні оскаржуваного
рішення не дотримано вимог ст. 233
Господарського кодексу України та ст.
551 Цивільного кодексу України, а також
ст.ст. 43, 83 ГПК України.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав доводи
апеляційної скарги в повному обсязі,
надав пояснення, аналогійні викладеним
в апеляційній скарзі, також надав
клопотання про долучення до матеріалів
справи додаткових документів, яке
судовою колегією задоволено.

Представник відповідача в судовому
засіданні вважав рішення суду законним
та обґрунтованим, просив залишити його
без змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення, на підтвердження чого
надав письмовий відзив, який судовою
колегією долучено до матеріалів
справи.

Відповідно до статті 101 Господарського
процесуального кодексу України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 81-1
Господарського процесуального кодексу
України здійснювалась фіксація
судового засідання за допомогою
технічних засобів.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши правильність застосування
судом першої інстанції норм
процесуального права, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи із
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між
позивачем та відповідачем 09.10.2006р. був
укладений договір про постачання
електричної енергії № 4144 (далі -
Договір), за умовами якого позивач
зобов'язався постачати електричну
енергію для забезпечення потреб
електроустановок відповідача з
приєднаною потужністю 3788 кВт, а
відповідач -оплачувати позивачу її
вартість та здійснювати інші платежі
згідно з умовами Договору.

Згідно п. 9.5 договір набирає чинності з
дня його підписання і укладається на
строк до 31 грудня 2006р. Договір
вважається щорічно продовженим на
наступний календарний рік, якщо за
місяць до закінчення терміну дії цього
договору жодною із сторін не буде
заявлено про припинення його дії або
перегляд його умов.

За змістом п.п. 2.3.4, 2.3.5 Договору,
відповідач зобов'язався оплачувати
позивачу вартість електричної енергії
згідно з умовами додатків № 3 "Графік
зняття показів засобів обліку
електричної енергії" та № 5 "Порядок
розрахунків" до цього Договору та
здійснювати оплату за послуги з
компенсації перетікання реактивної
електричної енергії - згідно з додатком
№ 6 "Порядок розрахунків за перетікання
реактивної електроенергії" до цього
Договору.

За змістом п. 17 додатку № 10 до Договору,
за підсумками розрахункового періоду
позивач видає відповідачу
розрахункові документи на оплату за
перетікання реактивної
електроенергії. Кошти оплати за
перетікання реактивної електроенергії
перераховуються відповідачем на
поточний рахунок ЕО протягом 5 днів від
дня отримання розрахункових
документів.

Строку оплати за отриману активну
електричну енергію умовами не
встановлено, але за змістом п. 6.11 Правил
користування електричною енергією,
затверджених постановою НКРЕ № 28 від
31.07.1996р. таким граничним строком є 5
операційних днів з дня отримання
рахунку.

Вбачається, що позивач поставив
відповідачу активну електричну
енергію в обсязі 679091 кВт*год у грудні
2012р.-січні 2013р., реактивну
електроенергію в обсязі 262201 кВАр*год у
грудні 2012р.-січні 2013р. та виставляв
рахунки на оплату за активну та
реактивну електроенергію, що
підтверджується підписом
уповноваженого представника
відповідача на рахунках (а.с. 20-21).

Крім того, рішенням господарського
суду Донецької області від 16.05.2013р. по
справі №905/2173/13 з відповідача на
користь позивача було стягнуто
заборгованість за активну
електроенергію в сумі 573 645,05грн.,
заборгованість за реактивну
електроенергію в сумі 5 249,93грн., 3%
річних в сумі 1 928,60грн., пеню в сумі 9 642,98
грн., нараховані за період з 04.01.2013р. по
28.02.2013р. за несвоєчасне виконання
грошових зобов'язань по оплаті
активної та реактивної електроенергії
за період грудень 2012р. - січень 2013р.

Згідно п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Позивач вимагає стягнути з відповідача
3% річних в сумі 7 971,52грн., нарахованих на
сплачену відповідачем із
простроченням заборгованість за
активну та реактивну електроенергію з
01.03.2013р. по 15.10.2013р. та з 01.03.2013р. по
13.08.2013р. за період грудень 2012р. - січень
2013р. та інфляційні в розмірі 578,90грн.,
нараховані за період з 01.05.2013р. по
31.05.2013р. за несвоєчасне виконання
грошових зобов'язань по оплаті
активної та реактивної електроенергії
за період грудень 2012р. - січень 2013р.

Перевіривши висновок суду першої
інстанції в частині стягнення 3% річних
в сумі 7 971,52грн., заявлених до стягнення
за періоди з 01.03.2013р. по 15.10.2013р., з
01.03.2013р. по 13.08.2013р. та інфляційних в сумі
578,90грн. судова колегія вважає його
вірним.

Згідно п.п. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Пунктом 4.2.1 Договору сторони
встановили, що за внесення платежів,
передбачених пунктами 2.3.4 - 2.3.5 цього
Договору, з порушенням термінів,
визначених додатком № 5 Договору
"Порядок розрахунків за
електроенергію", відповідач сплачує
позивачу пеню у розмірі 1% за кожний
день прострочення платежу, враховуючи
день фактичної оплати. Сума пені
зазначається у розрахунковому
документі окремим рядком або в
окремому розрахунковому документі.

Позивач вимагає стягнути пеню в сумі 32
184,50грн. за період з 01.03.2013р. по 04.08.2013р. на
підставі п. 4.2.1. Договору, але з
урахуванням обмежень, встановлених
Законом України "Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань".

Судова колегія вважає законним та
обґрунтованим висновок господарського
суду про зменшення вищезазначеного
розміру пені до 50% за наступних підстав.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України
господарський суд, приймаючи рішення
має право зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно ст. 551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі
якщо належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкцій. При цьому повинно бути
взято до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Зі змісту зазначених норм вбачається,
що зменшення розміру заявленої до
стягнення пені є правом суду, який,
оцінивши надані сторонами докази та
обставини справи у їх сукупності, на
власний розсуд вирішує питання про
наявність або відсутність у кожному
конкретному випадку обставин, за яких
можливе зменшення пені.

Зазначені вимоги закону при вирішенні
спірного питання судом дотримано.

Будь-яких порушень норм процесуального
права в діях суду першої інстанції при
розгляді ним зазначеної справи судовою
колегією не встановлено, а доводи
апеляційної скарги висновки суду
першої інстанції не спростовують.

Крім того, судом першої інстанції
враховано, що відповідач станом на
01.01.2014р. має кредиторську
заборгованість з виплати заробітної
плати, обов'язкових платежів до бюджету
та цільових фондів на загальну суму
18331,6 тис.грн., що підтверджується
балансом на 2013 рік, який наявний в
матеріалах справи (а.с. 53-54).

Отже, судова колегія перевіривши
розрахунок розміру позовних вимог,
вважає вірним висновок суду першої
інстанції щодо задоволення вимог про
стягнення 3% річних в розмірі 7 971,52грн.,
інфляційних в розмірі 578,90грн. та
зменшення пені до розміру 16 092,25грн.

З урахуванням вищевикладеного, судова
колегія Донецького апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що рішення господарського суду
Донецької області від 17.02.2014 року у
справі № 905/385/14 ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному
розгляді всіх обставин справи, які
мають суттєве значення для вирішення
спору, відповідає нормам матеріального
та процесуального права, а доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст.49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати по розгляду
апеляційної скарги відносяться на
позивача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 105, 106
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "ДТЕК
Донецькобленерго", м. Горлівка Донецька
область залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької
області від 17.02.2014 року у справі № 905/385/14
залишити без змін.

Постанову може бути оскаржено до
Вищого господарського суду України у
касаційному порядку через Донецький
апеляційний господарський суд
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Головуючий
О.В.Стойка

Судді
Г.І. Діброва

Т.А. Шевкова

Надруковано: 5 прим., 1. позивачу, 2.
відповідачу, 3. у справу, 4. ДАГС, 5. ГС