ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2014 року Справа № 12/5026/1806/2012

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого - суддіДерепи В.І.суддів
:Грека Б.М., - (доповідача у справі), Палія
В.В.розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргуПублічного
акціонерного товариства
"Черкасиобленерго" в особі
Смілянського району електричних мереж

на постановуКиївського апеляційного
господарського суду від 04.02.14

у справі№12/5026/1806/2012господарського
судуЧеркаської областіза
позовомПублічного акціонерного
товариства "Черкасиобленерго" в особі
Смілянського району електричних
мереждоФізичної особи-підприємця
ОСОБА_4простягнення сумиза участю
представників від:позивачаНечипоренко
В.Ф. (дов. від 13.06.13)відповідачаОСОБА_6
(дов. від 01.04.14), ОСОБА_9 (дов. від 29.01.13)

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство
"Черкасиобленерго" в особі
Смілянського міського району
електричних мереж звернулось до
господарського суду Черкаської
області з позовом про стягнення із
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 82090,70
грн. заборгованості.

Рішенням господарського суду
Черкаської області від 20.02.13 (суддя
Грачов В.М.), залишеним без змін
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 04.02.14 (колегія
суддів у складі: головуючого-судді
Яковлєва М.Л., суддів: Гончарова С.А.,
Куксова В.В.), в позові відмовлено з
огляду на недоведеність позовних
вимог.

Не погоджуючись із рішенням та
постановою у справі, позивач звернувся
до Вищого господарського суду України
з касаційною скаргою, в якій просить їх
скасувати, справу направити на розгляд
до суду першої інстанції, посилаючись
на невірне застосування судами ст.525
Цивільного кодексу України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
Вищого господарського суду України
вважає, що скарга підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та вбачається з матеріалів
справи, 21.05.03 між Смілянським МРЕМ
(постачальник) та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_8 (споживач)
укладено договір № б/н на постачання
електричної енергії ВАТ
"Черкасиобленерго" для споживачів
Черкаської області, відповідно до умов
якого постачальник зобов'язується
поставити електричну енергію
споживачу, а споживач оплачує
постачальнику вартість електричної
енергії та здійснює інші платежі
згідно з умовами цього договору.

13.09.07, згідно із заявою ОСОБА_8,
працівником позивача встановлено,
налагоджено та опломбовано лічильник
типу СА4 - И678 № 431092 на об'єкті замовника
(цех деревообробки) в АДРЕСА_1, про що
складено акт. В акті зафіксовані покази
лічильника 00001.

11.07.11 ФОП ОСОБА_4 (відповідач) звернувся
до позивача з заявою, в якій просив
переоформити договір № 687 про
постачання електричної енергії з ФОП
ОСОБА_8 на нього.

12.07.11 між ВАТ "Черкасиобленерго"
Смілянський міський РЕМ (постачальник)
та ФОП ОСОБА_4 (споживач) укладено
договір про постачання електричної
енергії № 687, за умовами якого
постачальник продає електричну
енергію споживачу, для забезпечення
потреб електроустановок споживача з
приєднаною потужністю 88,0 кВт, а
споживач оплачує постачальнику
вартість використаної (купленої)
електричної енергії та здійснює інші
платежі згідно з умовами даного
договору.

05.09.12 працівником позивача на об'єкті
споживача в АДРЕСА_1 здійснено
перевірку схеми обліку, знято
електролічильник типу СА4 - И678 № 431092 і
замінено на лічильник типу NP MME-3FO №
00861398, про що складено акт.

В акті зазначено, що схема обліку
змонтована згідно ПУЕ і ПКЕЕ, працює
вірно і придатна для комерційних
розрахунків за використану
електроенергію, показники знятого
лічильника становлять 56750, показники
знятого і встановленого лічильника
підтвердив своїм підписом споживач.

А з акта про використану
електроенергію (активну, реактивну) у
липні місяці 2012 року, доведеного
споживачем постачальнику, вбачається,
що покази лічильника № 431092 становлять
у розрахунковому періоді 5655 Квт, у
попередньому періоді - 5626.

19.11.12 позивач направив відповідачу
рахунок-фактуру № 687 на оплату спожитої
електричної енергії за листопад 2012
року, в якому значилось, що станом на
01.11.12 у відповідача зафіксована
заборгованість у розмірі 81042,14 грн.,
нараховано до сплати за розрахунковий
період 1 048,56 грн., всього до оплати
підлягало 82 090,7 грн.

Стягнення цієї суми і є предметом
спору.

Місцевий суд відмовив в позові з огляду
на відсутність акту про порушення
споживачем ПКЕЕ. Апеляційний суд
підтримав висновок суду першої
інстанції, але з інших мотивів. Так,
апеляційний суд зазначив, що
експертизою встановлена неможливість
спожити стільки електроенергії за 14
днів.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України вважає висновки судів
передчасними з огляду на наступне.

Висновки апеляційного суду фактично
ґрунтуються на результатах експертизи,
на розгляд якої були поставлені
питання, які (4 питання з 5 поставлених)
стосувалися можливості відповідача за
14 днів спожити 56750 кВт електроенергії.
(Лише одне питання стосувалося
правильності оплати електроенергії на
об'єкті відповідача). Тобто фактично
всі питання, крім останнього (на яке,
втім, експерт не дав відповіді,
оскільки у матеріалах справи не
міститься інформації щодо оплати за
споживання електроенергії), стосуються
кількості енергії, спожитої за 14 днів.

Разом з тим, суди не звернули уваги, що
зі змісту позовних вимог не вбачається
(а позивач не наполягає), що 56750 кВт. були
спожиті саме за такий період часу.
Більше того, позивач вказує на те, що
споживачем тривалий час (а.с. 58-80, т.1)
подавалися невірні показники, а саме
записувалися лише перші чотири цифри у
показниках лічильника, п'ята цифра
просто не бралася до уваги, що
призводило до подання звітів з
показниками вдесятеро меншими, ніж
були зафіксовані лічильником, а відтак,
до накопичення заборгованості.

Так, як вбачається з акту про
встановлення лічильники від 13.09.07,
покази лічильника є п'ятизначними.
П'ятизначні покази зафіксовані також у
акті про зняття лічильника від 05.09.12, з
чим погодився відповідач, підписавши
цей акт. При цьому, як відповідач, так і
його попередник, в звітах про
використаному енергію зазначали лише
перші 4 цифри. Зокрема, згідно
останнього звіту за липень, показники
склали 5655.

Цій обставині не було надано належної
правової оцінки судом першої
інстанції, а апеляційний суд відхилив
вказані доводи з посиланням на те, що
відповідач подавав чотирьохзначні
покази тому що перша цифра нуль і вона
не може вплинути на оплату за
використану електричну енергію. Разом
з тим, такі посилання спростовуються
обставинами справи, так як нуль - то не
перша, а остання цифра в зафіксованих
показниках (згідно акту від 05.09.12),
знаходиться після числа (тим самим
множачи його на 10) та вона суттєво
впливає на порядок числа, а відтак, і на
правильність даних про кількість
спожитої енергії.

З вищевикладеного вбачається, що
прийняття за період виникнення
заборгованості 14 днів не відповідає
суті та змісту позовних вимог, цей
період ніяким чином не обґрунтований, а
тому суду апеляційної інстанції слід
було по-перше, ставити на вирішення
експертизи коректні запитання, а
по-друге, давати оцінку результатам
експертизи не окремо, а у контекстному
взаємозв'язку із іншими доказами та зі
змістом позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів Вищого
господарського суду України вважає, що
суди фактично не розглянули питання
оплати заборгованості за спожиту
електроенергію. Так, відмовляючи в
позові, суди не спростували той факт,
що покази лічильника складають 56750 Квт,
а оплаченими показниками є 5655 Квт, та
відмовили у позові про стягнення
власне заборгованості за енергію,
обліковану лічильником, яка
обліковується як різниця між
отриманими та оплаченими обсягами
споживання.

Такі висновки судів суперечать ст. 525
Цивільного кодексу України, відповідно
до якої, одностороння відмова від
зобов'язання не допускається. Тобто,
отримавши товар (в тому числі,
електроенергію), сторона зобов'язана
його оплатити.

Також судами не перевірені
правовідносини між сторонами на
предмет правонаступництва відповідача
прав та обов'язків ФОП ОСОБА_8, який
помер. Судами не дано правової оцінки
тому, що 11.07.11 відповідач звернувся до
позивача з заявою, в якій просив
переоформити договір № 687 про
постачання електричної енергії з ФОП
ОСОБА_8 на нього, що і було зроблено
12.07.11. При цьому прилади обліку були
залишені попередні. З вищезазначеного
вбачається, що суд мав оцінити, чи
відповідає відповідач за показники
лічильника, які вказувалися його
попередником.

За таких обставин Вищий господарський
суд позбавлений можливості ухвалити
рішення по суті спору, так як не всі
обставини справи є з'ясованими, а
відтак, спір стосується не
правозастосування, а встановлення
обставин справи, що не відноситься до
компетенції Вищого господарського
суду України. Тому ухвалені у справі
судові акти підлягають скасуванню, а
справа - направленню на новий розгляд
до місцевого господарського суду.

При новому розгляді, суду слід
з'ясувати наведені в цій постанові
обставини справи, дослідити наявні у
справі докази, дати їм, та доводам
сторін належну правову оцінку та
ухвалити законне та обґрунтоване
рішення. Під час нового розгляду справи
суду слід врахувати, що рішення є
законним тоді, коли суд, виконавши всі
вимоги процесуального закону і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив спір у відповідності з нормами
матеріального права, а обґрунтованим
визнається рішення, в якому повно
відображені обставини, що мають
значення для даної справи, висновки
суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, підтвердженими в судовому
засіданні.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України Вищий
господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
"Черкасиобленерго" в особі
Смілянського району електричних мереж
задовольнити, рішення господарського
суду Черкаської області від 20.02.13 та
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 04.02.14 у справі
№12/5026/1806/2012 скасувати. Справу направити
на новий розгляд до господарського
суду Черкаської області.

Головуючий - суддя В. І.
Дерепа

Судді Б. М. Грек

В. В. Палій