м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 5011-8/15343-2012 01.04.14Суддя Мудрий
С.М. розглянувши справу

за позовом публічного акціонерного
товариства "Родовід Банк"

до 1) відкритого акціонерного
товариства Банк "БІГ Енергія"

2) державного підприємства
"Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

3) товариства з обмеженою
відповідальністю "Есттерра"

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідачів

товариство з обмеженою
відповідальністю "Сорпо Інвест"

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача Національний банк України

за участі Прокуратури Київської
області

про визнання недійсними
договорів та повернення безпідставно
набутих коштів у розмірі 120 301 864,67 грн.

Представники сторін:

від позивача: Курята І.В. -
представник за довіреністю № 289 від
27.09.2013 року;

від відповідача 1: Мартян О.В. -
представник за довіреністю № 223 від
27.02.2014 року;

від відповідача 2: Шпорило Я.І. -
представник за довіреністю № 35-30-1 від
03.01.2014 року;

від відповідача 3: не з'явився;

від третьої особи 1: не з'явився;

від третьої особи 2:Ященко М.В. -
представник за довіреністю № 18-255/603/1211
від 01.02.2013 року;

від прокуратури: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Родовід Банк" звернулось до
господарського суду міста Києва із
позовною заявою до відкритого
акціонерного товариства Банк "Біг
Енергія", державного підприємства
"Міжнародний аеропорт "Бориспіль",
товариства з обмеженою
відповідальністю "Есттерра" (з
врахуванням уточнень, поданих 31.01.2013
року) про визнання недійсними
договорів та повернення безпідставно
набутих коштів у розмірі 120301864,67 грн., за
участі третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідачів товариства з
обмеженою відповідальністю "Сорпо
Інвест".

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що на момент укладення
договору іпотеки від 25.12.2009 року
сторони помилялись щодо існування
предметів іпотеки в тому виглядів в
якому їх було передано в іпотеку, а саме
щодо меж земельних ділянок у зв'язку з
чим вважає, що даний договір підлягає
визнанню недійсним.

Також, вважає, що договір строкового
банківського вкладу в національній
валюті юридичної особи-резидента №
104.1/03-Д-10 від 24.02.2010 року укладено
внаслідок помилки.

А, вимога про визнання договору про
відступлення прав вимоги за іпотечним
договором від 24.02.2010 року недійсним, є
похідною від вимоги про визнання
недійсним договору іпотеки від 25.12.2009
року.

Оскільки, договір про відступлення
прав вимоги за іпотечним договором від
24.02.2010 року, підлягає визнанню
недійсним, то відповідно відкладальна
обставина передачі позивачу
зобов'язань за депозитом не наступила,
а тому вимоги до ПАТ "Родовід Банк" за
договором банківського вкладу
(депозиту) № 30/10-11-06 від 10.11.2006 року та за
договором строкового банківського
вкладу в національній валюті юридичної
особи-резидента № 104.1/03-Д-10 від 24.02.2010
відсутні.

У зв'язку з вищезазначеним, позивач
звернувся до суду.

Рішенням господарського суду м. Києва
від 25.04.2013 року у справі №5011-8/15343-2012 у
позові відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 09.09.2013 року
апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства "Родовід Банк"
залишено без задоволення, а рішення
господарського суду міста Києва від
25.04.2013 року у справі №5011-8/15343-2012 - без
змін.

Постановою Вищого господарського суду
України від 22.01.2014 року касаційну
скаргу публічного акціонерного
товариства "Родовід Банк" задоволено
частково. Постанову Київського
апеляційного господарського суду від
09.09.2013 року та рішення господарського
суду міста Києва від 25.04.2013 р. у справі
№5011-8/15343-2012 скасовано, справу
направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Розпорядження керівника апарату
господарського суду м. Києва від 04.02.14
року, відповідно д п. 2.10. рішення зборів
господарського суду м. Києва від 03.02.2011
року (оформленого протоколом № 1 від
03.02.2011 року) та п. 3.1.13. Положення про
автоматизовану систему документообігу
суду було призначено повторний
автоматичний розподіл справи №
5011-8/15343-2012.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 06.02.2014 року прийнято справу
провадження, призначено розгляд справи
на 24.02.2014 року.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 24.02.2014 року розгляд справи
відкладено на 11.03.2014 року.

У судове засідання 11.03.2014 року
представники відповідача 1 та третіх
осіб 1, 2 не з'явилися, вимоги ухвали від
06.02.2014 року не виконали, про поважні
причини неявки суд не повідомили, хоча
про час та дату судового засідання
повідомлені належним чином, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштового відправлення № 014, 0169, 010 відповідно.

Представник позивача подав заяву про
зміну предмету позову та письмові
пояснення по справі.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 11.03.2014 року розгляд справи
відкладено на 01.04.2014 року.

У судове засідання 01.04.2014 року
представники відповідача 3, третіх осіб
1 та прокуратури не з'явилися, вимоги
ухвали від 06.02.2014 року не виконали, про
поважні причини неявки суд не
повідомили, хоча про час та дату
судового засідання повідомлені
належним чином.

Представник позивача підтримав подану
заяву про зміну предмету позову.

Представник відповідача 2 заперечує
проти поданої заяви та зазначає, що
позивачем позовні вимоги доповнені
новою вимогою та у зв'язку з цим просить
суд відмовити у прийти заяви до
розгляду.

Як вбачається з поданої заяви про зміну
предмету позову, позивач просить
визнати недійсним договір про передачу
активів та зобов'язань ВАТ Банк «Біг
Енергія» від 24.02.2010р. що фактично є
новою вимогою.

Відповідно до п. 3.11 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №18
від 26.12.2011 року «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» ГПК, зокрема статтею
22 цього Кодексу, не передбачено права
позивача на подання заяв (клопотань)
про "доповнення" або "уточнення"
позовних вимог, або заявлення
"додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в
разі надходження до господарського
суду однієї із зазначених заяв
(клопотань) останній, виходячи з її
змісту, а також змісту раніше поданої
позовної заяви та конкретних обставин
справи, повинен розцінювати її як:-
подання іншого (ще одного) позову, чи
збільшення або зменшення розміру
позовних вимог, чи об'єднання позовних
вимог, чи зміну предмета або підстав
позову.

У будь-якому з таких випадків позивачем
має бути додержано правил вчинення
відповідної процесуальної дії, а
недотримання ним таких правил тягне за
собою процесуальні наслідки,
передбачені ГПК та зазначені в цій
постанові.

Збільшено (чи зменшено) може бути лише
розмір вимог майнового характеру. Якщо
в заяві позивача йдеться про
збільшення розміру немайнових вимог
(наприклад, про визнання недійсним ще
одного акта крім того, стосовно якого
відповідну вимогу вже заявлено), то
фактично також йдеться про подання
іншого позову.

Пунктом 3.12 зазначеної постанови
визначено, право позивача на зміну
предмета або підстави позову може бути
реалізоване лише до початку розгляду
господарським судом справи по суті та
лише у суді першої інстанції шляхом
подання до суду відповідної письмової
заяви, яка за формою і змістом має
узгоджуватися із статтею 54 ГПК з
доданням до неї документів, зазначених
у статті 57 названого Кодексу.
Невідповідність згаданої заяви
вимогам цих норм процесуального права
є підставою для її повернення з
підстав, передбачених частиною першою
статті 63 ГПК.

Заяви про зміну предмета або підстави
позову, які відповідають вимогам
статей 54 і 57 ГПК, проте подані після
початку розгляду господарським судом
справи по суті, залишаються без
розгляду і приєднуються до матеріалів
справи, про що суд зазначає в описовій
частині рішення, прийнятого по суті
спору (або в ухвалі, якою закінчується
розгляд справи).

Під предметом позову розуміється певна
матеріально-правова вимога позивача до
відповідача, стосовно якої позивач
просить прийняти судове рішення.
Підставу позову становлять обставини,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги
щодо захисту права та охоронюваного
законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає
зміну вимоги, з якою позивач звернувся
до відповідача, а зміна підстав позову -
це зміна обставин, на яких ґрунтується
вимога позивача. Одночасна зміна і
предмета, і підстав позову не
допускається.

У разі подання позивачем заяви,
направленої на одночасну зміну
предмета і підстав позову,
господарський суд повинен відмовити в
задоволенні такої заяви і, приєднавши
її до матеріалів справи та зазначивши
про цю відмову в описовій частині
рішення (або в ухвалі, якою
закінчується розгляд справи),
розглянути по суті раніше заявлені
позовні вимоги, якщо позивач не
відмовляється від позову. Позивач при
цьому не позбавлений права звернутися
з новим позовом у загальному порядку.

Оскільки, позивачем фактично заявлено
нова вимоги, тому суд відмовляє в
прийняті даної заяви та зазначає, що
позивач не позбавлений звернутися в
суд з новим позовом у загальному
порядку.

Представник позивача підтримав
позовні вимоги, просив суд позов
задовольнити.

Представники відповідачів 1 та 2
заперечували проти позову та просили
суд відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Представник третьої особи 2 виніс
розгляд справи на розсуд суду.

Заслухавши пояснення представника
позивача, відповідача 1 та 2, третьої
особи 2, дослідивши наявні в матеріалах
справи докази, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні дані, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
вважає, що позовні вимоги позивача не
підлягають задоволенню.

Частина 1 статті 202 ЦК України
передбачає, що правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України
передбачає, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

24.02.2010 року між публічним акціонерним
товариством "Родовід банк" та відкритим
акціонерним товариством Банк «БІГ
Енергія» укладено договір про передачу
активів та зобов'язань ВАТ Банк "БІГ
Енергія", яким регулюються відносини,
що пов'язані із зміною боржника (Банку
"БІГ Енергія") у зобов'язаннях, що
виникають з договору банківського
вкладу (депозиту) №30/10-11-06 від 10.11.2006,
укладеного з Державним підприємством
"Міжнародний аеропорт "Бориспіль" та
заміною кредитора (Банку "БІГ Енергія")
у зобов'язаннях, що виникають з
кредитного договору №01/01-12-2009 від
25.12.2009, укладеного з товариством з
обмеженою відповідальністю
"СОРПО-ІНВЕСТ".

Відповідно до умов договору, а саме п. п.
2.1., 3.1 Банк "БІГ енергія" передає РОДОВІД
БАНКУ:

- частину своїх зобов'язань,
встановлених договором банківського
вкладу (депозиту) №30/10-11-06 (переводить
на РОДОВІД БАНК частину свого боргу за
договором банківського вкладу
№30/10-11-06), внаслідок чого РОДОВІД БАНК
заміняє Банк "БІГ Енергія" як
зобов'язану сторону у зобов'язанні із
виплати ДП "МА "Бориспіль" суми вкладу
та у зобов'язанні зі сплати ДП "МА
"Бориспіль" процентів на таку суму
вкладу, а саме: РОДОВІД БАНК стає
зобов'язаним здійснити (виконати)
замість Банку "БІГ Енергія"обов'язок з
виплати ДП "МА "Бориспіль" суми вкладу у
розмірі 102743013,69 грн. та процентів у
розмірі 4323 651,21 грн.;

- усі свої права за Кредитним договором
№01/01-12-2009, відступає права вимоги до ТОВ
"СОРПО-ІНВЕСТ" за Кредитним договором
№01/01-12-2009 на користь РОДОВІД БАНКУ,
внаслідок чого РОДОВІД БАНК заміняє
Банк "БІГ Енергія" як кредитора у
наступних зобов'язаннях, втому числі,
але не виключно: розмір основного
зобов'язання 107 000 000,00 грн, процентна
ставка за користування кредитними
коштами - 19% річних, що станом на дату
підписання договору складає 66664,90 коп.,
сплата нарахованих процентів
здійснюється в кінці строку дії
кредитного договору, строк повернення
кредитних коштів - 07.06.2010 та в інших
правовідносинах відповідно до умов
кредитного договору.

Згідно із п.п. 2.5., 2.7., 3.9., 3.13. договору
передача РОДОВІД БАНКУ зобов'язань за
депозитом та передача РОДОВІД БАНКУ
прав вимоги за кредитним договором
здійснюється згідно з цим договором та
згідно з Актами про
передавання-приймання зобов'язань за
депозитом та прав вимоги за кредитним
договором.

Днем передачі зобов'язань за депозитом
та права вимоги за кредитним договором
є день підписання сторонами Акту про
передавання-приймання зобов'язань за
депозитом та Акту про
передавання-приймання прав вимоги за
кредитним договором, укладення
договору про відступлення права за
договором іпотеки.

Як передбачено розділом 4 договору,
сторони домовились, що після передачі
Банком "БІГ Енергія" РОДОВІД БАНКУ
зобов'язань за депозитом та прав вимоги
за кредитним договором Банк "БІГ
Енергія" зобов'язаний сплатити РОДОВІД
БАНКУ суму зобов'язань за депозитом,
яка становить 107 066 664,90 грн. та
складається із суми вкладу та суми
процентів, а РОДОВІД БАНК зобов'язаний
сплатити Банку "БІГ Енергія" вартість
прав вимоги за кредитним договором
№01/01-12-2009, яка відповідно до звіту про
незалежну оцінку вартості активів ВАТ
Банк "БІГ Енергія" у вигляді майнових
прав (права вимоги) за кредитним
договором №01/01-12/2009 від 25.12.2009 з ТОВ
"СОРПО ІНВЕСТ" становить 107 066 664,90 грн.

24.02.2010 сторонами договору підписані акт
прийому-передачі документів та
інформації за правами вимоги за
кредитним договором №01/01-12-2009 від 25.12.2009
року, акт про передавання-приймання
права вимоги, договір про відступлення
прав вимоги за іпотечним договором, акт
приймання-передачі документів до
договору про відступлення прав вимоги
за іпотечним договором, акт про
передавання-приймання зобов'язань за
депозитом, акт прийому-передачі
документів та інформації за
зобов'язаннями за договором
банківського вкладу (депозиту) №30/10-11-06
від 10.11.2006 року.

Також, у матеріалах справи міститься
заява про зарахування зустрічних
однорідних вимог, адресована позивачем
відкритому акціонерному товариству
Банк "БІГ Енергія", з якої вбачається, що
ПАТ "РОДОВІД БАНК" заявляє про
зарахування 24.02.2010 року зустрічних
однорідних вимог РОДОВІД БАНКУ до
Банку "Біг Енергія" та вимог Банку "Біг
Енергія" до РОДОВІД БАНКУ.

На виконання умов договору про
передачу активів та зобов'язань від
24.02.2010 року між ПАТ "РОДОВІД БАНК" (Банк)
та ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"
(вкладник) укладено договір строкового
банківського вкладу в національній
валюті юридичної особи-резидента
№104.1/03-Д-10 від 24.02.2010 року. За умовами
укладеного договору банківського
вкладу банк приймає від вкладника на
строковий депозитний рахунок №
0054 грошові кошти в сумі 107 066 664,90
грн. та зобов'язується повернути
вкладникові суму вкладу 02.03.2011 року і
сплатити нараховані проценти за
вкладом на умовах та в порядку,
встановлених цим договором.

Наявними у матеріалах справи доказами,
а саме банківською випискою про рух
коштів на депозитному рахунку ДП
"Міжнародний аеропорт "Бориспіль",
підтверджується належне виконання
сторонами умов договору строкового
банківського вкладу.

Рішенням господарського суду м. Києва
від 09.04.2012 року у справі № 34/547-33/120-2012
залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 26.07.2012 року,
стягнуто на користь ПАТ «Родовід Банк»
з ТОВ «Сорпо-Інвест», ВАТ «Есттерра»
заборгованість за кредитним договором
від 25.12.2009 року № 01/01-12-2009 в розмірі 121
005291,87 грн. шляхом звернення стягнення
на предмет іпотеки, належний ВАТ
«Есттерра»: дві земельні ділянки
(державні акти на право власності ЯЖ №
403906. ЯЖ № 403906).

Позивач в обґрунтування вимог про
визнання недійсним договору іпотеки
від 25.12.2009 року, укладеного між
відкритим акціонерним товариством
Банк "Біг Енергія" та відкритим
акціонерним товариством "Есттерра",
посилається на те, що на момент
укладення оскаржуваного договору
сторони помилялись щодо існування
предметів іпотеки в тому виглядів в
якому їх було передано в іпотеку, а саме
щодо меж земельних ділянок та
посилається на рішення господарського
суду міста Києва від 27.10.2011 у справі №
30/284, яким скасовано державну
реєстрацію державних актів на земельні
ділянки, що є предметом іпотеки за
оскаржуваним іпотечним договором, як
на окремі об'єкти нерухомості.

Відповідно до частини 2 статті 16 ЦК
України, одним із способів захисту
цивільного права може бути зокрема,
визнання правочину недійсним.

Згідно з статтею 215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК
України.

Статтею 203 ЦК України передбачено, що
зміст правочину не може суперечити
Цивільному Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства. Особа,
яка вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.
Правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч.1 статті 229 ЦК України
якщо особа, яка вчинила правочин,
помилилася щодо обставин, які мають
істотне значення, такий правочин може
бути визнаний судом недійсним. Істотне
значення має помилка щодо природи
правочину, прав та обов'язків сторін,
таких властивостей і якостей речі, які
значно знижують її цінність або
можливість використання за цільовим
призначенням. Помилка щодо мотивів
правочину не має істотного значення,
крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п.3.9 постанови пленуму Вищого
господарського суду України №11 від 29
травня 2013 року «Про деякі питання
визнання правочинів (господарських
договорів) недійсними» під помилкою
слід розуміти таке неправильне
сприйняття стороною правочину
предмета чи інших істотних умов
останнього, що вплинуло на її
волевиявлення, за відсутності якого
можна вважати, що правочин не було б
вчинено. Помилка повинна мати істотне
значення, зачіпати природу правочину
або такі якості його предмета, які
значно знижують можливість його
використання за призначенням. При
цьому істотною вважається така
помилка, наслідки якої неможливо
усунути або їх усунення вимагає
значних витрат від особи, що
помилилася, - з урахуванням її
майнового становища, характеру
діяльності тощо. Обставини, з приводу
яких помилилася особа, мають бути
наявними на час вчинення правочину.

На момент укладення договору іпотеки
від 25.12.2009 року предмет іпотеки
(земельні ділянки) відповідав вимогам
ч. 1, 3 ст. 5 Закону України "Про іпотеку".

Так, рішенням господарського суду м.
Києва від 27.10.2011 року у справі № 30/284 не
було визнано державні акти на землю
серії ЯЖ № 403906 та ЯЖ № 403907 такими, що не
відповідають діючому законодавству.

Крім того, заборгованість за кредитним
договором від 25.12.2009 року № 01/01-12-2009 в
розмірі 121 005 291,87 грн. було стягнуто ПАТ
«Родовід Банк» з ТОВ «Сорпо-Інвест».
ВАТ «Есттерра» шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки, належний
ВАТ «Есттерра». а саме на дві земельні
ділянки (державні акти на право
власності ЯЖ № 403906, ЯЖ № 403906).

Господарським судом м. Києва та
Київським апеляційним господарським
судом у межах розгляду справи
№34/547-33/120-2012 не спростовано існування
предмету іпотеки, а саме: цих двох
земельних ділянок (державні акти на
право власності ЯЖ № 403906. ЯЖ № 403906).

А також, рішенням Господарського суду
м. Києва від 27.10.2011 року у справі № 30/284
не скасовано державну реєстрацію
державних актів на землю серії ЯЖ № 403906
та ЯЖ № 403907, а зобов'язано управління
Держкомзему у Києво-Святошинському
районі Київської області скасувати
державну реєстрацію державних актів на
землю серії ЯЖ № 403906 та ЯЖ № 403907.

Факт виконання чи можливості виконання
даного рішення в натурі відсутні.

Як встановлено судом, зміна цільового
призначення земельних ділянок, що були
передані в іпотеку відбулася до
укладання зазначеного договору, проте,
факт незаконної зміни цільового
призначення був встановлений рішення
господарського суду м. Києва у справі
№30/284 27.10.2011 року, тобто після укладення
оскаржуваного іпотечного договору та у
зв'язку з цим відсутні обставини з
приводу яких помилялась особа на
момент вчинення правочину.

А тому, суд вважає, що сторонами, які
укладали спірний правочин (договір
іпотеки від 25.12.2009 року) та виявляли
власну волю до його укладання, не
підтверджено факт невірного
сприймання фактичних обставин
правочину, вказаних ПАТ "РОДОВІД БАНК"
як підстави визнання його недійсності,
а отже при укладанні правочину сторони
не помилялись, та повністю
усвідомлювали правові наслідки своїх
дій.

Таким чином, позивачем не доведено суду
факт того,що сторони спірного договору,
при його укладанні діяли під впливом
помилки, тому вимоги позивача щодо
визнання договору іпотеки від 25.12.2009
року є необґрунтованими та такими, що
не підлягають задоволенню.

Згідно із ч. 1 статті 216 ЦК України
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із
сторін зобов'язана повернути другій
стороні у натурі все, що вона одержала
на виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування.

Оскільки підставою для визнання
договору про відступлення права вимоги
за іпотечним договором від 24.02.2010 року
позивач зазначає недійсність договору
іпотеки від 25.12.2009 року, тому,
враховуючи відмову у позові про
визнання недійсним договору іпотеки
від 25.12.2009 року, в частині позовних
вимог про застосування наслідків його
недійсності суд відмовляє.

Вимога позивача про визнання відсутнім
у державного підприємства "Міжнародний
аеропорт "Бориспіль" права вимоги за
договором банківського вкладу
(депозиту) № 30/10-11-06 від 10.11.2006 року та за
договором строкового банківського
вкладу в національній валюті юридичної
особи-резидента № 104.1/03-Д-10 від 24.02.2010,
також не підлягає задоволенню з огляду
на наступне.

Так, позивач зазначає про те, що згідно
з умовами договору про передачу
активів та зобов'язань від 24.02.2010 року
однією з відкладальних обставин
передачі ПАТ "Родовід Банк"
зобов'язань за депозитом є укладення
договору про відступлення прав за
договором іпотеки.

Як вважає позивач, оскільки договір про
відступлення прав вимоги за іпотечним
договором від 24.02.2010 року, підлягає
визнанню недійсним з підстав наведених
вище, то відповідно відкладальна
обставина передачі позивачу
зобов'язань за депозитом не наступила,
а тому вимоги до ПАТ "Родовід Банк" за
договором банківського вкладу
(депозиту) № 30/10-11-06 від 10.11.2006 року та за
договором строкового банківського
вкладу в національній валюті юридичної
особи-резидента № 104.1/03-Д-10 від 24.02.2010
відсутні.

Оскільки судом не визнано договір про
відступлення права вимоги за іпотечним
договором від 24.02.2010 року недійсним,
тому вимоги позивача про визнання
відсутнім у державного підприємства
"Міжнародний аеропорт "Бориспіль" права
вимоги за договором банківського
вкладу (депозиту) № 30/10-11-06 від 10.11.2006
року та за договором строкового
банківського вкладу в національній
валюті юридичної особи-резидента №
104.1/03-Д-10 від 24.02.2010 року також не
підлягають задоволенню.

Крім цього, позивачем також заявлено
вимогу про стягнення з державного
підприємства "Міжнародний аеропорт
"Бориспіль" на користь публічного
акціонерного товариства "Родовід Банк"
безпідставно набутих за договором
строкового банківського вкладу в
національній валюті юридичної
особи-резидента № 104.1/03-Д-10 від 24.02.2010
року грошових коштів у розмірі 120 301 864,67
грн.

В обґрунтування даної вимоги позивач
посилається на відсутність у
державного підприємства "Міжнародний
аеропорт "Бориспіль" права вимоги за
договором строкового банківського
вкладу в національній валюті юридичної
особи-резидента № 104.1/03-Д-10 від 24.02.2010
року, у зв'язку з наявністю підстав для
визнання зазначеного договору
недійсним, а тому відповідно кошти
одержані ДП "Міжнародний аеропорт
"Бориспіль" за таким договором
підлягають поверненню ПАТ "Родовід
Банк".

Згідно ч. 1 статті 1212 ЦК України особа,
яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи без
достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно) зобов'язана
його повернути. Особа зобов'язана
повернути майно і тоді, коли підстава,
на якій воно було набуте, згодом
відпала.

Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події (ч. 2).

Відповідно до ч. 3 вказаної статті
положення цієї глави застосовуються
також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним
правочином;

2) витребування майна власником із
чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із
сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка
незаконно набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи.

Вказана норма Цивільного кодексу
України підлягає застосуванню у
випадку, коли підстава, на якій було
набуте або збережене майно, на момент
набуття або збереження існувала, але
згодом відпала. Наприклад, коли
правочин, на підставі якого
передавалася річ, згодом був визнаний
недійсним або коли закінчився строк
дії договору, на підставі якого особа
одержала майно, тощо.

Так, договір строкового банківського
вкладу в національній валюті юридичної
особи-резидента № 104.1/03-Д-10 від 24.02.2010
року, за яким ДП "Міжнародний аеропорт
"Бориспіль" одержало від позивача кошти
не визнано судом недійсним, отже
підстави для повернення даних коштів
ПАТ "Родовід Банк" відсутні.

Таким чином, вимога позивача про
стягнення з державного підприємства
"Міжнародний аеропорт "Бориспіль"
безпідставно набутих за договором
строкового банківського вкладу в
національній валюті юридичної
особи-резидента № 104.1/03-Д-10 від 24.02.2010
грошових коштів у розмірі 120 301 864,67
грн.є необґрунтованою та такою, що не
підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України,
судові витрати складаються з судового
збору, сум, що підлягають сплаті за
проведення судової експертизи,
призначеної господарським судом,
витрат, пов'язаних з оглядом та
дослідженням речових доказів у місці
їх знаходження, оплати послуг
перекладача, адвоката та інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи. Розмір
судового збору, порядок його сплати,
повернення і звільнення від сплати
встановлюються законом.

Судовий збір, відповідно до статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись
ч.1 ст. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, 49, ст.ст. 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК
України, рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання рішення: 07.04.2014 року.

Суддя
С.М. Мудрий