ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 року Справа № 05/14/2617

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Ткаченко Н.Г. - головуючого, Коробенка
Г.П., Куровського С.В. - доповідача,за
участю представників: ФДМУ - Янчук М.А.,

Черкаський державний завод хімічних
реактивів" - Якшин С.О.,

ТОВ "Українська аграрна і хімічна
компанія" - Колесников Д.В., Разінькова
М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Українська аграрна

і хімічна компанія"

на постанову Київського
апеляційного господарського суду від
15.01.2014

у справі №05/14/2617
господарського суду Черкаської
області

за заявою
Виробничо-комерційної фірми "Резон"

до Підприємства
"Черкаський державний завод хімічних
реактивів"

про визнання банкрутом,

встановив:

Ухвалою господарського суду
Черкаської області від 24.10.2013 (суддя
Швидкий В.А.) продовжено строк
процедури санації Підприємства
"Черкаський державний завод хімічних
реактивів" та повноважень керуючого
санацією - Онищенка В.Д. на три місці.
План санації Підприємства "Черкаський
державний завод хімічних реактивів"
затверджено.

Постановою Київського
апеляційного господарського суду від
15.01.2014 (колегія суддів у складі:
Пантелієнко В.О. - головуючий, Верховець
А.А., Разіна Т.І.) ухвалу господарського
суду Черкаської області від 24.10.2013
залишено без змін.

В касаційній скарзі (враховуючи
доповнення до касаційної скарги)
Товариство з обмеженою
відповідальністю (далі ТОВ) "Українська
аграрна і хімічна компанія" просить
скасувати постанову Київського
апеляційного господарського суду від
15.01.2014 і передати справу на новий
розгляд до Київського апеляційного
господарського суду. В обґрунтування
посилається на порушення та
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права,
а саме ст.ст. 11, 17, 18, 31 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
ст.ст. 43, 79, 105 ГПК України.

Перевіривши матеріали справи та доводи
касаційної скарги, проаналізувавши
правильність застосування судами
першої і апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого господарського
суду України дійшла висновку, про
часткове задоволення касаційної
скарги виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
ухвалою господарського суду
Черкаської області від 16.10.2009 порушено
провадження у справі про банкрутство
Підприємства "Черкаський державний
завод хімічних реактивів".

Ухвалою господарського суду
Черкаської області від 29.08.2012 введено
процедуру санації боржника.

Ухвалою господарського суду
Черкаської області від 29.01.2013 керуючим
санацією Підприємства "Черкаський
державний завод хімічних реактивів"
призначено керівника цього
підприємства Онищенка В.Д.

Ухвалою господарського суду
Черкаської області від 26.06.2013
призначено розгляд заяви про
затвердження плану санації боржника.

Ухвалами господарського суду
Черкаської області від 13.08.2013 та від
20.09.2013 продовжено строк процедури
санації Підприємства "Черкаський
державний завод хімічних реактивів" та
повноважень керуючого санацією -
Онищенка В.Д. на один місяць.

В судовому засіданні 20.09.2013 надано на
затвердження суду план санації
Підприємства "Черкаський державний
завод хімічних реактивів".

Затверджуючи план санації боржника,
суд першої інстанції, з яким погодився
апеляційний господарський суд, виходив
з того, що план санації схвалений
більшістю голосів, погоджено із
заставним кредитором та Фондом
державного майна України (із
відповідними застереженнями),
відповідає вимогам ст. 18 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
а виконання плану санації є єдиним
засобом відновлення платоспроможності
державного підприємства, задоволення
заборгованості та заробітній платі та
кредиторської заборгованості.

Однак, з такими висновками судів
попередніх інстанцій погодитись не
можна.

Згідно зі ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до чинного законодавства
рішення суду є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги процесуального
законодавства і всебічно перевіривши
обставини, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин, а за їх
відсутності - на підставі закону, що
регулює подібні відносини, або
виходячи із загальних засад і змісту
законодавства України.

Оскаржувані ухвала та постанова
господарських судів першої та
апеляційної інстанцій зазначеним вище
вимогам не відповідають.

Відповідно до ст.41 ГПК України
господарські суди розглядають справи
про банкрутство у порядку провадження,
передбаченому ГПК України, з
урахуванням особливостей,
встановлених Законом України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(далі Закон).

Ст. 1 Закону визначено, що санація -
система заходів, що здійснюються під
час провадження у справі про
банкрутство з метою запобігання
визнання боржника банкрутом та його
ліквідації, спрямована на оздоровлення
фінансово-господарського становища
боржника, а також задоволення в повному
обсязі або частково вимог кредиторів
шляхом кредитування, реструктуризації
підприємства, боргів і капіталу та (або)
зміну організаційно-правової та
виробничої структури боржника.

Відповідно до ст. 18 Закону протягом
трьох місяців з дня винесення ухвали
про санацію боржника керуючий санацією
зобов'язаний подати комітету
кредиторів для схвалення план санації
боржника, крім випадків, передбачених
цим Законом.

План санації повинен містити заходи
щодо відновлення платоспроможності
боржника, умови участі інвесторів, за
їх наявності, у повному або частковому
задоволенні вимог кредиторів, зокрема
шляхом переведення боргу (частини
боргу) на інвестора, строк та
черговість виплати боржником або
інвестором боргу кредиторам та умови
відповідальності інвестора за
невиконання взятих згідно з планом
санації зобов'язань.

План санації повинен передбачати строк
відновлення платоспроможності
боржника. Платоспроможність
вважається відновленою за відсутності
ознак банкрутства, визначених цим
Законом.

У разі наявності інвесторів план
санації розробляється та погоджується
за участю інвесторів.

План санації може містити умови про:
виконання зобов'язань боржника третіми
особами; обмін вимог кредиторів на
активи боржника та (або) його
корпоративні права; задоволення вимог
кредиторів іншим способом, що не
суперечить закону.

Заходами щодо відновлення
платоспроможності боржника, які
містять план санації, можуть бути:
реструктуризація підприємства;
перепрофілювання виробництва;
закриття нерентабельних виробництв;
відстрочка та (або) розстрочка платежів
або прощення (списання) частини боргів,
про що укладається мирова угода;
ліквідація дебіторської
заборгованості; реструктуризація
активів боржника відповідно до вимог
цього Закону; продаж частини майна
боржника; зобов'язання інвестора про
погашення боргу (частини боргу)
боржника, зокрема шляхом переведення
на нього боргу (частини боргу) та його
відповідальність за невиконання
взятих на себе зобов'язань; виконання
зобов'язань боржника власником майна
боржника та його відповідальність за
невиконання взятих на себе зобов'язань;
продаж майна боржника як цілісного
майнового комплексу (для недержавних
підприємств); одержання кредиту для
виплати вихідної допомоги працівникам
боржника, які звільняються згідно з
планом санації, який відшкодовується в
першу чергу згідно зі статтею 31 цього
Закону за рахунок реалізації майна
боржника; звільнення працівників
боржника, які не можуть бути задіяні в
процесі реалізації плану санації.
Вихідна допомога у цьому разі
виплачується за рахунок інвестора, а за
його відсутності - за рахунок
реалізації майна боржника або за
рахунок кредиту, одержаного для цієї
мети; інші способи відновлення
платоспроможності боржника.

Враховуючи зазначені вимоги, в плані
санації мають міститися умови про
задоволення вимог кредиторів лише у
спосіб передбачений Законом. Керуючий
санацією повинен при розробленні плану
санації шляхом розрахунків з
посиланням на документи, які
підтверджують право власності на майно
боржника, визначити систему заходів та
строк відновлення платоспроможності
боржника; строк, об'єм та черговість
виплати боргу кредиторам.

Таким чином, при затвердженні плану
санації господарський суд зобов'язаний
з'ясувати істотні умови плану санації
та надати їм належну правову оцінку, а
також перевірити порядок проведення
зборів комітету кредиторів та
схвалення ним плану санації.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно плану санації Підприємства
"Черкаський державний завод хімічних
реактивів" заходи з відновлення
платоспроможності боржника при
здійсненні процедури санації
включають: стягнення дебіторської
заборгованості; участь інвесторів у
відновленні платоспроможності
боржника; передача об'єктів соціальної
сфери та державного житлового фонду до
комунальної власності; передача майна
в оренду, виручка від оренди; списання
необоротних активів; заходи щодо
відстрочки та/або розстрочки платежів
або прощення (списання частини
платежів).

Основними напрямками плану санації є
операційна і фінансова
реструктуризації підприємства, які
відображені на 25-26 аркушах плану
санації.

З метою відновлення платоспроможності
та погашення кредиторської
заборгованості боржника до участі в
санації були залучені наступні
Інвестори: Підприємство "Тясмин"
Громадської організації "Асамблея
інвалідів Черкащини "Тясмин" (далі -
Інвестор1) та Приватне підприємство
"Енеком" (далі - Інвестор2), які взяли на
себе зобов'язання по погашенню
конкурсної заборгованості та частини
поточної заборгованості Підприємства
"Черкаський державний завод хімічних
реактивів".

Інвестор 1 та Інвестор 2 в обмін на
інвестиційні кошти набуватимуть права
власності на майно боржника на умовах,
визначених планом санації та
інвестиційним договором.

Передбачено відчуження майна боржника
на суму задоволення вимог конкурсних
кредиторів та коштів, необхідних для
покриття витрат, пов'язаних з
проведенням судової процедури.

Затверджуючи план санації боржника,
судами попередніх інстанцій в повному
обсязі не перевірено реальність плану
санації та його виконання, зокрема
відомості про фінансовий стан
інвесторів, оскільки поза увагою
залишилися твердження кредитора - ТОВ
"Українська аграрна і хімічна
промисловість" про наявність рішення
господарського суду Черкаської
області від 06.08.2010 у справі № 925/1027/13,
яким присуджено до стягнення з
Інвестора 2 - Приватного підприємства
„Енеком" 420000,00 грн. попередньої оплати
за непоставлене обладнання, 170000,00 грн.
безпідставно одержаних коштів, 2 989,72
грн. процентів за користування чужими
грошовими коштами. Тобто, поза межами
господарських судів попередніх
інстанцій залишилися не з'ясованими
обставини щодо фінансової та технічної
можливості інвесторів виконати
передбачені планом санації заходи.

Крім того, як вбачається з плану
санації боржника, інвестиційні
договори № 1 та № 2 від 30.04.2013 є ключовою
складовою плану санації Підприємства,
оскільки залучення інвестиційних
коштів є єдиним заходом фінансового
оздоровлення боржника в обмін на
набуття права власності на майно
боржника відбувається на умовах,
визначених цими договорами.

Однак, судами не досліджено питання
щодо використання майна, вказаного у
додатках до інвестиційних договорів, у
виробничій діяльності боржника -
державного підприємства та
необхідність погодження цього питання
з органом управління цим майном, тобто
Фондом державного майна України.
Висновок щодо нездійснення
підприємством виробничої діяльності
також повинен ґрунтуватися на
документах фінансової звітності, які
надаються суб'єктами господарювання
органам статистики.

Також не були перевірені судами
попередніх інстанцій доводи ТОВ
"Українська аграрна і хімічна
промисловість" про те, що план санації
розроблено за умов конфлікту інтересів
кредиторів і боржника, оскільки на дату
укладання інвестиційного договору № 2
засновником і власником інвестора був
керуючий санацію боржника, тобто
інвестиційні договори укладено із
заінтересованою особою.

Крім того, боржник - Підприємство
"Черкаський державний завод хімічних
реактивів" є державним підприємством,
відповідно до наказу Фонду державного
майна України від 05.10.2007 № 1612 функції з
управління майно передано Фонду
державного майна України.

При цьому, судом не було перевірено, чи
включений боржник до переліку
підприємств, що не підлягають
приватизації, визначеного Законом
України "Про перелік об"єктів права
державної власності, що не підлягають
приватизації".

Разом з тим, відповідно до п. 5 ст. 5
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" положення
цього закону застосовуються до
юридичних осіб - підприємств, що є
об'єктами права державної власності,
які не підлягають приватизації, в
частині санації чи ліквідації після
виключення їх у встановленому порядку
з переліку таких об'єктів.

Залишаючи ухвалу господарського суду
Черкаської області від 24.10.2013 без змін,
господарський суд апеляційної
інстанції вказаних недоліків суду
першої інстанції не усунув, на
зазначені вище обставини уваги не
звернув та не дав їм ніякої оцінки. В
той час як відповідно до ст. 101 ГПК
України у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд за
наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу.
Апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Крім того, поза увагою суду апеляційної
інстанції залишилися доводи
апеляційної скарги про те, що
інвестиційні договори № 1 та № 2 від
30.04.2013 є оспорюваними правочинами, в
зв'язку з чим було заявлено клопотання
про зупинення провадження у справі. На
підтвердження цього, апеляційному суду
були надані ухвали господарського суду
Черкаської області від 14.11.2013 у даній
справі та від 09.01.2014 у справі № 925/19/19
про порушення провадження у справах
про визнання недійсними інвестиційних
договорів.

Колегія суддів вважає, що відхиляючи
клопотання судом апеляційної
інстанції не було враховано, що
визнання недійсними вищевказаних
інвестиційних договорів унеможливлює
виконання плану санації.

Таким чином, суди першої та апеляційної
інстанцій допустили порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвели до неповного з'ясування
обставин справи, та без ретельного
дослідження фактів, на які посилалися
учасники провадження під час
оскарження вищенаведених судових
актів, у зв'язку з чим висновки судів
про затвердження плану санації
боржника, враховуючи вимоги Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", є
передчасними.

Допущені порушення не можуть бути
усунуті судом касаційної інстанції, в
силу встановлених меж перегляду справи
в суді касаційної інстанції та
повноважень, що передбачені ст. ст. 111-5,
111-7 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів касаційної інстанції вважає, що
прийняті у справі ухвала суду першої
інстанції та постанова суду
апеляційної інстанції про
затвердження плану санації підлягають
скасуванню з передачею справи на новий
розгляд до місцевого господарського
суду.

Під час нового розгляду справи
господарському суду необхідно
врахувати викладене, дослідити план
санації та відповідність дій посадових
осіб щодо вимог Закону, і в залежності
від встановленого, прийняти
обґрунтоване і законне судове рішення
з правильним застосуванням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11112 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргуТовариства з
обмеженою відповідальністю
"Українська аграрна і хімічна компанія
задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 15.01.2014 та
ухвалу господарського суду Черкаської
області від 24.10.2013 по справі № 05/14/2617
скасувати.

Справу № 05/14/2617 направити до
господарського суду Черкаської
області на новий розгляд.

Головуючий
Ткаченко Н.Г.

Судді
Коробенко Г.П.

Куровський С.В.