ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2014 року Справа № 921/281/13-г/10

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді Дерепи В.І.

суддів Бондар С.В.,
Палія В.В. (доповідач)

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

касаційну скаргу Гусятинської
центральної комунальної районної
лікарні

на постанову Львівського
апеляційного господарського суду від
23.10.2013

зі справи № 921/281/13-г/10

за позовом Заступника
Тернопільського прокурора з нагляду за

додержанням законів у
воєнній сфері в інтересах держави в

особі Державного
агентства резерву України в особі

Комунальної установи
Тернопільської обласної ради "База

спеціального медичного
постачання"

до Гусятинської
центральної комунальної районної
лікарні

про стягнення боргу в сумі 55
642, 32 грн.

за участю представників:

прокуратури: Кривоклуб Т.В.- посв. №000762
від 13.08.2012

позивача: не з'явився

відповідача: не з'явився

Розпорядженням секретаря
четвертої судової палати Вищого
господарського суду України від 01.04.2014
№05-05/99 змінено склад колегії суддів для
розгляду даної справи та сформовано
наступний склад суду для розгляду
справи № 921/281/13-г/10: Дерепа В.І.
-головуючий, Бондар С.В., Палій В.В.
(доповідач).

ВСТАНОВИВ:

Заступник Тернопільського
прокурора з нагляду за додержанням
законів у воєнній сфері звернувся до
господарського суду Тернопільської
області в інтересах держави в особі
Державного агентства резерву України в
особі Комунальної установи
Тернопільської обласної ради "База
спеціального медичного постачання" з
позовом до Гусятинської центральної
комунальної районної лікарні про
стягнення боргу в сумі 55 642,32грн. за
передані матеріальні цінності
мобілізаційного резерву.

Рішенням господарського
суду Тернопільської області від 11.06.2013
(суддя Півторак М.Є.) припинено
провадження у справі №921/281/13-г/10 в
частині стягнення з відповідача
8577,62грн. боргу, у іншій частині у позові
відмовлено. Припинення провадження у
справі мотивовано відмовою позивача
від позову в частині стягнення 8577,62грн.
Відмову від позову у іншій частині
мотивовано спливом строку позовної
давності для звернення із даним
позовом до суду.

Постановою Львівського
апеляційного господарського суду від
23.10.2013 (судді Галушко Н.А., Краєвська М.В.,
Кравчук Н.М.) апеляційну скаргу
Заступника Тернопільського прокурора
з нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері в інтересах держави в
особі Державного агентства резерву
України в особі Комунальної установи
Тернопільської обласної ради "База
спеціального медичного постачання"
задоволено частково, рішення
господарського суду Тернопільської
області від 11.06.2013 скасовано частково в
частині відмови у позові. У цій частині
позовні вимоги задоволено. Стягнуто з
відповідача на користь позивача
47064,70грн. заборгованості за передані
матеріальні цінності мобілізаційного
резерву, 1720,50грн. судового збору за
розгляд справи в суді першої інстанції,
860,25грн. судового збору за розгляд
справи в суді апеляційної інстанції. В
решті рішення господарського суду
Тернопільської області від 11.06.2013
залишено без змін.

У касаційній скарзі скаржник -
Гусятинська центральна комунальна
районна лікарня, не погоджуючись із
прийнятою постановою суду апеляційної
інстанції в частині, якою позовні
вимоги задоволено, просить її
скасувати, посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права, та залишити в силі рішення суду
першої інстанції.

Позивач у відзиві просить суд
касаційної інстанції судовий акт
попередньої інстанції залишити без
змін, а касаційну скаргу Гусятинської
центральної комунальної районної
лікарні без задоволення.

Представник прокуратури в усних
поясненнях, наданих у судовому
засіданні 03.04.2014, просив суд касаційну
скаргу залишити без задоволення, а
постанову апеляційної інстанції -без
змін.

Колегія суддів, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи, юридичну оцінку її
обставин та повноту їх встановлення,
дослідивши правильність застосування
господарськими судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, комунальною установою
Тернопільської обласної ради "База
спеціального медичного постачання", на
виконання наказу №2 Управління охорони
здоров'я облдержадміністрації від
26.11.1998 (виданого на підставі листа
Міністерства охорони здоров'я України
№ 266 від 14.08.1998), з метою запобігання
матеріальних збитків, по накладних в
період з березня 1997р. по липень 2002р.
передано Гусятинській центральній
районній лікарні матеріальні цінності
мобілізаційного резерву (медикаменти,
які мають мінімальний термін
придатності та вивільнені після
освіження з розривом у часі), без
попередньої оплати, на загальну суму 51
513,70 грн., що прийняті останнім через
представників, які діяли на підставі
довіреностей.

Згідно ст. 4 ЦК УРСР (який діяв станом на
час видання адміністративного акту та
передачі медикаментів) цивільні права
та обов'язки виникали, з
адміністративних актів. Отже, між
сторонами у справі виникли цивільні
права та обов'язки щодо переданих
медикаментів.

В рахунок оплати зазначених медичних
препаратів Гусятинською ЦКРЛ згідно
платіжних доручень на рахунок КУ ТОР
"База спецпостачання" перераховано
частину грошових коштів на загальну
суму 4 449,00грн.

Неналежне виконання відповідачем
обов'язку щодо оплати одержаних
матеріальних цінностей у повному
обсязі стало підставою для звернення
позивача із даним позовом до суду.

Як вірно встановлено судами попередніх
інстанцій, між комунальною установою
Тернопільської обласної ради "База
спеціального медичного постачання " та
відповідачем - Гусятинською
центральною районною лікарнею смт.
Гусятин виникли зобов'язання з
договору поставки.

Відповідно до ст. 245 ЦК УРСР (чинний
станом на час поставки медикаментів) за
договором поставки
організація-поставщик зобов'язується
передати у певні строки або строк
організації-покупцеві (замовникові) у
власність (в оперативне управління)
певну продукцію згідно з обов'язковим
для обох організацій плановим актом
розподілу продукції;
організація-покупець зобов'язується
прийняти продукцію і оплатити її за
встановленими цінами.

Договором поставки є також
договір, що укладається між
організаціями за їх розсудом, за яким
поставщик зобов'язується передати
покупцеві продукцію, що не
розподіляється в плановому порядку, в
строк, який не збігається з моментом
укладення договору.

Підписання покупцем видаткової
накладної, яка є первинним обліковим
документом у розумінні Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" і яка відповідає
вимогам, зокрема, статті 9 названого
Закону і Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку та фіксує факт
здійснення господарської операції і
встановлення договірних зобов'язань, є
підставою виникнення обов'язку щодо
здійснення розрахунків за отриманий
товар.

Як вірно встановлено судами попередніх
інстанцій, після прийняття
товару-медикаментів за видатковими
накладними, у відповідача виник
обов'язок щодо його оплати.

Відповідачем у поданому до суду першої
інстанції відзиві на позов № 691 від
23.04.2013 року (вх. № 8564) було заявлено про
сплив позовної давності та про її
застосування до спірних правовідносин.

Частиною третьою статті 276 ЦК України
передбачена можливість застосування
позовної даності, у тому числі й
спеціальної, лише за заявою сторони у
спорі, зробленою до винесення рішення
судом.

За статтею 83 ЦК УРСР (чинний станом на
час поставки медикаментів), позовна
давність не поширюється, зокрема, на
вимоги державних організацій про
повернення державного майна із
незаконного володіння колгоспів та
інших кооперативних і громадських
організацій або громадян; у випадках,
встановлених законодавством, і на інші
вимоги.

На час прийняття відповідачем
матеріальних цінностей державного
резерву у період з 1996 по лютий 1997 (до
набрання чинності Законом України "Про
державний матеріальний резерв")
відносини держави із зберігачами
державного резерву регулювались
Положенням про державний матеріальний
резерв, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України (далі - КМУ)
від 27.05.92 року N 280-05 (далі - Положення).

Пунктом 49 Положення визначено, що на
майнові вимоги Держкомрезерву України
та його підприємств про повернення їм
заборгованості, яка виникла із
операцій з матеріальними цінностями
держрезерву (поставка, зберігання,
відпуск, переміщення, перевезення
всіма видами транспорту) загальні та
скорочені строки пред'явлення
претензій та позовної давності не
поширюються.

Указом Президента України "Про заходи
щодо поліпшення роботи з
мобілізаційної підготовки народного
господарства України" від 14.11.95 року N
1039/95 установлено, що підприємства,
установи, організації всіх форм
власності в разі зміни форми власності,
власника, організаційної форми
підприємницької діяльності чи
підпорядкованості виконують раніше
визначені їм мобілізаційні завдання, у
тому числі щодо створення та
збереження мобілізаційних
потужностей, а також спеціальних
формувань та мобілізаційних резервів,
матеріальних і продовольчих ресурсів,
страхового фонду документації.

Відповідно до п.1.1 статуту комунальної
установи Тернопільської обласної ради
"База спеціального медичного
постачання", затвердженого
розпорядженням голови Тернопільської
обласної ради від 29.02.2008 р. № 43, остання
є правонаступником обласної бази
спеціального медичного постачання
управління охорони здоров"я
Тернопільської облдержадміністрації.

Відповідно до п.2 Статуту основною
метою діяльності і завданнями бази
спецмедпостачання є робота з
мобілізаційним резервом.

З 01.01.2004 набув чинності ЦК України.

Законом України "Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України" від
12.05.2004 року частину першу статті 268
доповнено пунктом 6, яким встановлено,
що на вимогу центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері державного
матеріального резерву, стосовно
виконання зобов'язань, що виплавають із
Закону України "Про державний
матеріальний резерв" позовна давність
не поширюється.

Встановивши, що позовна давність на
вимогу позивача про стягнення
заборгованості, яка виникла із
операцій з матеріальними цінностями
держрезерву, не поширюється, суд
апеляційної інстанції на законних
підставах скасував рішення суду першої
інстанції в частині відмови у
стягненні з відповідача 47
064,70грн. заборгованості за передані
матеріальні цінності мобілізаційного
резерву, задовольнивши позов у
зазначеній частині.

У іншій частині (щодо припинення
провадження у справі в частині
стягнення 8577,62грн.) судові акти
попередніх інстанцій не оскаржуються,
відповідно, у касаційному порядку не
переглядаються.

На підставі викладеного, колегія
суддів Вищого господарського суду
України вважає, що відповідно до вимог
статті 43 ГПК України постанова
апеляційного господарського суду
ґрунтується на всебічному, повному й
об'єктивному розгляді всіх обставин
справи, які мають значення для
вирішення спору, відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
а доводи касаційної скарги не
спростовують правильних висновків
попередньої судової інстанції, у
зв'язку з чим підстави для скасування
постанови відсутні.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України, -

П О С Т А Н О В И
В:

Касаційну скаргу Гусятинської
центральної комунальної районної
лікарні залишити без задоволення, а
постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 23.10.2013 у справі
№ 921/281/13-г/10 залишити без змін.

Головуючий суддя
В.І. Дерепа

Судді
С.В. Бондар

В.В. Палій