м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/2598/14 24.03.14

Суддя Отрош І.М., розглянувши справу

за позовомПриватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "АХА
Страхування"доВідкритого акціонерного
товариства Національної акціонерної
страхової компанії
"Оранта"простягнення 5079 грн. 80
коп.Представники: від позивача:
Самойленко П.М. - представник за
довіреністю № 3339/18 від 23.12.2013від
відповідача: не з'явилисьОБСТАВИНИ
СПРАВИ:

17.02.2014 до Господарського суду м. Києва
надійшла позовна заява Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "АХА Страхування " з вимогами
до Відкритого акціонерного товариства
Національної акціонерної страхової
компанії "Оранта" про стягнення 4569 грн.
80 коп.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що відповідач в
порушення норм чинного законодавства
України не виконав зобов'язання щодо
відшкодування шкоди, заподіяної
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди майну власника
автотранспортного засобу Toyota Corola,
державний номер НОМЕР_1, водієм
транспортного засобу ВАЗ 210994-20,
державний номер НОМЕР_2, цивільна
відповідальність власника якого
застрахована відповідачем відповідно
до Полісу обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АВ/7564526, та право вимоги за
якою перейшло до позивача.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 18.02.2014 порушено провадження у
справі № 910/2598/14 та справу призначено до
розгляду на 07.03.2014.

06.03.2014 до відділу діловодства
Господарського суду м. Києва від
представника відповідача надійшло
клопотання про розгляд справи за
відсутності представника відповідача.

07.03.2014 до відділу діловодства
Господарського суду м. Києва від
представника позивача надійшли
документи для залучення до матеріалів
справи.

Розпорядженням В.о. Голови
Господарського суду міста Києва від
07.03.2014 справу № 910/2598/14 передано
на розгляд судді Головіній К.І., у
зв'язку з перебуванням судді
Отрош І.М. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 07.03.2014 (суддя Головіна К.І.) справу
прийнято до провадження та призначено
до розгляду на 24.03.2014.

Розпорядженням Заступника Голови
Господарського суду міста Києва від
17.03.2014 справу № 910/2598/14 передано на
розгляд судді Отрош І.М.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 17.03.2014 (суддя Отрош І.М.) справу
прийнято до провадження.

Представник відповідача у судове
засідання 24.03.2014 не з'явився, хоча про
час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином, що
підтверджується наявним в матеріалах
справи рекомендованим повідомленням
про вручення поштового відправлення
№ 01 1.

У судове засіданняі 24.03.2014 зявився
представник позивача надав усні
пояснення по суті справи та заявив
клопотання про уточнення позовних
вимог, відповідно до якої просить суд
стягнути з відповідача страхове
відшкодування за завдані збитки у
розмірі 5079 грн. 80 коп.

Зважаючи на достатність в матеріалах
справи доказів, необхідних для повного
та об'єктивного вирішення справи,
розгляд справи відбувається з
урахуванням положень статті 75
Господарського процесуального кодексу
України за наявними у справі
матеріалами.

У судовому засіданні 24.03.2014 було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши надані суду
докази та матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до довідки про
дорожньо-транспортну пригоду (вих.. №
1742/з від 05.08.2013) Відділу
Державтоінспекції Харківського
міського управління ГУМВС України в
Харківській області та постанови
Комінтернівського районного суду м.
Харкова від 05.03.2013 у справі № 641/1409/13-п
(провадження № 3/642/522/2013) встановлено, що
06.02.2013 о 13 год. 30 хв. ОСОБА_3, керуючи
автомобілем ВАЗ 210994, державний номер
НОМЕР_2, рухаючись заднім ходом по вул.
Плеханівська у м. Харкові не впевнився
в безпеці та скоїв зіткнення з
автомобілем Toyota Corola, державний номер
НОМЕР_1, що спричинило пошкодження
транспортних засобів.

Вищевказаною постановою ОСОБА_3
визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП, і накладено
адміністративне стягнення у виді
штрафу у сумі 340 грн. 00 грн.

Згідно з договором страхування №
2294067/05АВ від 22.09.2012, укладеним між
Приватним акціонерним товариством
"Страхова компанія "АХА Страхування"
(страховик) та ОСОБА_4 (страхувальник),
строк дії якого встановлено з 07.09.2012 по
06.09.2013, застраховано майнові інтереси
страхувальника, що не суперечать
чинному законодавству України,
пов'язані з володінням, користуванням
або розпорядженням транспортним
засобом марки Toyota Corola, державний номер
НОМЕР_1.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону
України "Про страхування" договір
страхування - це письмова угода між
страхувальником і страховиком, згідно
з якою страховик бере на себе
зобов'язання у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату страхувальнику або іншій
особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору. Дана
норма кореспондується із статтею 979
Цивільного кодексу України, якою
визначено, що за договором страхування
страховик зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити страхувальникові
або іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про
страхування" страховик зобов'язаний
при настанні страхового випадку
здійснити страхову виплату або виплату
страхового відшкодування у
передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про
страхування" визначено, що страховою
виплатою є грошова сума, яка
виплачується страховиком відповідно
до умов договору страхування при
настанні страхового випадку. При цьому,
розмір страхової суми та (або) розміри
страхових виплат визначаються за
домовленістю між страховиком та
страхувальником під час укладання
договору страхування або внесення змін
до договору страхування, або у
випадках, передбачених чинним
законодавством. Вказаною статтею також
визначено, що страхове відшкодування -
страхова виплата, яка здійснюється
страховиком у межах страхової суми за
договорами майнового страхування і
страхування відповідальності при
настанні страхового випадку. Страхове
відшкодування не може перевищувати
розміру прямого збитку, якого зазнав
страхувальник.

У відповідності до частини 1 статті 25
Закону України «Про страхування»
здійснення страхових виплат і виплата
страхового відшкодування проводиться
страховиком згідно з договором
страхування на підставі заяви
страхувальника (його правонаступника
або третіх осіб, визначених умовами
страхування) і страхового акта
(аварійного сертифіката), який
складається страховиком або
уповноваженою ним особою (аварійним
комісаром) у формі, що визначається
страховиком.

Відповідно до калькуляції, № 1.001.13.0 від
09.02.2013, здійсненної в системі AUDATEX, з
урахуванням акту огляду транспортного
засобу (дефектна відомість) від 08.02.2013
та рахунку-фактури № НОМЕР_4 від 08.02.2013,
виставленого Товариством з обмеженою
відповідальністю «АВТОАРТ», вартість
відновлювального ремонту автомобіля
Toyota Corola, державний номер НОМЕР_1, склала
5579 грн. 80 коп.

Згідно з страховим актом, складеним
позивачем, № 1.001.13.01303/VESKO6175 від 21.02.2013 та
розрахунком страхового відшкодування,
сума страхового відшкодування складає
5079 грн. 80 коп. (5579 грн. 80 коп. (вартість
відновлювального ремонту) - «мінус» 500
грн. 00 коп.).

25.02.2013, на підставі заяви
страхувальника на виплату страхового
відшкодування від 08.02.2013 та заяви щодо
напрямку виплати та/або доплати
страхового відшкодування від 20.02.2013,
позивачем виплачено страхове
відшкодування в розмірі 5079 грн. 80 коп.,
що підтверджується платіжним
дорученням № 12203 від 25.02.2013 (призначення
платежу: «Страхове відшкодування
згідно акту № VESKO6175/2013, ОСОБА_4, ІПН
НОМЕР_3, рах. НОМЕР_4 від 08/02/13 Без ПДВ»),
належним чином засвідчена копія якого
наявна в матеріалах справи.

Нормами статті 27 Закону України «Про
страхування» та статті 993 Цивільного
кодексу України визначено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Таким чином, до позивача у межах
фактичних витрат і суми страхового
відшкодування перейшло право вимоги,
яке страхувальник мав до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Як встановлено судом, станом на дату
ДТП, цивільна відповідальність
власника транспортного засобу ВАЗ
210994-20, державний номер НОМЕР_2,
застрахована Відкритим акціонерним
товариством Національної акціонерної
страхової компанії "Оранта" відповідно
до Полісу обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АВ/7564526 з встановленим
розміром страхової суми за шкоду
заподіяну майну - 50000 грн., франшизи - 0
грн. 00 коп.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
вимоги позивача підлягають
задоволенню у повному обсязі з
наступних підстав.

Нормами статті 5 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» встановлено, що об'єктом
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності є
майнові інтереси, що не суперечать
законодавству України, пов'язані з
відшкодуванням особою,
цивільно-правова відповідальність
якої застрахована, шкоди, заподіяної
життю, здоров'ю, майну потерпілих
внаслідок експлуатації забезпеченого
транспортного засобу.

Згідно з статтею 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7
Закону України "Про оцінку майна,
майнових прав та професійну оціночну
діяльність в Україні" встановлено, що
проведення оцінки майна є обов'язковим
для визначення збитків або розміру
відшкодування у випадках, встановлених
законом.

У відповідності до пункту 29 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» встановлено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
стоянки.

У зв'язку з виплатою страхового
відшкодування страхувальнику, позивач
набув право вимоги до винної у ДТП
особи, оскільки відповідно до статті 993
Цивільного кодексу України та статті 27
Закону України «Про страхування» до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування, в межах фактичних
затрат переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Так як цивільно-правова
відповідальність власника
транспортного засобу марки ВАЗ 210994-20,
державний номер НОМЕР_2, станом на дату
ДТП застрахована Відкритим
акціонерним товариством Національної
акціонерної страхової компанії
"Оранта" за Полісом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АВ/7564526,
відповідно до положень Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» обов'язок щодо відшкодування
збитку, завданого внаслідок ДТП водієм
транспортного засобу ВАЗ 210994-20,
державний номер НОМЕР_2, власнику
автотранспортного засобу Toyota Corola,
державний номер НОМЕР_1, покладається
на відповідача.

Матеріалами справи підтверджено, що
вартість відновлювального ремонту
автомобіля марки Toyota Corola, державний
номер НОМЕР_1, становить 5579 грн. 80 коп.

При цьому, суд відзначає, що зі
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу (копія якого
наявна в матеріалах справи) та
безпосередньо договору страхування №
2294067/05АВ від 22.09.2012 вбачається, що
автомобіль марки Toyota Corola, державний
номер НОМЕР_1, - 2008 року випуску (дата
реєстрації транспортного засобу -
12.10.2010), тобто строк його експлуатації
на момент настання ДТП не перевищував 7
років. Тому, з огляду на положення п. 7.38
Методики товарознавчої експертизи та
оцінки колісних транспортних засобів,
позивачем правомірно заявлено до
стягнення з відповідача суму
страхового відшкодування, розмір якого
визначено без врахування коефіцієнту
фізичного зносу пошкодженого
автомобіля.

Згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15
днів з дня узгодження ним розміру
страхового відшкодування з особою, яка
має право на отримання відшкодування,
за наявності документів, зазначених у
статті 35 цього Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
зобов'язаний: у разі визнання ним вимог
заявника обґрунтованими - прийняти
рішення про здійснення страхового
відшкодування (регламентної виплати)
та виплатити його.

Згідно з пунктом 12.1. статті 12 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» розмір франшизи при
відшкодуванні шкоди, заподіяної майну
потерпілих, встановлюється при
укладанні договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності і не може
перевищувати 2 відсотки від ліміту
відповідальності страховика, в межах
якого відшкодовується збиток,
заподіяний майну потерпілих.

Відповідно до Полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів АВ/7564526 розмір
франшизи складає 0 грн.

24.10.2013 позивачем на адресу відповідача
направлено претензію про
відшкодування збитків в порядку
регресу № РГ/01303/13/9 від 24.10.2013 та
документи в підтвердження розміру
страхового відшкодування, яка була
отримана останнім 29.10.2013, що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення № 049,
належним чином засвідчена копію якого
наявна в матеріалах справи.

У судовому засіданні 24.03.2014 представник
позивача заявив клопотання про
уточнення позовних вимог, відповідно
до якої просить суд стягнути з
відповідача страхове відшкодування за
завдані збитки у розмірі 5079 грн. 80 коп.

Як пояснив представник позивача у
судовому засіданні, підставою для
збільшення позовних вимог є врахування
при зверненні до суду суми франшизи у
розмірі 510 грн., яка зазначена у витязі з
Централізованої бази даних Моторного
(транспортного) страхового бюро
України, інформація в якому в частині
розміру франшизи виявилась
недостовірною. З копії полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АВ/7564526, наданої
відповідачем, вбачається, що розмір
франшизи дорівнює 0 грн.

Згідно з пунктом 3.11. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18
Господарським процесуальним кодексом,
зокрема статтею 22 цього Кодексу, не
передбачено права позивача на подання
заяв (клопотань) про "доповнення" або
"уточнення" позовних вимог, або
заявлення "додаткових" позовних вимог і
т.п. Тому в разі надходження до
господарського суду однієї із
зазначених заяв (клопотань) останній,
виходячи з її змісту, а також змісту
раніше поданої позовної заяви та
конкретних обставин справи, повинен
розцінювати її як: - подання іншого (ще
одного) позову, чи - збільшення або
зменшення розміру позовних вимог, чи-
об'єднання позовних вимог, чи- зміну
предмета або підстав позову.

Подана позивачем заява про уточнення
позовних вимог розцінюється судом як
заява про збільшення позовних вимог.

Відповідно до частини 4 статті 22
Господарського процесуального кодексу
України позивач вправі до прийняття
рішення по справі збільшити розмір
позовних вимог за умови дотримання
встановленого порядку досудового
врегулювання спору у випадках,
передбачених статтею 5 цього Кодексу, в
цій частині, відмовитись від позову або
зменшити розмір позовних вимог.

Таким чином, суд здійснює розгляд
заявлених позовних вимог з урахуванням
відповідної заяви у розмірі 5079 грн. 80
коп.

Враховуючи вищезазначене, вимоги
позивача щодо стягнення з відповідача
страхового відшкодування в розмірі 5079
грн. 80 коп. визнаються судом
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Згідно з частиною 1 статті 33
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до статті 44 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його
сплати, повернення і звільнення від
сплати встановлюються законом.

Згідно з частиною 1 статті 49
Господарського процесуального кодексу
України судовий збір покладається: у
спорах, що виникають при укладанні,
зміні та розірванні договорів, - на
сторону, яка безпідставно ухиляється
від прийняття пропозицій іншої
сторони, або на обидві сторони, якщо
господарським судом відхилено частину
пропозицій кожної із сторін; у спорах,
що виникають при виконанні договорів
та з інших підстав, - на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.
44, ч. 1 ст. 49, ст. 75, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства Національної акціонерної
страхової компанії "Оранта" (02081, м. Київ,
вул. Здолбунівська, буд. 7-д,
ідентифікаційний код 00034186) на користь
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "АХА Страхування"
(04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8,
ідентифікаційний код 20474912) кошти у
розмірі 5079 (п'ять тисяч сімдесят
дев'ять) грн. 80 коп. та 1827 (одна тисяча
вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.
судового збору.

3. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85
Господарського процесуального кодексу
України рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Київського
апеляційного господарського суду
шляхом подання, протягом 10 днів з дня
складання повного рішення, апеляційної
скарги через Господарський суд міста
Києва.

Повне рішення складено: 26.03.2014

Суддя
І.М.
Отрош