ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"18" березня 2014 р.
Справа № 918/179/14

за позовом Рівненського прокурора з
нагляду за додержанням законів у
транспортній сфері

до відповідача-1 Рівненської міської
ради

до відповідача-2 Автогаражного
кооперативу "Стартер"

про визнання недійсним рішення,
визнання недійсним державного акту на
право власності на землю

Суддя Андрійчук О.В.

Представники сторін:

від позивача: Шпинта С.М., посв. № 014352
від 08.01.2013 року

від відповідача Рівненської міської
ради: Чепиль М.І., дов. від 31.12.2013 року

від відповідача Автогаражного
кооперативу "Стартер": Матвійчук В.О.,
дов. від 27.01.2014 року

за участю працівника Державної
інспекції сільського господарства в
Рівненській області: Левченко В.С., дов.
№ 04/3793 від 27.11.2013 року

Статті 20, 22, 91, 93 ГПК України сторонам
роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених ст. 20
ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено
відповідно до ст. 811 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ:

У лютому 2014 року Рівненський прокурор з
нагляду за додержанням законів у
транспортній сфері (надалі-позивач)
звернувся до господарського суду з
позовом до Рівненської міської ради
(надалі-відповідач-1) та Автогаражного
кооперативу «Стартер» (надалі -
відповідач-2) про визнання недійсним
рішення та державного акту на право
власності на землю.

Позовні вимоги мотивовані тим, що:

28.04.2011 року рішенням відповідача-1
передано безоплатно у приватну
власність відповідачу-2 земельну
ділянку площею 0,60 га по вул. Степова, 5 в
м. Рівне для будівництва і
обслуговування гаражів. На підставі
вказаного рішення відповідачу-2 видано
державний акт серії ЯК № 214537 на право
власності на земельну ділянку.

Як зазначено в оскаржуваному рішенні
відповідача-1, земельна ділянка
виділялася для будівництва і
обслуговування гаражів, проте за
період своєї діяльності відповідач-2 не
збудував жодного гаража, оскільки не є
гаражно-будівельним кооперативом та не
має у власності відповідних
механізмів, транспортних засобів і
такий вид діяльності як будівництво
статутом не передбачений.

Відтак, на думку позивача, передача у
власність земельної ділянки
відповідачу-2 не відповідає вимогам ст.
41 ЗК України.

В матеріально-правове обґрунтування
заявлених вимог позивач посилається на
ст. ст. 12, 42, 94, 283 ГК України, ст. ст. 203, 215
ЦК України, ст.ст. 41, 116, 141, 142, 149, 155 ЗК
України, ст.ст. 16, 60 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
ст.ст. 5, 23 Закону України «Про
кооперацію».

Ухвалою суду від 11.02.2014 року порушено
провадження, справу призначено до
судового розгляду на 18.02.2014 року.

18.02.2014 року через службу діловодства
господарського суду від відповідача-2
надійшло клопотання про залишення без
розгляду позову прокурора у зв'язку з
тим, що у позовній заяві міститься лише
посилання на функції прокуратури при
реалізації форм представництва, а
обґрунтування того, в чому полягає
порушення інтересів держави взагалі
відсутні.

Ухвалою суду від 18.02.2014 року розгляд
справи відкладено на 25.02.2014 року.

Ухвалою суду від 25.02.2014 року розгляд
справи відкладено на 04.03.2014 року.

27.02.2014 року через службу діловодства
господарського суду від відповідача-2
надійшов відзив на позовну заяву, в
якому останній проти задоволення
позовних вимог заперечує з тих підстав,
що останній підприємницької
діяльності не здійснює, включений до
реєстру неприбуткових організацій, не
має на меті отримання прибутку. Крім
того, відповідач-2 у 2009 році замовив
розробку проектних пропозицій по
будівництву гаражів, які погоджені з
управлінням містобудування, тощо.

У судовому засіданні представник
відповідача-1 підтримав заперечення
відповідача-2 та просив суд у
задоволенні позовних вимог позивача
відмовити.

У судовому засіданні 04.03.2014 року
оголошено перерву до 11.03.2014 року.

Ухвалою суду від 11.03.2014 року розгляд
справи відкладено на 18.03.2014 року, у
порядку ст. 30 ГПК для дачі пояснень з
питань, що виникли під час розгляду
справи, викликано працівника Державної
інспекції сільського господарства в
Рівненській області.

У судовому засіданні працівник
Державної інспекції сільського
господарства в Рівненській області
пояснив, що відповідач-2 згідно з
довідкою з Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України АА
№ 143615 від 10.11.2009 року та Статутом
здійснює господарську діяльність,
пов'язану з отриманням прибутку, а саме:
здавання в оренду власного нерухомого
майна, що у системному аналізі ст.ст. 41,
82, 131 ЗК України виключає можливість
набуття ним безоплатно у власність
земельної ділянки. Крім того, на думку
працівника Державної інспекції
сільського господарства в Рівненській
області, Статут відповідача-2 не
відповідає вимогам чинного
законодавства, що додатково стверджує
неможливість отримання ним земельної
ділянки у порядку ст. 41 ЗК України, тощо.

У судовому засіданні 18.03.2014 року
оголошено перерву до 16.30 год. 18.03.2014
року.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення присутніх
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

22.09.1995 року згідно з розпорядженням
виконавчого комітету Рівненської
міської ради народних депутатів № 1290-р
дозволено створити автогаражний
кооператив «Стартер» на базі власників
автомобільного транспорту автостоянки
№ 5 обласної спілки автомобілістів з
наступною реєстрацією статуту у
відділі реєстрації департаменту
економіки міста.

03.10.1995 року розпорядженням голови
виконавчого комітету Рівненської
міської ради народних депутатів № 1351р
зареєстровано Статут відповідача-2.

Станом на 28.09.1995 року відповідач-2
нараховував 45 членів, 29.09.1995 року - 82
члени, 01.04.1996 року - 148 членів, що
стверджується відповідними списками.

12.11.1996 року відповідачу-2 відповідачем-1
видано державний акт на право
постійного користування землею серії
РВ № 00050, зареєстрований в Книзі
записів державних актів на право
постійного користування землею за № 46.

29.06.2010 року рішенням відповідача-1 «Про
надання дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки на вул. Степовій,5» № 3601 надано
дозвіл на розробку проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
загальною орієнтовною площею 6 000 кв.м.
на вул. Степовій,5 для передачі
безоплатно у власність відповідача-2
для будівництва та обслуговування
гаражів, відвівши цю земельну ділянку
за рахунок земель, які перебувають у
постійному користуванні відповідача-2.

На виконання рішення відповідача-1 та
вимог земельного законодавства
відповідачем-2 отримано завдання на
виконання робіт з виготовлення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, замовлено виготовлення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки, складено та
підписано акт обстеження, погодження і
встановлення меж земельної ділянки,
акт перенесення в натуру (на
місцевість) зон обмежень у
використанні земельної ділянки, акт
про передачу на збереження межових
знаків границь земельної ділянки,
отримано висновок державної
експертизи землевпорядної
документації тощо.

28.04.2011 року рішенням відповідача-1 «Про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки на вул.
Степовій,5 та безоплатну передачу цієї
земельної ділянки у власність» № 553
затверджено проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки на вул.
Степовій,5 відповідачу-2 для
будівництва та обслуговування гаражів,
передано безоплатно у власність
земельну ділянку площею 6 000 кв.м. на вул.
Степовій,5 для будівництва та
обслуговування гаражів за рахунок
земель, які перебувають у постійному
користуванні відповідача-2, державний
акт на право постійного користування
землею від 12.11.1996 року № 46 скасовано.

30.12.2011 року відповідачу-2 видано
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯК № 214537 площею
0,600 га, яка знаходиться по вул.
Степовій,5 в м. Рівне. Цільове
призначення земельної ділянки -
будівництво та обслуговування гаражів.

У силу вимог ст. 22 Закону України «Про
кооперацію» земля кооперативу
складається із земельних ділянок,
наданих йому в оренду або придбаних ним
у власність. Землі загального
користування дачного кооперативу
безоплатно передаються йому у
власність із земель державної або
комунальної власності відповідно до
закону. Кооперативи придбавають
земельні ділянки відповідно до ЗК
України.

Як вбачається з рішення відповідача-1,
безоплатна передача вказаної
земельної ділянки відповідачу-2
відбулася на підставі ст. 26 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», ст. 41 ЗК України.

Згідно з ч. 1 ст. 41 ЗК України
житлово-будівельним (житловим) та
гаражно-будівельним кооперативам за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування
земельні ділянки для житлового і
гаражного будівництва передаються
безоплатно у власність або надаються в
оренду у розмірі, який встановлюється
відповідно до затвердженої
містобудівної документації.

З наведеної норми вбачається, що метою
безоплатного надання земельної
ділянки у власність
гаражно-будівельного кооперативу є
будівництво гаражів.

Враховуючи викладене, існує
необхідність у дослідженні поняття
«будівництво», яке є одним з ключових у
застосуванні ст. 41 ЗК України.

Будівництво - галузь матеріального
виробництва, в якій створюються
основні фонди виробничого і
невиробничого призначення: готові до
експлуатації будівлі, будівельні
конструкції, споруди, їх комплекси.
Розрізняють такі галузі будівництва:
промислове будівництво, транспортне
будівництво, житлово-цивільне
будівництво.

Будівництво - спорудження нового
об'єкта, реконструкція, розширення,
добудова, реставрація і ремонт
об'єктів, виконання монтажних робіт
(Наказ Міністерства фінансів України №
205 від 28.04.2001 року).

Термін «будівництво»
охоплює:будівельні роботи, серед них
земляні роботи і спорудження,
конструктивні зміни, реставраційні
роботи, капітальний і поточний ремонт
(куди входять чистка й пофарбування) та
знесення усіх видів будинків чи
будівель; цивільне будівництво, куди
входять земляні роботи й спорудження,
конструктивні зміни, капітальний і
поточний ремонт та знесення, наприклад,
аеропортів, доків, гаваней, внутрішніх
водних шляхів, гребель, захисних споруд
на берегах річок і морів поблизу зон
обвалів, автомобільних доріг і шосе,
залізниць, мостів, тунелів, віадуків та
об'єктів, пов'язаних з наданням послуг,
таких як комунікації, дренаж,
каналізація, водопостачання й
енергопостачання; монтаж та демонтаж
будов і конструкцій з елементів
заводського виробництва, а також
виробництво збірних елементів на
будівельному майданчику (ст. 2
Конвенції про безпеку та гігієну праці
у будівництві № 167).

Отже, будівництво досить широке
поняття, яке охоплює також виконання
монтажних (демонтажних) робіт в галузі
житлово-цивільного будівництва.

Згідно зі ст. 93, ч. 1 ст. 94 ГК України
підприємством колективної власності
визнається корпоративне або унітарне
підприємство, що діє на основі
колективної власності засновника
(засновників). Підприємствами
колективної власності є виробничі
кооперативи, підприємства споживчої
кооперації, підприємства громадських
та релігійних організацій, інші
підприємства, передбачені законом.
Кооперативи як добровільні об'єднання
громадян з метою спільного вирішення
ними економічних, соціально-побутових
та інших питань можуть створюватися у
різних галузях (виробничі, споживчі,
житлові тощо). Діяльність різних видів
кооперативів регулюється законом.

Статтею 2 Закону України «Про
кооперацію» визначено, що кооператив -
юридична особа, утворена фізичними
та/або юридичними особами, які
добровільно об'єдналися на основі
членства для ведення спільної
господарської та іншої діяльності з
метою задоволення своїх економічних,
соціальних та інших потреб на засадах
самоврядування.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про
кооперацію» статут кооперативу є
правовим документом, що регулює його
діяльність. Статут кооперативу повинен
містити, зокрема такі відомості:
найменування кооперативу, його тип та
місцезнаходження; мета створення
кооперативу і вичерпний перелік видів
його діяльності.

За п.п. 1, 4, 5, 6, 7 Статуту відповідача-2
кооператив по експлуатації
автогаражів для автомобілів і
мотоциклів, що знаходяться в особистій
власності громадян, під назвою
«Стартер» засновується в місті Рівне
по вул. Степовій,5, з метою забезпечення
членів кооперативу місцем для
автогаражів. Членами кооперативу
можуть бути громадяни України, які
досягли 18-річного віку, постійно
проживають в м. Рівне та мають
автомобілі або мотоцикли,
зареєстровані в ДАІ МВС України.
Кількість членів кооперативу не може
перевищувати кількість місць для
гаражів. Монтаж (демонтаж), ремонт
автогаражів члени кооперативу
проводять за свій рахунок під наглядом
правління кооперативу. Будівлі, що
збудовані кооперативом та належать
йому на прав колективної власності, не
можуть бути продані або передані ні
організаціям, ні окремим особам, за
винятком передачі у встановленому
порядку та у зв'язку з ліквідацією
кооперативу.

Згідно з п.п. 17, 21 Статуту відповідача-2
кожному члену кооперативу надається в
постійне користування земельна
ділянка для влаштування автогаража, що
належить йому відповідно до внесеного
вступного внеску та нормою площі,
встановленої для автогаража. Член
кооперативу зобов'язаний підтримувати
в належному стані свій гараж і
територію навколо нього.

Судом з наявних матеріалів справи
встановлено, що на земельній ділянці,
належній відповідачу-2, знаходяться
гаражі, що стверджується свідоцтвами
про право власності, витягами про
державну реєстрацію прав, договорами
купівлі-продажу тощо. Вказані гаражі є
приватною власністю членів
кооперативу, які за власний рахунок
здійснювали їх будівництво (монтаж).

З наведеного вбачається, що
відповідач-2 (його члени) на земельній
ділянці, наданій йому у власність,
здійснював проведення будівельних
робіт з будівництва (монтажу) гаражів.

Крім того, кооператив має право
одержувати земельну ділянку для
влаштування автогаражів, укладати з
підрядними організаціями договори і
здійснювати розрахунки, пов'язані з
існуванням кооперативу «Стартер» (п. 14
Статуту відповідача 2).

Отже, хоча Статутом відповідача-2 не
передбачено такого виду діяльності як
будівництво, разом з тим, останній не
позбавлений можливості залучати для
проведення будівництва третіх осіб -
підрядні організації, які згідно з
чинним законодавством мають право на
виконання будівельних робіт (оскільки
за п. 11 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про
ліцензування певних видів
господарської діяльності» будівельна
діяльність підлягає ліцензуванню).

Як встановлено судом із наявних
матеріалів справи, відповідач-2 у 2009
році замовив розробку проектних
пропозицій по будівництву гаражів, які
погоджені з управлінням
містобудування.

З огляду на викладене, суд вважає за
необхідне зазначити, що про
використання земельної ділянки не за
цільовим призначенням може свідчити,
зокрема, відсутність проведення
будь-яких будівельних робіт на об'єкті,
що може підтверджуватися, наприклад,
актом, складеним Державною
архітектурно-будівельною інспекцією.
Разом з тим підставою для вказаного
висновку є саме факт використання
земельної ділянки не за цільовим
призначенням, а не, наприклад,
невикористання земельної ділянки для
забудови протягом певного періоду
часу.

Судом також з наявних матеріалів
справи та пояснень присутніх учасників
судового процесу встановлено, що
спірна земельна ділянка
використовується відповідачем-2 для
експлуатації автогаражів для
автомобілів і мотоциклів.

Щодо здійснення відповідачем-2
підприємницької діяльності з метою
отримання прибутку, то суд вважає за
необхідне зазначити таке.

Частинами 5, 6 ст. 23 Закону України «Про
кооперацію» передбачено, що виробничі
кооперативи провадять господарську
діяльність з метою одержання прибутку.
Інші кооперативи надають послуги своїм
членам, не маючи на меті одержання
прибутку. Оподаткування, облік і
звітність у кооперативі здійснюються у
порядку, передбаченому законодавством.

Як зазначалося, кооператив по
експлуатації автогаражів для
автомобілів і мотоциклів, що
знаходяться в особистій власності
громадян, під назвою «Стартер»
засновується в місті Рівне по вул.
Степовій,5, з метою забезпечення членів
кооперативу місцем для автогаражів.

Кошти кооперативу складаються з
вступних внесків; внесків на утримання
та експлуатацію гаражів; інших
надходжень (п. 11 Статуту відповідача 2).

Відповідно до податкових звітів про
використання коштів неприбуткових
установ та організацій, порядок
складання яких затверджено Наказом
Державної податкової адміністрації
України № 56 від 31.01.2011 року,
відповідач-2 є неприбутковою
організацію, який рішенням органу
державної податкової служби внесений
до Реєстру неприбуткових установ та
організацій та який прибуток, що
підлягав би оподаткуванню, не
отримував.

Про те, що відповідач-2 є неприбутковою
організацією, свідчить також довідка
про взяття на облік платника податків
№ 29-12/3332 від 23.05.2006 року.

Ознакою неприбуткової установи
(організації) відповідача-2 є 0011 - інші,
ніж визначені в підп. "б" п. 157.1 ст. 157
розділу III Податкового кодексу,
юридичні особи, діяльність яких не
передбачає отримання прибутку згідно з
нормами відповідних законів (підп. "г" п.
157.1 ст. 157 розділу III Податкового
кодексу) ( п. 5.4. Наказу Мінфіну України
від 24.01.2013 року № 37 "Про затвердження
Положення про Реєстр неприбуткових
установ та організацій").

Щодо довідки з Єдиного державного
реєстру підприємств та організацій
України АА № 143615 від 10.11.2009 року, згідно
з якою відповідач-2 здійснює діяльність
по здаванню в оренду власного
нерухомого майна, то по-перше, вказана
довідка не є безспірним доказом
здійснення діяльності, пов'язаної з
отримання прибутку; по-друге, позивачем
жодних інших доказів (зокрема,
договорів оренди), які б стверджували
здійснення відповідачем-2 діяльності
по здаванню нерухомого майна в оренду,
суду не надано; по-третє, відповідно до
довідки № 43 від 22.01.2014 року, виданої КП
"Рівненське міське бюро технічної
інвентаризації", право власності на
об'єкти нерухомого майна, що
знаходяться в м. Рівне на вул. Садова,5,
зареєстровано не було.

Таким чином, відповідач-2 є
неприбутковою організацією, що існує
за рахунок внесків членів кооперативу,
а відтак твердження позивача в цій
частині є необґрунтованими та
безпідставними.

Стосовно відсутності процедури
безоплатного набуття земельних
ділянок юридичними особами, то у силу
вимог ст. 116 ЗК України зазначено, що
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом або за результатами аукціону.

Чинним законодавством не визначено
порядку безоплатної приватизації
земельних ділянок юридичними особами,
однак ст. 123 ЗК України встановлений
порядок надання земельних ділянок
державної або комунальної власності у
користування, а ст. 118 Кодексу порядок
приватизації та безоплатної передачі
земельних ділянок у власність громадян
із земель державної та комунальної
власності.

Нормами ч. 1 ст. 8 ЦК України визначено,
що якщо цивільні відносини не
врегульовані цим Кодексом, іншими
актами цивільного законодавства або
договором, вони регулюються тими
правовими нормами цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, що
регулюють подібні за змістом цивільні
відносини (аналогія закону).

Позиції щодо можливості застосування
аналогії закону дотримується також
Державне агентство земельних ресурсів
України, про що свідчить лист від 19.04.2012
року № 6025/17/11-12 "Про надання роз'яснення
[щодо права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності]".

Крім цього, суд вважає за необхідне
зазначити таке.

Законом України "Про ратифікацію
Конвенції про захист прав і основних
свобод людини 1950 року, Першого
протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до
Конвенції" № 475/97-ВР від 17.07.1997 року
ратифіковано Конвенцію про захист прав
і основних свобод людини 1950 року (далі
Конвенція), Перший протокол та
протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції
України чинні міжнародні договори,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України, є частиною
національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України "Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини" від
23.02.2006 року № 3477-ІV закріплено обов'язок
судів застосовувати при розгляді справ
Конвенцію про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року і
протоколами до неї, згоду на
обов'язковість яких надано Верховною
Радою України, та практику
Європейського суду з прав людини як
джерело права.

Згідно із ст.1 Першого протоколу
Конвенції кожна фізична або юридична
особа має право мирно володіти своїм
майном. Ніхто не може бути позбавлений
своєї власності інакше як в інтересах
суспільства і на умовах, передбачених
законом і загальними принципами
міжнародного права.

З матеріалів справи встановлено, що
станом на 02.01.2014 року відповідач-2
налічує 148 членів, які мешкають в м.
Рівне, тобто є представниками
територіальної громади.

Відповідач-2 користується земельною
ділянкою за адресою: вул. Степова,5, м.
Рівне, починаючи з 1996 року, тобто майже
18 років.

Відповідно до рішення Європейського
суду з прав людини від 24.06.2003 року
"Стретч проти Об'єднаного Королівства
Великобританії і Північної Ірландії"
(Stretch v. United Kingdom, 44277/98) визнання
недійсним договору, згідно з яким
покупець отримав майно від держави, та
подальше позбавлення його цього майна
(на підставі того, що державний орган
порушив закон при укладенні договору) є
неприпустимим.

У справі, яка розглядається, звернення
прокурора до суду спрямоване на
задоволення потреби у відновленні
законності при вирішенні суспільно
значимого питання про безоплатну
передачу земельної ділянки з
комунальної власності у приватну та
повернення у власність територіальної
громади землі, яка вибула з її
власності.

При цьому, розглядаючи питання захисту
права особи на мирне володіння майном,
необхідно згадати позицію
Європейського суду, за якою
«позбавлення майна згідно із другою
нормою може бути виправданим тільки
якщо доведена, крім іншого, наявність
«інтересів суспільства» та «умов,
передбачених законом». Більше того,
будь-яке втручання у володіння майном
повинно задовольняти принцип
пропорційності. Як Суд неодноразово
зазначав, повинен бути встановлений
справедливий баланс між інтересами
суспільства в цілому та вимогою
захисту основних прав індивіда.
Відчуження власності, яке здійснюється
відповідно до законодавчої, соціаль
ної, економічної політики чи з іншою
метою, може відповідати «суспільним
інте ресам», навіть якщо суспільство в
цілому безпосередньо не використовує
цю відчужену власність або не володіє
нею».

Зважаючи на позицію, викладену у
рішеннях Європейського суду з прав
людини, суд вважає, що принципи
пропорційності та балансу інтересів
територіальної громади м. Рівного та
членів відповідача-2, які є її частиною,
не порушені, оскільки діяльність
кооперативу спрямована не тільки на
збереження та захист права власності
його членів на належні їм
автотранспортні засоби, а й у тому
числі на «ізоляцію» транспорту від
місць загального користування. Тобто
задоволення вимог позивача призведе до
того, що 148 транспортних засобів, які
станом на сьогоднішній день
зосередженні у спеціально відведеному
для цього місці - автостоянці,
опиняться у місцях, не відведених для
їх зберігання (дворах, приїжджих
частинах тощо), що порушуватиме
інтереси інших членів територіальної
громади м. Рівного.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ст. 34 ГПК України).

У силу вимог ч. 1 ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про необґрунтованість вимог
прокурора, а відтак - про відсутність
підстав для їх задоволення.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК
України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 85 ГПК
України. Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 93 ГПК України.

Повне рішення складено 18.03.2014 року.

Суддя
Андрійчук О.В.