ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

02.04.14 № 910/5547/14. Суддя Цюкало Ю.В.,
розглянувши позовні матеріали
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агропромисловий
комплекс "Центральний" до Приватного
підприємства "НІВА - В.Ш." про стягнення
90 935,92 грн.,

ВСТАНОВИВ:

18.03.2014 до канцелярії Господарського
суду Одеської області надійшла позовна
заява вих.№10/14 від 07.03.2014 Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Агропромисловий комплекс
"Центральний" до Приватного
підприємства "НІВА - В.Ш." про стягнення
90 935,92 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської
області від 20.03.2014 позовну заяву
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агропромисловий
комплекс "Центральний" та додані до неї
документи передано за підсудністю до
Господарського суду міста Києва.

31.03.2014 до канцелярії Господарського
суду міста Києва надійшла позовна
заява вих.№10/14 від 07.03.2014 Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Агропромисловий комплекс
"Центральний" про стягнення 90 935,92 грн.

Подана Товариством з обмеженою
відповідальністю "Агропромисловий
комплекс "Центральний" позовна заява
про стягнення 90 935,92 грн. не відповідає
вимогам розділу VIII Господарського
процесуального кодексу України, а тому
підлягає поверненню з посиланням на ст.
63 Господарського процесуального
кодексу України, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо не подано доказів сплати судового
збору у встановлених порядку та
розмірі.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті
57 Господарського процесуального
кодексу України, до позовної заяви
додаються документи, що підтверджують
сплату судового збору у встановленому
порядку і розмірі.

Згідно з ст. 4 Закону України "Про
судовий збір" судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

При цьому, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону
України "Про судовий збір" за подання до
господарського суду позовної заяви
майнового характеру справляється
судовий збір у розмірі 2 відсотки ціни
позову, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат, а із позовних заяв
немайнового характеру - 1 розмір
мінімальної заробітної плати.

Згідно з п. 3 Інформаційного листа
Вищого господарського суду України
№ 01-061175/2011 від 25.08.2011 р.,
розміри ставок судового збору (станом
на 1 січня календарного року) (стаття 4
вказаного Закону) встановлено виходячи
з розміру мінімальної заробітної плати
(МЗП). Розмір ставки судового збору
(станом на 1 січня календарного року) у
кожному конкретному випадку
визначається виходячи з того розміру
МЗП, який було встановлено законом на
момент сплати судового збору (станом на
1 січня календарного року).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік», на
2014 р. встановлено мінімальну заробітну
плату у місячному розмірі з 1 січня - 1
218,00 грн.

Таким чином, розмір судового збору за
розгляд позовних заяв в господарському
суді майнового характеру становить не
менше 1 827,00 грн. та не більше 73 080,00 грн.

В якості доказу сплати судового збору
позивачем надано квитанцію №6533452 від
25.12.2013 на суму 1 147,00 грн. та квитанцію
№7404497 від 07.03.2014 на суму 672,00 грн., що
разом складає 1 819,00 грн., тоді, як
позивачем повинно бути сплачено
судовий збір у розмірі 1 827,00 грн.

За вказаних обставин, суд вважає, що
позивачем не подано доказів сплати
судового збору у встановлених порядку
та розмірі, тому дана позовна заява
підлягає поверненню позивачу на
підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 3.5 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», недодержання вимог
пункту 4 частини першої статті 57 ГПК
тягне за собою наслідки, передбачені
статтею 63 ГПК України.

Також, суд звертає увагу позивача на
наступне.

Згідно п. 2.20. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 21.02.2013
№ 7 "Про деякі питання практики
застосування розділу 6 Господарського
процесуального кодексу України" чинним
законодавством не встановлено якихось
спеціальних вимог щодо оформлення
платіжних документів, за якими
перераховуються суми судового збору.
Отже, таке перерахування здійснюється
за загальними правилами згідно з
вимогами Закону України "Про платіжні
системи та переказ коштів в Україні" і
відповідних нормативно-правових актів
Національного банку України.

Відповідно до п. 3.1 Інструкції "Про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті" затвердженої
Постановою Правління НБУ від 21.01.2004 р. №
22 платіжне доручення оформляється
платником за формою, наведеною в
додатку 2 до вказаної Інструкції,
згідно з вимогами щодо заповнення
реквізитів розрахункових документів,
що викладені в додатку 8 до вказаної
Інструкції.

Згідно додатку 2, 8 зазначеної
Інструкції для заповнення реквізиту №
40 платіжного доручення (М.П.) ставиться
відбиток печатки платника, зразок якої
заявлений банку платника в картці зі
зразками підписів та відбитка печатки,
для - реквізиту № 41 (підписи платника)
ставляться підписи (підпис)
відповідальних осіб платника, які
повноважені розпоряджатися рахунком і
зразки підписів яких заявлені банку
платника в картці зі зразками підписів
та відбитка печатки, для - реквізиту № 51
(дата виконання) зазначаються число,
місяць та рік списання коштів з рахунку
платника цифрами у форматі ДД/ММ/РРРР
або число зазначається цифрами ДД,
місяць - словами, рік - цифрами РРРР, які
засвідчуються підписом
відповідального виконавця та
відбитком штампа банку.

Однак, до позовної заяви позивачем
додані квитанція №6533452 від 25.12.2013 та
квитанція №7404497 від 07.03.2014, в якості
доказу сплати судового збору, які не
оформлені належним чином, а саме на
зазначених квитанціях відсутні
підписи відповідальних осіб платника
та відбиток печатки платника
(позивача).

Крім того, суд наголошує увагу на тому,
що згідно п. 2.21 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
21.02.2013 № 7, платіжне доручення на
безготівкове перерахування судового
збору, квитанція установи банку про
прийняття платежу готівкою додаються
до позовної заяви (заяви, скарги) і
мають містити відомості про те, яка
саме позовна заява (заява, скарга, дія)
оплачується судовим збором.

Відповідно реквізитів "призначення
платежу" квитанції №6533452 від 25.12.2013 та
квитанції №7404497 від 07.03.2014 дана позовна
заява жодним чином не ідентифікована,
тобто не визначені реквізити позовної
заяви (дата, номер), яка оплачується
судовим збором, а також не зазначена
сторона до якої заявлені позовні
вимоги.

Більш того, в призначенні платежу
зазначено "Судебный сбор, за позовом
ОСОБА_2". Однак позовну заяву вих.№10/14
від 07.03.2014 заявлено до суду Товариством
з обмеженою відповідальністю
"Агропромисловий комплекс
"Центральний".

Абзацем 3 п. 2.22. зазначеної вище
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України
встановлено, що за відсутності у
відповідному платіжному документі
належних платіжних реквізитів або
неправильного їх зазначення заява
(скарга) так само повертається
господарським судом без розгляду.

За таких обставин, у суду відсутні
підстави вважати, що заявником додані
до позовної заяви передбачені п. 3 ст. 57
Господарського процесуального кодексу
України документи, а також, що
вказаними квитанціями сплачено
судовий збір за подання до суду
позовної заяви вих.№10/14 від 07.03.2014
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агропромисловий
комплекс "Центральний", а не ОСОБА_2

З огляду на вищезазначене, позовна
заява підлягає поверненню без розгляду
на підставі п. 4 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 1 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України суддя
повертає позовну заяву і додані до неї
документи, якщо позовну заяву
підписано особою, яка не має права її
підписувати, або посадовою особою,
посадове становище якої не вказано.

Згідно з ч. 1 ст. 54 Господарського
процесуального кодексу України
позовна заява подається до
господарського суду в письмовій формі
і підписується повноважною посадовою
особою позивача або його
представником, прокурором чи його
заступником, громадянином - суб'єктом
підприємницької діяльності або його
представником.

У відповідності до ч. 3 ст. 28
Господарського процесуального кодексу
України, представниками юридичних осіб
можуть бути особи, повноваження яких
підтверджуються довіреністю від імені
підприємства, організації. Довіреність
видається за підписом керівника або
іншої уповноваженої ним особи та
посвідчується печаткою підприємства,
організації.

Позовну заяву вих.№10/14 від 07.03.2014
підписано представником ТОВ "АПК
Центаральний" ОСОБА_2

З аналізу вищенаведених норм
вбачається, що право на представництво
юридичної особи пов'язано не з
конкретною фізичною особою, а з
наявністю акта органу управління
юридичної особи, котрим ця юридична
особа наділяє посадову особу
повноваженнями вчиняти певні юридичні
дії.

Як вбачається з довіреності б/н від
01.03.2014, ОСОБА_2 для виконання
представницьких функцій надаються
такі права: "подавать и получать
документы, в том числе заявления,
жалобы, ходатайства...".

Відповідно до положень ст. 28
Господарського процесуального кодексу
України справи юридичних осіб в
господарському суді ведуть їх органи,
що діють у межах повноважень, наданих
їм законодавством та установчими
документами, через свого представника.
Керівники підприємств та організацій,
інші особи, повноваження яких
визначені законодавством або
установчими документами, подають
господарському суду документи, що
посвідують їх посадове становище.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суду порушує справи за
позовними заявами і вирішує
господарські спори у порядку позовного
провадження (ч. 1 ст. 4-1 Господарського
процесуального кодексу України).

Позовна заява - процесуальний документ,
за допомогою якого реалізується право
на звернення до господарського суду.

Подання позовної заяви є формою
реалізації права на позов.

Подання позову включає в себе дії
позивача (самостійно або через
уповноважених представників) щодо його
безпосереднього звернення до
господарського суду за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.

В той же час, заявами в розумінні
Господарського процесуального кодексу
України є: заява про залучення третіх
осіб (ст. 27), заява про вжиття запобіжних
заходів (ст.ст. 43-1, 43-3), заява про
відновлення та продовження
процесуальних строків (ст. 53), заява про
забезпечення позову (ст. 66), заява про
відмову позивача від позову, визнання
позову відповідачем, про умови мирової
угоди (ст. 78), заява про винесення
додаткового рішення, ухвали (ст. 88),
заява про роз'яснення, виправлення
рішення, ухвали (ст. 89), заява про
перегляд судових рішень за
нововиявленими обставинами (ст. 113),
заява про виправлення помилки в наказі,
визнання наказу таким, що не підлягає
виконанню (ст. 117), заява про поновлення
пропущеного строку для пред'явлення
наказу до виконання (ст. 119), заява про
видачу дубліката наказу (ст. 120), заява
про відстрочку або розстрочку
виконання рішення, зміну способу та
порядку виконання рішення, ухвали,
постанови (ст. 121), заява про поворот
виконання рішення, постанови (ст. 122).

Враховуючи вищезазначене та зміст
наданих ОСОБА_2 прав за довіреністю б/н
від 01.03.2014 підставним є висновок, що
ОСОБА_2 не наділена правом на
підписання позовних заяв, оскільки про
підписання позовних заяв у довіреності
взагалі не йдеться.

Будь-яких інших доказів наявності у
ОСОБА_2 повноважень на звернення до
господарського суду за захистом прав
та законних інтересів позивача до
позовних матеріалів не представлено.

Суд звертає увагу позивача на те, що
копії всіх документів, що додані до
позовної заяви мають бути завірені
належним чином відповідно до п. 5.27
Національного стандарту України ДСТУ
4163-2003 "Уніфікована система
організаційно-розпорядчої
документації" (затверджена наказом
Держспоживстандарту України від 07.04.2003
р. №55), яким визначено, що відмітку про
засвідчення копії документа складають
зі слів "згідно з оригіналом", назви,
посади, особистого підпису особи, яка
засвідчує копію, її ініціали та
прізвища, дати засвідчення копії і
проставляють нижче реквізиту підпис.

Як вбачається з матеріалів справи,
документи додані до позовної заяви не
завірені належним чином як того
вимагає вищезазначена інструкція,
оскільки не містять слів "згідно з
оригіналом", особистого підпису особи,
яка засвідчує копію, її ініціали та
прізвища, дати засвідчення копії.

Відповідно до п. 3.5 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", недодержання вимог
статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини
першої статті 57 Господарського
процесуального кодексу України щодо
форми, змісту і додатків до позовної
заяви тягне за собою наслідки,
передбачені статтею 63 Господарського
процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, позовна
заява не може бути прийнята до розгляду
та підлягає поверненню для усунення
допущених порушень, після чого заявник
не позбавлений права повторно
звернутись з позовною заявою до
господарського суду в загальному
порядку (ч. 3 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України).

Керуючись ч. 1, п. 1, 4 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України, -

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву і додані до
неї документи заявникові без розгляду.

Суддя
Ю.В.
Цюкало