ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.03.2014
Справа № 905/9135/13

Господарський суд Донецької області у
складі:

головуючий - суддя Харакоз К.С.,

при секретарі судового засідання
Фроловій Т.С.,

розглянувши справу за позовом
Урзуфської сільської ради, с.Урзуф,
Першотравневий район, Донецька
область,

до відповідача фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, с.Урзуф,
Першотравневий район, Донецька
область,

про зобов'язання виконати умови
договору в натурі, -

За участю:

представник позивача не з'явився;

представник відповідача ОСОБА_2 за
довіреністю;

СУТЬ СПОРУ:

Урзуфська сільська ради, с.Урзуф,
Першотравневий район, Донецька
область, звернулася до господарського
суду Донецької області в інтересах
держави в особі Маріупольської міської
ради, Маріуполь, Донецька область, з
позовом до відповідача, фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, с.Урзуф,
Першотравневий район, Донецька
область, про зобов'язання виконати
умови договору, а саме звільнити
займане місце для здійснення
торгівельної діяльності за
дислокацією місце НОМЕР_1 в с.Урзуф в
районі бази відпочинку «Замок» шляхом
демонтажу та вивезення металевої
конструкції за рахунок відповідача та
привести місце у належний санітарний
стан.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на акт обстеження
території в районі б/в «Замок» в с.Урзуф
торгівельного місця, що надавалось за
договором ФОП ОСОБА_1 для здійснення
торгівельної діяльності влітку 2013р.
від 11.12.2013р. Позивач зазначає, що
відповідно до п.2.1. договору №42 від
29.05.2013р. щодо надання влаштування місця
для сезонної торгівлі (надання послуг)
на території Урзуфської сільської
ради, строк використання відповідачем
наданого позивачем в користування
місця для сезонної торгівлі витік
01.10.2013р. Як на правову підставу
позовних вимог позивач посилається на
ст.ст. 16, 526 Цивільного кодексу України,
ст.20 Господарського кодексу України.

Відповідач 21.01.14р. надав відзив на
позовну заяву, в якому заперечує проти
задоволення позову з тих підстав, що
укладанню договору №42 від 29.05.2013р.
передувало укладання договорів №38 від
21.05.2012р., №63 від 02.06.2011р. щодо надання
відповідачу в користування місця для
сезонної торгівлі продуктами
харчування, напоями на території
селища Гурзуф Першотравневого району
Донецької області. Також відповідачем
були укладені договори (№86 від 29.05.2013р.,
№44 від 21.05.2012р.) з комунально-курортним
підприємством про вивіз твердих
побутових і рідких нечистот з
території; договір на представлення
послуг електропостачання та інше.
Відповідач також посилається на
відсутність на час укладання договору
№42 від 29.05.2013р. документального
підтвердження законного представлення
позивачем місця для сезонної торгівлі.
Також, зазначає, що в договорі не
вбачається, де саме знаходиться місце,
що відведене для сезонної торгівлі, не
зазначені його координати і точки на
місцевості, а також межі земельної
ділянки.

Ухвалою суду від 26.12.13р. порушено
провадження у справі.

Розпорядженням заступника голови
господарського суду Донецької області
від 12.02.2014р. у зв'язку з відпусткою судді
Харакоза К.С. справа № 905/9135/13 передана
на розгляд судді Гриник М.М.

Розпорядженням заступника голови
господарського суду Донецької області
від 24.02.2014р. справу № 905/9135/13 передано на
розгляд судді Харакоза К.С. у зв'язку з
поверненням його з відпустки.

В судовому засіданні 03.03.2014р. оголошена
перерва до 17.03.2014р.

Представник позивача в судове
засідання 17.03.2014р. не з'явився. 13.03.14р.
через канцелярію суду надав лист, в
якому просив позов задовольнити,
розглянути справу за відсутністю
представника позивача.

Представник відповідача в судове
засідання з'явився, заперечував проти
задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення представника
відповідача, суд -

ВСТАНОВИВ:

29.05.2013р. між Урзуфською сільською радою,
с.Урзуф, Першотравневий район, Донецька
область та фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1, с.Урзуф, Першотравневий район,
Донецька область укладений договір №42
щодо надання та влаштування місця для
сезонної торгівлі (надання послуг) на
території Урзуфської сільської ради,
відповідно до п.1 якого Урзуфська
сільська рада надає, а фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 приймає та
використовує місце для сезонної
торгівлі (надання послуг) продуктами
харчування на території у с.Урзуф
(Бабах-тарама) згідно з дислокацією
розміщення місць для сезонної торгівлі
НОМЕР_1 режим роботи 08-00 - 20-00, перерва 12-00
- 13-00, торгова площа 25м.кв. Договір
підписаний представниками сторін.

Відповідно до п.2.1 Договору Урзуфська
сільська рада надає ФОП ОСОБА_1 місце
для здійснення сезонної торгівлі на
період з 01.06.2013р. до 01.10.2013р. за вказану в
договорі платню.

Пунктом 3 Договору передбачено, що за
невиконання або неналежне виконання
своїх обов'язків сторони несуть
відповідальність згідно з чинним
законодавством України.

В пункті 4 Договору зазначено, що
договір укладено на суму 2500,00грн., яку
ФОП ОСОБА_1 повинен сплатити Урзуфській
сільській раді на протязі трьох днів з
дати укладання договору.

Всі спори, що виникають між сторонами
можуть вирішуватися шляхом
переговорів та офіційного листування.
У випадку неможливості вирішення
спорів у такий шлях, спор вирішується у
господарському суді.

В п.4 зазначено, що договір діє на
протязі терміну, вказаному в п.1
Договору.

11.12.2013р. комісією Урзуфської сільської
ради в складі депутатів Урзуфської
сільської ради, депутата
Першотравневої районної ради -
спеціаліста благоустрою, проведено
обстеження місця в с.Урзуф в районі б/в
«Замок», за дислокацією торгівельних
місць НОМЕР_1, яке надавалось за
договором щодо надання та влаштування
місця для сезонної торгівлі від 29.05.13р.
№42 ФОП ОСОБА_1 терміном з 01.06.2013р. по
01.10.2013р., в результаті якого виявлено, що
на вказаному місці встановлена
металева конструкція. На час
обстеження конструкція не демонтована,
місце не звільнено.

В листі №2 від 06.02.2014р. Відділ
містобудування, архітектури та
розвитку інфраструктури Донецької
області повідомив, що у реєстрі
паспортів тимчасових споруд відділу
містобудування, архітектури та
розвитку інфраструктури
Першотравневої райдержадміністрації
паспорт прив'язки тимчасової споруди
на ім'я ФОП ОСОБА_1 не значиться.

Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
позовні вимоги позивача не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст.ст.509, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію або утриматися від певної
дії, а кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку, при
цьому зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Вимоги позивача про зобов'язання
відповідача вчинити певні дії
обґрунтовані умовами договору №42 від
29.05.2013р.

За зазначеними договором позивач надає
відповідачеві за плату місце для
розташування об'єкту торгівлі на
певний строк, а відповідач
зобов'язується повернути зазначене
місце після закінчення строку дії
договору.

За визначеннями ст.1 Закону України
«Про оренди землі» засноване на
договорі строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для проведення
підприємницької та інших видів
діяльності є орендою землі.

З огляду на наведене зазначений
договір за своїм змістом є договором
оренди земельної ділянки та,
відповідно, підлягає оцінці судом за
приписами законодавства, що регулює
земельні відносини.

Статтею 13 Конституції України
визначено, що земля є об'єктом права
власності Українського народу, від
імені якого це право здійснюють органи
державної влади і органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
цією Конституцією, іншими
законодавчими актами України.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.2 Земельного
кодексу України земельні відносини - це
суспільні відносини щодо володіння,
користування і розпорядження землею.
Суб'єктами земельних відносин є
громадяни, юридичні особи, органи
місцевого самоврядування та органи
державної влади.

Статтею 12 Земельного кодексу України
визначені повноваження сільських,
селищних, міських рад у галузі
земельних відносин. Зокрема, до їх
повноважень належить: розпорядження
землями територіальних громад; надання
земельних ділянок у користування із
земель комунальної власності
відповідно до цього Кодексу;
організація землеустрою; здійснення
контролю за використанням та охороною
земель комунальної власності,
додержанням земельного та
екологічного законодавства.

Згідно з п. 1 ст. 116 ЗК України, громадяни
та юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом, або за результатами аукціону.

Частиною 2 ст.116 ЗК України передбачено,
що набуття права на землю громадянами
та юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Відповідно до ч.1 ст.123 Земельного
кодексу України надання земельних
ділянок державної або комунальної
власності у користування здійснюється
на підставі рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування. Рішення зазначених
органів приймається на підставі
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок у разі: зміни
цільового призначення земельних
ділянок відповідно до закону; надання
у користування земельних ділянок, межі
яких не встановлені в натурі (на
місцевості). Надання у користування
земельної ділянки, межі якої
встановлені в натурі (на місцевості),
без зміни її цільового призначення
здійснюється на підставі технічної
документації із землеустрою щодо
складання документа, що посвідчує
право користування земельною ділянкою.

Статтею 124 Земельного кодексу України
визначено порядок передачі земельних
ділянок в оренду. Так, відповідно до ч.1
даної статті передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності,
здійснюється на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування
згідно з їх повноваженнями,
визначеними статтею 122 цього Кодексу,
чи договору купівлі-продажу права
оренди земельної ділянки (у разі
продажу права оренди) шляхом укладення
договору оренди земельної ділянки чи
договору купівлі-продажу права оренди
земельної ділянки.

У статті 126 ЗК України визначено
вичерпний перелік документів, які
посвідчують права на земельну ділянку.

Так, право власності на земельну
ділянку посвідчується державним актом,
крім випадків, визначених частиною
другою цієї статті. Право власності на
земельну ділянку, набуту у власність із
земель приватної власності без зміни
її меж, цільового призначення,
посвідчується: а) цивільно-правовою
угодою щодо відчуження земельної
ділянки, укладеною в порядку,
встановленому законом, у разі набуття
права власності на земельну ділянку за
такою угодою; б) свідоцтвом про право на
спадщину.

Право постійного користування
земельною ділянкою посвідчується
державним актом на право постійного
користування земельною ділянкою. Форми
державних актів на право власності на
земельну ділянку, право постійного
користування земельною ділянкою
затверджуються Кабінетом Міністрів
України.

Право оренди земельної ділянки
посвідчується договором оренди землі,
зареєстрованим відповідно до закону,
або договором оренди землі та
договором відчуження права оренди
землі, зареєстрованими відповідно до
закону.

В договорі №42 від 29.05.213р. зазначено, що
Урзуфська сільська рада діє на
підставі рішення сесії Урзуфської
сільської ради «Про організацію
сезонної торгівельної діяльності на
території Урзуфської сільської ради на
період з 01.06.2013р. до 01.10.2013р.» від 23.01.2013р.
№6/44-357, та що невиконання фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 умов
зазначеного рішення є підставою для
розірвання Урзуфською сільською радою
договору в односторонньому порядку.

Зазначене рішення сесії Урзуфської
сільської ради від 23.01.2013р. №6/44-357 суду
не надано.

Передача земельної ділянки в тимчасове
користування Земельним кодексом
України передбачена лише на умовах
оренди такої земельної ділянки.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України
«Про оренду землі» істотними умовами
договору оренди землі є: об'єкт оренди
(кадастровий номер, місце розташування
та розмір земельної ділянки); строк дії
договору оренди; орендна плата із
зазначенням її розміру, індексації,
форм платежу, строків, порядку її
внесення і перегляду та
відповідальності за її несплату; умови
використання та цільове призначення
земельної ділянки, яка передається в
оренду; умови збереження стану об'єкта
оренди; умови і строки передачі
земельної ділянки орендарю; умови
повернення земельної ділянки
орендодавцеві; існуючі обмеження
(обтяження) щодо використання
земельної ділянки; визначення сторони,
яка несе ризик випадкового пошкодження
або знищення об'єкта оренди чи його
частини; відповідальність сторін;
умови передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки.

Згідно з ч.4 ст.15 Закону України «Про
оренду землі» невід'ємною частиною
договору оренди землі є:

план або схема земельної ділянки, яка
передається в оренду;

кадастровий план земельної ділянки з
відображенням обмежень (обтяжень) у її
використанні та встановлених
земельних сервітутів;

акт визначення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості);

акт приймання-передачі об'єкта оренди;

проект відведення земельної ділянки у
разі його розроблення згідно із
законом.

Відсутність у договорі оренди землі
однієї з істотних умов, передбачених
цією статтею, а також порушення вимог
статей 4 - 6, 11, 17, 19 цього Закону є
підставою для відмови в державній
реєстрації договору оренди, а також для
визнання договору недійсним
відповідно до закону.

Зазначений договір не містить істотних
умов договору оренди землі, які в силу
закону є обов'язковими для сторін;
додатки, що є невід'ємною частиною
договору оренди відсутні. Зміст
договору підписаного сторонами, не
відповідає змісту Типового договору
оренди землі, затвердженого Постановою
Кабінету міністрів України від 3
березня 2004 року №220, внаслідок чого суд,
керуючись положеннями ч.1 ст. 83 ГПК
України, вважає за необхідне визнати
його недійсним, як такий, що суперечить
вимогам законодавства (ч.1 ст. 203, ст.. 215
ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.216 Цивільного кодексу
України недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю, що, в свою
чергу, свідчить про відсутність у суду
підстав для задоволення позовних вимог
щодо зобов'язання ФОП ОСОБА_1 звільнити
займане місце для здійснення
торгівельної діяльності за
дислокацією місце НОМЕР_1 в с.Урзуф в
районі бази відпочинку «Замок» шляхом
демонтажу та вивезення металевої
конструкції за рахунок відповідача та
привести місце у належний санітарний
стан.

Відповідно до п.2.1 Порядку розміщення
тимчасових споруд для провадження
підприємницької діяльності,
затвердженого Наказом Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України №244 від 21.10.2011 підставою для
розміщення тимчасової споруди є
паспорт прив'язки тимчасової споруди.

В п.2.16. Порядку зазначено, що паспорт
прив'язки підлягає реєстрації в
журналі реєстрації паспортів прив'язки
або електронному журналі органом, який
його видав, з подальшим внесенням
інформації про тимчасову споруду до
містобудівного кадастру.

Однак, як зазначено в листі Відділу
містобудування, архітектури та
розвитку інфраструктури Донецької
області №2 від 06.02.2014р., у реєстрі
паспортів тимчасових споруд відділу
містобудування, архітектури та
розвитку інфраструктури
Першотравневої райдержадміністрації,
паспорт прив'язки тимчасової споруди
на ім'я ФОП ОСОБА_1 не значиться.

З огляду на наведене у суду не має
підстав для застосування до спірних
правовідносин положень Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» в частині розміщення
тимчасових споруд для зайняття
підприємницькою діяльністю.

Суд неодноразово (ухвалами від 21.01.14р.,
від 03.02.14р., від 13.02.14р.) зобов'язував
позивача надати суду докази, що
підтверджують факт належності майна на
спірній земельній ділянці відповідачу,
однак означене позивачем виконано не
було.

Оскільки договір №42 від 29.05.2013р. щодо
надання та влаштування місця для
сезонної торгівлі (надання послуг) на
території Урзуфської сільської ради,
яким позивач обґрунтовує свої вимоги
суперечить вимогам закону та,
відповідно, його положення не
підлягають застосуванню, позивачем не
доведено факт перебування спірної
земельної ділянки на території
Урзуфської селищної ради, суд
відмовляє в задоволені позовних вимог
в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись
Законом України «Про оренду землі», ст.
ст. 12, 13, 116, 123-126 Земельного кодексу
України, ст.ст. 203, 215, 216, 509, 526, 651, 653
Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 22,
33, 43, 49, 75, 82-85, 115 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог
Урзуфської сільської ради, с.Урзуф,
Першотравневий район, Донецька
область, до відповідача фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, с.Урзуф,
Першотравневий район, Донецька
область, про зобов'язання виконати
умови договору в натурі - відмовити.

Визнати недійсним договір 29.05.2013р. №42
щодо надання та влаштування місця для
сезонної торгівлі (надання послуг) на
території Урзуфської сільської ради,
укладений між Урзуфською сільською
радою, с.Урзуф, Першотравневий район,
Донецька область та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1, с.Урзуф,
Першотравневий район, Донецька
область.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано до Донецького апеляційного
господарського суду через
господарський суд Донецької області
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та
підписано 24.03.2014 року.

Суддя
К.С. Харакоз