ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2014 р.
Справа № 911/386/14

Господарський суд Київської області у
складі судді А.Ф. Черногуза,
розглянувши матеріали справи за
позовом Тетіївської об'єднаної
державної податкової інспекції до
Комунального підприємства Київської
обласної ради "Тетіївтепломережа" про
внесення змін до договору №21/517 про
організацію взаєморозрахунків від
22.11.2012 та зобов'язання вчинити дії,

представники:

позивача: Коваль А.В. (дов. № 687/8/10-007 від
14.11.2013);

відповідача: Мамаєв Д.Ю. (дов. б/н від
28.01.2014);

вільний слухач: ОСОБА_3 (паспорт НОМЕР_1)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В провадженні господарського суду
Київської області знаходиться справа
за позовом Тетіївської об'єднаної
державної податкової інспекції до
Комунального підприємства Київської
обласної ради «Тетіївтепломережа» про
внесення змін до договору №21/517 про
організацію взаєморозрахунків від
22.11.2012 та зобов'язання вчинити дії.

Позивач обґрунтовує свої позовні
вимоги фактом звернення відповідача до
адміністративного суду з позовами про
визнання недійсними податкових
повідомлень-рішень, якій були
задоволені судами та рішення про
задоволення яких залишені в силі після
перегляду в апеляційному порядку, у
зв'язку з чим, на думку позивача,
відповідач отримав безпідставну
субвенцію у сумі 47323,41 грн. Відтак, на
його думку, є необхідність внести зміни
до договору про організацію
взаєморозрахунків від 22.11.2012 № 21/517
шляхом зменшення встановленої в ньому
суми субвенції на 47323,41 грн.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 12.02.2014 порушено провадження
у справі та призначено її до розгляду
на 04.03.2014.

Ухвалою від 04.03.2014 розгляд справи було
відкладено на 18.03.2014.

В судовому засіданні 18.03.2014 суд
заслухав пояснення представників
сторін. Позивач позовні вимоги
підтримав у повному обсязі, відповідач
проти позову заперечував.

Враховуючи, що сторони були належним
чином повідомлені про судове засідання
та те, що реалізація норми ст. 38
Господарського процесуального кодексу
України щодо витребування
господарським судом у сторін
документів і матеріалів, необхідних
для вирішення спору, безпосередньо
залежить від суб'єктивної реалізації
сторонами їх диспозитивного права
подавати та витребовувати через суд
докази, а також враховуючи положення п.
4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, який
визначає одним з принципів судочинства
свободу в наданні сторонами суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, господарський суд
вважає, що судом в межах наданих
повноважень створені належні умови для
надання сторонами доказів та вважає за
можливе розглядати справу за наявними
у справі документами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши докази та оцінивши
їх в сукупності, суд

Установив:

Постановою Кабінету Міністрів України
від 11.06.2012 № 517 Порядок та Умови надання
у 2012 році субвенції з державного
бюджету місцевим бюджетам на погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, що вироблялися,
транспортувалися та постачалися
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії та послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади чи місцевого
самоврядування, які визначають
механізм перерахування і надання у 2012
році субвенції з державного бюджету
місцевим бюджетам на погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, що вироблялися,
транспортувалися та постачалися
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії та послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади чи місцевого
самоврядування.

Відповідно до п. 9 вказаної Постанови
учасники розрахунків подають до
місцевого фінансового органу, зокрема,
довідку органу державної податкової
служби про розмір податкового боргу (з
урахуванням штрафних санкцій та пені),
у тому числі реструктуризованого або
розстроченого (відстроченого), з
податку на прибуток підприємств і
податку на додану вартість, не
сплачених на день видачі довідки, що
засвідчена підписом керівника такого
органу, скріпленим печаткою (за
наявності податкового боргу).

19.11.2012 Комунальне підприємство
Київської обласної ради
"Тетіївтепломережа" звернулось до
Тетіївської об'єднаної державної
податкової інспекції (раніше
-Тетіївська МДПІ) з листом № 314, в якому
просило видати довідку про
заборгованість до бюджету по сплаті
податку на додану вартість.

У відповідь на вказаний лист
Тетіївською об'єднаною державною
податковою інспекцією було видано
довідку № 4 від 19.11.2012, відповідно до
якої загальний розмір заборгованості
Комунальне підприємство Київської
обласної ради "Тетіївтепломережа"
складає 608453,73 грн.

На виконання Постанови Кабінету
Міністрів України від 11.06.2012 № 517 між
Територіальним органом Казначейства в
Київській області (сторона перша),
Головним фінансовим управлінням
Київської облдержадміністрації
(сторона друга), Фінансовим управлінням
Тетіївської райдержадміністрації
(сторона третя), Тетіївської районною
державною адміністрацією (сторона
четверта) та Комунальним підприємством
Київської обласної ради
"Тетіївтепломережа" 22.11.2012 було
укладено договір № 21/517 про організацію
взаєморозрахунків.

Відповідно до п. 1 даного договору його
предметом є організація проведення
сторонами взаєморозрахунків
відповідно до ст. 23 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2012 рік" та
постанови Кабінету Міністрів України
від 11.06.2012 р. № 517 "Про затвердження
Порядку та умов надання у 2012 році
субвенції з державного бюджету
місцевим бюджетам на погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, що вироблялися,
транспортувалися та постачалися
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії та послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади чи місцевого
самоврядування".

Згідно п.п. 3 - 8 договору Казначейство
перераховує кошти, залучені з єдиного
казначейського рахунка стороні першій
у сумі 429500 грн на підставі рішення
Мінфіну. Сторона перша перераховує на
рахунок сторони другої кошти у сумі 429500
грн для погашення заборгованості з
різниці в тарифах на теплову енергію,
що вироблялася, транспортувалася та
постачалася населенню. Сторона друга
перераховує на рахунок сторони третьої
кошти у сумі 429500 грн для погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, що вироблялася,
транспортувалася та постачалася
населенню. Сторона третя перераховує
на рахунок сторони четвертої кошти у
сумі 429500 грн для погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, що вироблялася,
транспортувалася та постачалася
населенню. Сторона четверта
перераховує на рахунок сторони
останньої кошти у сумі 429500 грн для
погашення заборгованості з різниці в
тарифах на теплову енергію, що
вироблялася, транспортувалася та
постачалася населенню. Сторона остання
перераховує до спеціального фонду
державного бюджету кошти для погашення
податкового боргу (з урахуванням
штрафних санкцій та пені) з податку на
додану вартість у сумі 429500 грн.

Відповідно до платіжного доручення №
898 від 06.12.2012 Комунальному підприємству
Київської обласної ради
"Тетіївтепломережа" було перераховано
субвенцію у сумі 429500 грн.

З довідки Тетіївської об'єднаної
державної податкової інспекції №
3208/8/10-095 від 27.12.2012 вбачається, що
відповідно до платіжного доручення №
U1927070 від 06.12.2012 Комунальним
підприємством Київської обласної ради
"Тетіївтепломережа" було погашено
податковий борг на загальну суму 429500
грн.

Підставою позову, як зазначає позивач,
став факт звернення відповідача до
адміністративного суду з позовами про
визнання недійсними податкових
повідомлень-рішень, які були
задоволені судами та рішення про
задоволення яких залишені в силі після
перегляду в апеляційному порядку, у
зв'язку з чим, на думку позивача,
відповідач отримав безпідставну
субвенцію у сумі 47323,41 грн. Виходячи з
наведеного, позивач з метою захисту
інтересів держави просить внести зміни
до договору про організацію
взаєморозрахунків від 22.11.2012 № 21/517
шляхом зменшення встановленої в ньому
суми субвенції на 47323,41 грн.

Розглянувши подані сторонами
документи, заслухавши пояснення
представників сторін, оцінивши докази
у їх сукупності, суд дійшов висновку, що
вказаний позов задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 626, 628 Цивільного
кодексу України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. До договорів, що
укладаються більш як двома сторонами
(багатосторонні договори),
застосовуються загальні положення про
договір, якщо це не суперечить
багатосторонньому характеру цих
договорів. Зміст договору становлять
умови (пункти), визначені на розсуд
сторін і погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Згідно ст. 651 Цивільного кодексу
України зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом. Істотним є таке
порушення стороною договору, коли
внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору.

З аналізу наведених норм вбачається, що
право на зміну умов договору належить
сторонам спірного правочину, адже
безпосередньо змінює або припиняє
права та/або обов'язки сторін. Водночас,
вбачаться що позивач не є стороною в
договорі про організацію
взаєморозрахунків від 22.11.2012 № 21/517, а
відтак останній не створює для нього
додаткових прав та обов'язків та не
зачіпає його інтересів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
посилався на порушення інтересів
держави спірним договором та діями
позивача. Своє право на звернення до
суду з таким позовом позивач
обґрунтовував положеннями п. 191.1.39 ст.19
Податкового кодексу України.

Так, згідно п. 41.1. ст. 41. Податкового
кодексу України контролюючими
органами є органи доходів і зборів -
центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує формування єдиної
державної податкової, державної митної
політики в частині адміністрування
податків і зборів, митних платежів та
реалізує державну податкову, державну
митну політику, забезпечує формування
та реалізацію державної політики з
адміністрування єдиного внеску,
забезпечує формування та реалізацію
державної політики у сфері боротьби з
правопорушеннями при застосуванні
податкового та митного законодавства,
а також законодавства з питань сплати
єдиного внеску (далі - центральний
орган виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику), його
територіальні органи.

Відповідно до п. 191.1.39 ст. 19 Податкового
кодексу України контролюючі органи,
зокрема, здійснюють відомчий контроль
та внутрішній аудит за додержанням
вимог законодавства і виконанням
службових обов'язків у контролюючих
органах, на підприємствах, в установах,
організаціях, що належать до сфери їх
управління.

Водночас, суд встановив, що вказаними
положеннями не закріплено право органу
доходів і зборів звертатися з позовом
до суду з метою захисту інтересів
держави. Суд зазначає, що вказана
функція віднесена законодавцем до
повноважень прокуратури, адже ст. 5
Закону України «Про прокуратуру»
встановлено, що прокуратура України
становить єдину систему, на яку
відповідно до Конституції України та
цього Закону покладаються, зокрема,
функція представництва інтересів
громадянина або держави в суді у
випадках, визначених законом.

Отже, враховуючи, що Тетіївська
об'єднана державна податкова інспекція
не є стороною у договорі про
організацію взаєморозрахунків від
22.11.2012 № 21/517, а відтак він не змінює, не
припиняє та не створює для неї прав
та/або обов'язків та відповідно вона не
має права на зміну його умов, яким
наділені сторони договору, а також те,
що функція захисту інтересів держави
не покладена законом на органи доходів
і зборів, суд вважає вимогу позивача
безпідставною, необґрунтованою та
такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відтак, сторони звертаючись до суду
повинні враховувати те, що визначення
та наповнення доказової бази
переданого на розгляд суду спору
покладаються саме на сторони, а не на
суд. Суд вирішує спір на підставі
поданих та витребуваних в порядку ст. 38
Господарського процесуального кодексу
України сторонами доказів.

Витрати по сплаті судового збору в
порядку ст.ст. 44,49 Господарського
процесуального кодексу України
покладаються судом на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
44, 49, 82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Суддя
А.Ф.
Черногуз