РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
У Х В А Л А

08 квітня 2014 року
Справа № 902/1509/13

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючий суддя Мельник
О.В.

суддя
Олексюк Г.Є. ,

суддя
Грязнов В.В.

при секретарі судового засідання Яремі
Г.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Рівненського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства "Альфа-Банк" на
рішення господарського суду
Вінницької області від 23.12.2013 р. у
справі № 902/1509/13

за позовом дочірнього підприємства
"Укравтогаз" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України"

до товариства з обмеженою
відповідальністю "Приват-Петрол"

про стягнення 14077 161,50 грн. згідно
договору купівлі-продажу №29-У від
01.06.2010 р.

за участю представників:

апелянта - Корецького І.Г., Колотило А.В.,

позивача - Шегери І.П.,

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство "Укравтогаз"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" звернулось з позовом
до товариства з обмеженою
відповідальністю "Приват - Петрол" про
стягнення 12906966,43 грн. основного боргу,
1302221,97 грн. пені, 423279,84 грн. річних та
77441,80 грн. інфляційних за весь час
прострочення.

Рішенням господарського суду
Вінницької області від 23.12.2013 року
(суддя Мельник П.А.) позов задоволено
повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням,
публічне акціонерне товариство
"Альфа-Банк" звернулось із апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
господарського суду Вінницької
області від 23.12.2013 року скасувати та
припинити провадження у справі.

Апелянт вказує, що суд дійшов висновку
про наявність боргу відповідача перед
Дочірнім підприємством "Укравтогаз"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" при неповному
з'ясуванні обставин справи, оскільки
судом не було досліджено докази в
підтвердження передачі стисненого
природного газу позивачем для
відповідача, внаслідок чого не
застосоване положення ст. 692 ЦК України.
Зазначає, що судом стягнуто з
відповідача пеню, нараховану більш ніж
за шість місяців та пред'явлену до
стягнення поза межами річного строку
позовної давності, що не відповідає
вимогам ст. 232 ГК України та ст. 258 ЦК
України. Крім того, зазначає, що судом
не було прийнято до уваги положення ст.
61 ГК України, ст.ст. 104,105, 110,111,112 ЦК
України, за якими виплата всіх грошових
сум кредиторам юридичної особи, що
ліквідується проводиться у порядку
черговості, а вимоги апелянта на суму
понад 5000000 грн. підлягають задоволенню
в четверту чергу. Натомість, за
оскаржуваним рішенням Дочірнє
підприємство "Укравтогаз" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" в обхід встановленої законом
черговості та пропорційності отримало
можливість повного задоволення своїх
кредиторських вимог, тим самим
позбавивши ПАТ "Альфа-Банк", як
добросовісного кредитора можливості
на більш повне задоволення своїх
кредиторських вимог, чим було порушено
майновий інтерес апелянта.

Дочірнє підприємство "Укравтогаз"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" надало відзив на
апеляційну скаргу, в якому просить
оскаржене апелянтом рішення залишити
без змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

У відзиві зазначає, що оскаржене
рішення не впливає на права, обов'язки
чи законні інтереси апелянта. Звертає
увагу на відсутність правового зв'язку
між скаржником і сторонами у справі, що
у відповідності до положень п. 1 ст. 80
ГПК України є підставою для припинення
апеляційного провадження у справі.
Вважає доводи апелянта про відсутність
підстав для стягнення штрафних санкцій
з відповідача, а також про відсутність
доказів приймання - передачі
стиснутого природного газу за
договором - безпідставними. Вказує на
відсутність станом на день порушення
провадження у даній справі у
провадженні господарського суду
тотожного спору, що виключає
можливість припинення провадження у
справі.

Розглянувши апеляційну скаргу та
відзив на неї, вивчивши матеріали
справи, наявні в ній докази,
перевіривши юридичну оцінку обставин
справи місцевим господарським судом,
дослідивши правильність застосування
судом першої інстанції при винесенні
оскаржуваного рішення норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Рівненського
апеляційного господарського суду
дійшла наступного висновку.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що 30.10.2013 року до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців було
внесено запис про припинення
відповідача за рішенням засновників
(а.с. 183).

Отже, відповідач перебував у процедурі
добровільної ліквідації й процедура
банкрутства щодо нього станом на день
прийняття судом спірного рішення
порушена не була.

Лише 02.04.2014 року ухвалою господарського
суду Вінницької області заяву ТОВ
"Приват-Петрол" про порушення
провадження у справі про банкрутство
прийнято до розгляду, призначене
підготовче засідання та заборонено
власнику майна боржника та боржнику
відчужувати основні засоби.

Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст.
104, 105, 110 ЦК України ліквідація є формою
припинення юридичної особи за рішенням
її учасників або органу юридичної
особи, уповноваженого на це
установчими документами у
передбачених ними випадках.

При цьому, положення ст. 105 ЦК України,
яка регулює порядок виконання рішення
про припинення юридичної особи та
положення ст. 110, ст. 111 ЦК України, які
регулюють порядок ліквідації
юридичної особи за рішенням її
учасників або органу юридичної особи,
уповноваженого на це установчими
документами, не містять заборони щодо
розгляду судами справ про стягнення з
такої юридичної особи боргу на користь
її кредитора чи кредиторів.

У разі ліквідації юридичної особи
вимоги кредиторів розглядаються і
вирішуються відповідно до вимог ст. ст.
110 - 112 ЦК України ліквідаційними
комісіями у встановленому порядку.

Відповідно до ч. 9 ст. 111 ЦК України,
виплата грошових сум кредиторам
юридичної особи, що ліквідується, у
тому числі за податками, зборами,
єдиним внеском на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування та
іншими коштами, що належить сплатити до
державного або місцевого бюджету,
Пенсійного фонду України, фондів
соціального страхування, провадиться у
порядку черговості, встановленому
статтею 112 цього Кодексу.

Як встановлено судом апеляційної
інстанції, предметом позову Дочірнього
підприємства "Укравтогаз" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" до ТОВ "Приват-Петрол" було
стягнення боргу, що виник на підставі
договору купівлі-продажу. Апелянт
обґрунтовує свої вимоги до відповідача
наявністю боргу, що витікає з
кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 112 ЦК України, у
разі ліквідації платоспроможної
юридичної особи вимоги її кредиторів
задовольняються у такій черговості: 1) у
першу чергу задовольняються вимоги
щодо відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю, та вимоги кредиторів,
забезпечені заставою чи іншим
способом; 2) у другу чергу
задовольняються вимоги працівників,
пов'язані з трудовими відносинами,
вимоги автора про плату за
використання результату його
інтелектуальної, творчої діяльності; 3)
у третю чергу задовольняються вимоги
щодо податків, зборів (обов'язкових
платежів); 4) у четверту чергу
задовольняються всі інші вимоги.

Вимоги однієї черги задовольняються
пропорційно сумі вимог, що належать
кожному кредитору цієї черги.

Вимоги кредиторів, які не задоволені
через відсутність майна юридичних
осіб, що ліквідуються, вважаються
погашеними.

Отже, вимоги позивача у даній справі
про стягнення боргу за договором
купівлі-продажу та можливі вимоги
апелянта про стягнення боргу за
кредитним договором віднесені законом
до четвертої черги вимог, що підлягають
задоволенню.

При цьому, наявність судового рішення,
яким стягнуто борг з відповідача на
користь позивача, не наділяє
останнього правом вимагати стягнення
такого боргу поза процедурою
черговості, визначеною ст. 112 ЦК
України.

Апелянтом не було надано суду
апеляційної інстанції ні доказів
існування будь-яких кредитних
правовідносин з відповідачем, ні
доказів звернення до ліквідатора чи
ліквідаційної комісії з кредиторською
вимогою.

Проте, навіть за вказаних умов та
встановлених судом обставин справи,
колегія суддів звертає увагу на те, що
положенням ч. 3 ст. 112 ЦК України з метою
гарантування прав та інтересів
кредиторів, яким ліквідаційна комісія
відмовила у задоволенні вимог
кредитора чи ухилилася від їх розгляду,
визначено право на звернення до суду із
позовом до ліквідаційної комісії.

Отже, судом апеляційної інстанції не
було встановлено наявність правового
зв'язку між скаржником і сторонами у
справі, а тому права апелянта
оскаржуваним судовим рішенням не
порушені, оскільки питання про його
права і обов'язки стосовно сторін у
справі судом першої інстанції не
вирішувалися, що у відповідності до
вимог п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України є
підставою для припинення апеляційного
провадження через відсутність суб'єкта
апеляційного оскарження, й що
узгоджується з правовою позицією ВГСУ,
викладеною в п. 5-2 постанови пленуму №7
від 17 травня 2011 року.

За наведених обставин колегія суддів
не знаходить підстав для задоволення
клопотання апелянта про призначення
судово-економічної експертизи для
встановлення дійсної суми
заборгованості відповідача перед
позивачем.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 86, 91, 99, 101, 102
Господарського процесуального кодексу
України, Рівненський апеляційний
господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі №902/1509/13 за
апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства "Альфа-Банк" на
рішення господарського суду
Вінницької області від 23.12.2013 р. -
припинити.

Справу №902/1509/13 повернути до
господарського суду Вінницької
області.

Головуючий суддя
Мельник О.В.

Суддя
Олексюк Г.Є.

Суддя
Грязнов В.В.