ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2014 р.Справа № 922/602/13-г

Господарський суд Харківської області
у складі:

головуючий суддя Бринцев О.В.

судді: Аюпова Р.М. , Присяжнюк О.О.

при секретарі судового засідання Гула
Д.В.

розглянувши справу

за позовом Першого заступника
прокурора м. Харкова в інтересах
держави в особі Харківська міська рада,
м. Харків; третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача - Департамент
земельних відносин Харківської
міської ради, м. Харків; до товариства
з обмеженою відповідальністю фірми
"Шафран" ЛТД, м. Харків; про стягнення
480 995,46 грн. за участю :

прокурора - Хряк О.О., посвідчення №013774
від 06.12.2012р.;

позивача - Настусенко Д.Д., довіреність
№ 08-11/5964/2-13 від 30.12.2013р.;

третьої особи - не з'явився;

відповідача - Капустюка А.С.,
довіреність б/н від 10.07.2013р.

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник прокурора міста
Харкова, в інтересах держави, в особі
Харківської міської ради, звернувся до
господарського суду Харківської
області з позовом до товариства з
обмеженою відповідальністю фірми
"Шафран" ЛТД" про стягнення з
відповідача на користь позивача збитки
в розмірі 480 995,46 грн.

В обґрунтування позову прокурор
вказує, що відповідач в порушення ст.
ст. 125, 126 Земельного кодексу України без
укладення договору оренди
використовує земельну ділянку
загальною площею 0,3035 га, на якій
знаходяться належні відповідачу
об'єкти нерухомого майна, та не сплачує
коштів за її використання, чим завдає
міській раді збитки у вигляді
неодержаних доходів від орендної плати
за землю, які відповідно до ст. 1166 ЦК
України, ст. ст. 156, 157 ЗК України повинен
відшкодувати позивачу за період
користування ділянкою з 21.12.2010р. по
01.10.2012р. в заявленому до стягнення
розмірі.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 15.03.2013р., з
урахуванням додаткового рішення від
21.03.2013р., залишеним без змін постановою
Харківського апеляційного
господарського суду від 09.10.2013р., позов
задоволено повністю, стягнуто з ТОВ
фірми "Шафран" ЛТД на користь
Харківської міської ради збитки у
розмірі 480 995,46 грн. та на користь
Державного бюджету України 9 619,91 грн.
судового збору.

Постановою Вищого господарського суду
України від 19.11.2013р. рішення
господарського суду Харківської
області від 15.03.2013р. та постанову
Харківського апеляційного
господарського суду від 09.10.2013р. у
справі № 922/602/13-г скасовано, справу
направлено на новий розгляд до
господарського суду першої інстанції.

В судовому засіданні 17.03.2014р. суд
перейшов до розгляду справи по суті.

Прокурор підтримав позовні вимоги та
просить суд задовольнити їх в повному
обсязі.

Представник позивача позовні вимоги
прокурора підтримав та просить суд
задовольнити позов повністю.

Представник відповідача проти
позовних вимог заперечував та просить
суд відмовити у їх задоволенні у
повному обсязі, з підстав викладених у
відзиві на позовну заяву (вх.№813 від
13.01.2014р., т.3, а.с.78-91).

Третя особа свого повноважного
представника у судове засідання
02.04.2014р. не направила, але в судовому
засіданні 17.03.2014р. представник третьої
особи підтримав заявлений прокурором
позов в повному обсязі, з підстав
викладених у відзиві на позовну заяву
№1929/9-14 від 19.02.2014р. (вх.№5956 від 19.02.2014р.,
т.5, а.с. 41-54).

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
учасників судового процесу, всебічно
та повно дослідивши надані учасниками
судового процесу докази і таким чином
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення, суд установив наступне.

За товариством з обмеженою
відповідальністю фірмою "Шафран" ЛТД,
заочним рішенням Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 28.09.2010р. у
справі №2-2755/10 (т.1, а.с.22) визнано право
власності на нежитлову будівлю літ.
"ЬІ-1", розташовану за адресою: м. Харків,
віл. Єнакіївська, 19, та 20.12.2010р.
здійснено державну реєстрацію права
власності на вказану нежитлову будівлю
(витяг, т.1, а.с.23).

Рішенням Харківської міської ради №
339/11 від 06.07.2011р. "Про надання дозволу на
розробку проектів відведення
земельних ділянок юридичним та
фізичним особам для експлуатації та
обслуговування будівель і споруд" (т.1,
а.с.26-28) надано товариству з обмеженою
відповідальністю фірмі "Шафран" ЛТД
дозвіл на розробку проекту відведення
земельної ділянки по вул. Єнакіївській,
19, (Фрунзенський район), орієнтовною
площею 0,3320 га для експлуатації та
обслуговування нежитлової будівлі літ.
"Ы-1" (складське приміщення № 11).

Пунктами 2.1., 2.2. вказаного рішення
встановлено, що відповідач після
прийняття цього рішення зобов'язаний:
виконати проект відведення земельної
ділянки для експлуатації та
обслуговування нежитлової будівлі літ.
"Ы-1" та подати його на затвердження у
встановленому порядку; виконати на
етапі розробки проекту відведення
земельної ділянки виконавчу зйомку
земельної ділянки М 1:500 та передати її
до управління містобудування та
архітектури для занесення до єдиного
топографічного плану.

Пунктом 2.3. рішення встановлено, що
земельні ділянки для експлуатації та
обслуговування зазначених у додатку до
цього рішення об'єктів буде надано їм у
користування окремими рішеннями після
надання проектів відведення земельних
ділянок, погоджених у встановленому
порядку.

Актом обстеження, визначення меж площі
та конфігурації земельної ділянки №
3148/12 від 01.10.2012р. (т.1, а.с.32-33), складеним
посадовими особами Управління
земельних відносин Харківської
міської ради при обстеженні земельної
ділянки за адресою: м.Харків, вул.
Єнакіївська, 19, встановлено, що вказана
земельна ділянка загальною площею 0,3035
га використовується товариством з
обмеженою відповідальністю фірмою
"Шафран" ЛТД для експлуатації та
обслуговування одноповерхової
нежитлової будівлі літ. "ЬІ-1" (складське
приміщення). Право користування
земельною ділянкою відповідно до
положень діючого земельного
законодавства не оформлено, що є
порушенням вимог ст.ст. 125, 126 Земельного
кодексу України.

Відповідно до інформації, наданої
Управлінням Держкомзему у місті Харків
в листі № 5936/08 від 27.09.2012р. (т.1, а.с.84),
правовстановлюючі документи на право
власності або користування землею за
ТОВ фірмою "Шафран" ЛТД та за будь-якою
фізичною та юридичною особою за
адресою: вул. Єнакіївська, 19 в
управлінні не обліковуються.

Рішенням виконавчого комітету
Харківської міської ради № 634 від
17.10.2012р. (т.1, а.с.40) затверджено акт № 292
від 17.10.2012р. про визначення збитків (т.1,
а.с.41), згідно якого неодержаний
Харківською міською радою дохід за
використання товариством з обмеженою
відповідальністю фірмою "Шафран" ЛТД
земельної ділянки площею 0,3035 га за
адресою: м. Харків, вул. Єнакіївська, 19
протягом періоду з 21.12.2010р. по 01.10.2012р.
без оформлення документів, що
посвідчують право користування
земельною ділянкою, склав 480995,46 грн.

Управління земельних відносин
Харківської міської ради
рекомендованим листом направило
відповідачу повідомлення № 13412/0/84-12 від
14.11.2012р. (т.1, а.с.45), в якому запропонувало
розглянути акт про визначення збитків
та вирішити питання про добровільну
сплату вказаної суми.

Відповідач збитки у розмірі 480995,46 грн. в
добровільному порядку позивачу не
відшкодував, що і стало підставою для
звернення першого заступника
прокурора міста Харкова в інтересах
держави в особі Харківської міської
ради з позовом у даній справі.

Натомість відповідач у відзиві на
позов (т.3, а.с. 78-91), в обґрунтування
своїх заперечень, вказує на
відсутність своєї вини, наявність якої
є необхідною для застосування такої
міри відповідальності, як
відшкодування шкоди, у сукупності усіх
елементів складу цивільного
правопорушення, та на те, що позивачем
не складався протокол про
адміністративне правопорушення, який
входить до матеріалів справи про
адміністративне правопорушення, що є
підставою для здійснення розрахунку
розміру шкоди, заподіяної державі,
територіальним громадам, юридичним чи
фізичним особам внаслідок
самовільного зайняття земельних
ділянок, використання земельних
ділянок не за цільовим призначенням
тощо (затв. постановою КМУ 25.07.2007р. №963).

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам з урахуванням
фактичних та правових підстав позовних
вимог і заперечень проти них суд
виходить з наступного.

Згідно приписів ст. 116 Земельного
кодексу України громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування та державних
органів приватизації щодо земельних
ділянок, на яких розташовані об'єкти,
які підлягають приватизації, в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом.

Загальні підстави відповідальності за
завдану майнову шкоду визначені ст. 1166
ЦК України. Відповідно до її положень
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Згідно
ст. 22 ЦК України особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх
відшкодування. Збитками є втрати, яких
особа зазнала у зв'язку зі знищенням
або пошкодженням речі, а також витрати,
які особа зробила або мусить зробити
для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки); доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода). Відповідно
до ст. 225 ГК України до складу збитків,
що підлягають відшкодуванню особою,
яка допустила господарське
правопорушення, включаються: вартість
втраченого, пошкодженого або знищеного
майна, визначена відповідно до вимог
законодавства; додаткові витрати
(штрафні санкції, сплачені іншим
суб'єктам, вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів тощо),
понесені стороною, яка зазнала збитків
внаслідок порушення зобов'язання
другою стороною; неодержаний прибуток
(втрачена вигода), на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право
розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою
стороною; матеріальна компенсація
моральної шкоди у випадках,
передбачених законом.

На підставі зазначених правових норм, з
урахуванням п. 2 Постанови Пленуму
Верховного Суду України „Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди" від
27.03.1992р. №6 та з урахуванням п. 6
Роз'яснення Вищого Арбітражного суду
України „Про деякі питання практики
вирішення спорів пов'язаних з
відшкодуванням шкоди" від 01.04.1994р.
№02-5/215 суд зазначає таке. Задоволення
позовних вимог про стягнення збитків
може вважатись законним та
обґрунтованим в разі встановлення
судом наявності в обставинах справи
одночасно чотирьох умов. Ними є
наявність правила поведінки,
встановленого законом або договором;
наявність факту порушення такого
правила поведінки винною особою;
наявність збитків у потерпілої особи;
наявність безпосереднього
причинно-наслідкового зв'язку між
протиправною поведінкою особи, яка
завдала шкоду, та збитками потерпілої
сторони.

За правилами судового процесу кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень (стаття 33 ГПК
України). Виходячи з цього, відповідно
до статті 1166 ЦК України статті 218 ГК
України прокурор в даній справі
повинен довести безпосередній
причинний зв"язок між неправомірними
діями відповідача, якими завдано шкоду,
та самою шкодою.

Щодо правила поведінки, встановленого
законом або договором у спірних
правовідносинах діють такі норми.

Відповідно до ч. 1 статті 124 Земельного
кодексу України, передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності,
здійснюється на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки.

На підставі ч. 2 статті 125 Земельного
кодексу України, право на оренду
земельної ділянки виникає після
укладення договору оренди і його
державної реєстрації. Право оренди
землі оформляється договором, який
реєструється відповідно до закону -
частина 2 статті 126 Земельного кодексу
України.

Так, згідно до п. 4 Порядку оформлення
договорів оренди землі у місті Харкові,
що є Додатком до рішення 21 сесії
Харківської міської ради 6 скликання
"Про затвердження Порядку оформлення
договорів оренди землі у місті Харкові"
від 19.12.2012 р. № 960/12 підставою для
оформлення договору оренди землі є
рішення міської ради про надання в
оренду земельної ділянки.

Відповідно до п. 5 цього Порядку
оформлення договору оренди землі
проводиться управлінням земельних
відносин протягом трьох місяців з дня
прийняття рішення міською радою або
дня проведення конкурсу (аукціону) щодо
набуття права оренди землі та за умови
наявності справи документації із
землеустрою, яка повинна містити
необхідний обсяг документів.

У відповідності до п. 7 Порядку Відділ
організації землеустрою та обліку
земель управління земельних відносин
не пізніше 4 робочих днів з дня
отримання справи документації із
землеустрою готує проект договору
оренди землі.

Після попереднього погодження проекту
договору оренди землі відділ
організації землеустрою та обліку
земель управління земельних відносин
не пізніше 1-го робочого дня з дня
отримання справи документації із
землеустрою, готує три примірники
договору оренди землі, і повідомляє
заявника про необхідність з'явитися
протягом 4 робочих днів з дня отримання
листа до управління земельних відносин
для погодження істотних умов договору
оренди землі. У разі, якщо заявник не
з`явився до управління земельних
відносин протягом вказаного терміну
для погодження істотних умов договору
оренди землі або відмовився від їх
погодження, управління земельних
відносин рекомендованим супровідним
листом направляє заявнику три
примірники договору оренди землі у
зшитому вигляді та скріплені печаткою
управління земельних відносин "Для
документів" для розгляду. (п. 8 та п.п. 8.1.
Порядку оформлення договорів оренди
землі у місті Харкові).

Таким чином, позивач в особі своїх
повноважних органів маючи дійсний
намір укласти договір оренди земельної
ділянки, про що свідчить Рішенням 19
сесії Харківської міської ради 6
скликання від 26.09.2012р. №840/12, мав
повідомити відповідача про
необхідність погодження істотних умов
договору оренди землі чи направити
відповідачу примірник договору для
підписання.

Проте, прокурором та позивачем по
справі не надано суду доказів, які б
підтверджували здійснення позивачем
відповідних заходів щодо укладення
договору оренди земельної ділянки з
відповідачем.

Таким чином, суд приходить до висновку
про те, що наразі відсутнє правило
поведінки котре було б порушено
відповідачем та, відповідно, відсутні
й інші необхідні складові стягнення
збитків.

Слід також додати, що незважаючи на те,
що згідно визначеного порядку
обов'язок по вчиненню активних дій
покладений на позивача, відповідач
також, як свідчать матеріали справи,
вчиняв певні дії спрямовані на
оформлення проектно-технічної
документації на спірну земельну
ділянку. Так, відповідачем був
виконаний проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки (т.2, а.с.
60-64).

Крім того, відповідачем сплачувався
земельний податок (лист Індустріальної
МДПІ м. Харкова Харківської області ДПС
№ 9262/10/15.2-33 від 04.10.2012р., т.1, а.с.43), що
також свідчить про відсутність з боку
відповідача протиправної
бездіяльності в даному питанні.

Приходячи до висновку про необхідність
відмови в позові суд також виходить з
того, що вимога про відшкодування
збитків у вигляді неодержаних доходів
(упущеної вигоди) покладає на кредитора
обов'язок довести, що ці доходи (вигода)
не є абстрактними, а дійсно були б ним
отримані в разі належного виконання
боржником своїх обов'язків. При
визначенні реальності неодержаних
доходів мають враховуватися заходи,
вжиті кредитором для їх одержання. У
вигляді упущеної вигоди
відшкодовуються ті збитки, які могли б
бути реально отримані при належному
виконанні зобов'язання .

Суд зазначає, що наявність
теоретичного обґрунтування можливості
отримання прибутку ще не є підставою
для його стягнення.

При відмові від позову, суд також
зазначає наступне:

Відповідно до ст.156 Земельного кодексу
України власникам землі та
землекористувачам відшкодовуються
збитки, заподіяні внаслідок: а)
вилучення (викупу)
сільськогосподарських угідь, лісових
земель та чагарників для потреб, не
пов'язаних із сільськогосподарським і
лісогосподарським виробництвом; б)
тимчасового зайняття
сільськогосподарських угідь, лісових
земель та чагарників для інших видів
використання; в) встановлення обмежень
щодо використання земельних ділянок; г)
погіршення якості ґрунтового покриву
та інших корисних властивостей
сільськогосподарських угідь, лісових
земель та чагарників; ґ) приведення
сільськогосподарських угідь, лісових
земель та чагарників у непридатний для
використання стан; д) неодержання
доходів за час тимчасового
невикористання земельної ділянки.

Вказаний перелік підстав для
відшкодування збитків власникам землі
та землекористувачам є вичерпним та
розширеному тлумаченню не підлягає, в
тому числі шляхом прийняття органами
місцевого самоврядування рішень з
цього приводу.

Згідно зі ст.157 Земельного кодексу
України відшкодування збитків
власникам землі та землекористувачам
здійснюють юридичні особи, які
використовують земельні ділянки, а
також юридичні особи, діяльність яких
обмежує права власників і
землекористувачів. Порядок визначення
та відшкодування збитків власникам
землі і землекористувачам
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до п. 3 Порядку визначення та
відшкодування збитків власникам землі
і землекористувачам, затвердженого
постановою KM України від 19.04.1993р. №284,
відшкодуванню підлягають: вартість
житлових будинків, виробничих та інших
будівель і споруд, включаючи
незавершене будівництво; вартість
плодоягідних та інших багаторічних
насаджень; вартість лісових і
дерево-чагарникових насаджень;
вартість водних джерел (колодязів,
ставків, водоймищ, свердловин тощо),
зрошувальних і осушувальних систем,
протиерозійних і протиселевих споруд;
понесені витрати на поліпшення якості
земель за період використання
земельних ділянок з урахуванням
економічних показників, на незавершене
сільськогосподарське виробництво
(оранка, внесення добрив, посів, інші
види робіт), на розвідувальні та
проектні роботи; інші збитки власників
землі і землекористувачів, у тому числі
орендарів, включаючи і неодержані
доходи, якщо вони обґрунтовані.

Проте статтею 156 Земельного кодексу
України, на відміну від п. 5.1 наведеного
вище Порядку, не передбачено такої
підстави настання цивільно-правової
відповідальності у вигляді
відшкодування збитків власникам землі
і землекористувачам, як неоформлення
правовстановлюючого документу
(договору оренди) у строк, встановлений
органом місцевого самоврядування, в
зв'язку з чим відповідний пункт Порядку
суперечить імперативним приписам п. 22
ч. І ст. 92 Конституції України, згідно
якої засади цивільно-правової
відповідальності визначаються
виключно законами України, але аж ніяк
не актами органів місцевого
самоврядування.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України
господарський суд не застосовує акти
державних та інших органів, якщо ці
акти не відповідають законодавству
України.

Наведеної правової позиції
дотримується Верховний Суд України при
здійсненні касаційного перегляду
судових рішень у справах про
відшкодування збитків у постановах ВСУ
від 20.02.2007 у справі №39/300, від 03.04.2007 у
справі №2- 14/144-2006(2-19/144-2006, 2-19/13778-2005) та
від 11.03.2008 у справі №30/146-07-4216.

Такі встановлені судом обставини у їх
сукупності свідчать про відсутність у
діях відповідача складу цивільного
правопорушення як обов'язкової умови
настання цивільно-правової
відповідальності у вигляді
відшкодування збитків.

Враховуючи вищевикладене,
господарський приходить до висновку,
що позовні вимоги прокурора є
безпідставними та необґрунтованими, у
зв'язку з чим суд відмовляє в їх
задоволенні.

Вирішуючи питання розподілу судового
збору суд керується ст. 49 ГПК України.
При відмові від позову судовий збір
покладається на прокурора, але у
відповідності до положень ст. 5 ЗУ "Про
судовий збір" прокурор звільняється
від сплати судового збору.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції
України, статтею 22, 1166 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 93, 95, 124, 125, 152, 156,
157, 188 Земельного кодексу України, ст.ст.
218, 225 Господарського кодексу України,
статтями 1, 4, 12, 29, 32, 33, 34, 43, 44, 46, 47-1, 49, 75,
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Повне рішення складено 04.04.2014 р.

Головуючий суддя Суддя Суддя О.В.
Бринцев Р.М. Аюпова О.О. Присяжнюк