ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2014 р.
Справа № 921/1195/13-г/6

Львівський апеляційний господарський
суд, в складі колегії:

Головуючого-судді:
Данко Л.С.,

Суддів:
Дякович О.В.,

Якімець Г.Г.,

При секретарі судового засідання:
Кіт М.В.

Розглянув у відкритому судовому
засіданні матеріали за апеляційною
скаргою Чортківської міської ради
Тернопільської області за № 364 від
20.02.2014 р. (вх. № 01-05/1054/14 від 11.03.2014 р.),

на рішення господарського суду
Тернопільської області від 27 січня 2014
року

у справі № 921/1195/13-г/6 (суддя
І.П.Шумський),

порушеній за позовом

Позивача: Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи
(Приватного підприємця) ОСОБА_2 АДРЕСА_3

До відповідача: Чортківської міської
ради Тернопільської області (48500, м.
Чортків, вул. Шевченка, 21,
Тернопільської обл.),

Третя особа-1, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору:
ОСОБА_3 АДРЕСА_4

Третя особа-2, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору:
ОСОБА_4 АДРЕСА_4

Третя особа-3, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору:
ОСОБА_5, суб'єкт підприємницької
діяльності-фізична особа АДРЕСА_5

Про: розірвання договору оренди
земельної ділянки від 01 липня 2005 року,
укладеного між суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною
особою ОСОБА_2 та Чортківською міською
радою Тернопільської області,
зареєстрованого 13 липня 2005 року
Чортківським районним відділом
Тернопільської регіональної філії ДП
«Центр державного земельного
кадастру» за № 17 та стягнення
судового збору.

За участю представників сторін:

від апелянта/відповідача: не прибув,

від позивача: підприємець ОСОБА_2
(згідно виписки з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців серії НОМЕР_3),

від третьої особи-1: не прибув,

від третьої особи-2: не прибув,

від третьої особи-3: не прибув.

Права та обов'язки сторін визначені ст.
ст. 20, 22, 27, 28 ГПК України. Заяв та
клопотань про відвід суддів - не
надходило.

За клопотанням представника позивача,
в судовому засіданні здійснюється
фіксація судового процесу технічними
засобами.

Відповідно до протоколу розподілу
справ КП «Документообіг господарських
судів» від 11.03.2014 р., дану справу
розподілено до розгляду судді -
доповідачу Данко Л.С.

Розпорядженням Голови Львівського
апеляційного господарського суду від
13.03.2014 р. у склад колегії для розгляду
справи № 921/1195/13-г/6 господарського суду
Тернопільської області введено суддів
- Дякович О.В. та Якімець Г.Г. (а.с. 98).

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 13.03.2014 року
прийнято апеляційну скаргу
Чортківської міської ради за № 364 від
20.02.2014 р. (вх. № 01-05/1054/14 від 11.03.2014 р.) до
провадження та розгляд скарги
призначено на 26.03.2014 року (а.с. 99), про що
сторони та треті особи були належним
чином повідомлені рекомендованою
поштою з повідомленням про вручення
(оригінали повідомлень про вручення -
знаходяться в матеріалах справи)(а. с.
101-104).

25.03.2014 р. за вх. № 01-04/1742/14, через
канцелярію Львівського апеляційного
господарського суду,
скаржником/відповідачем було подано
копії: клопотання № 557 від 24.03.2014 р. про
відкладення розгляду справи з
додатками: копія довіреності № 194 від
30.01.2014 р.; копія виписки з єдиного
державного реєстру; копія договору про
співпрацю у сфері здійснення
будівництва; копія додатку до договору
оренди земельної ділянки; копія
свідоцтва на право власності на
нерухоме майно від 28.10.2008 р.; копія
свідоцтва на право власності на
нерухоме майно від 14.05.2008 р.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що вищевказана копія
клопотання про відкладення розгляду
справи, яка належним чином не завірена
не може слугувати доказом у справі.

Представник апелянта/відповідача в
судове засідання не прибув, про причини
не прибуття не повідомив, був належним
чином повідомлений про день, час та
місце розгляду справи рекомендованою
кореспонденцією з повідомленням про
вручення, отримане скаржником 17.03.2014 р.
рекомендованою поштою за № 07139023 (а. с.
102). Як вбачається з тексту апеляційної
скарги, скаржник просить скасувати
рішення господарського суду
Тернопільської області від 27.01.2014 р. по
справі № 921/1195/13-г/6 та ухвалити нове
рішення, яким в задоволенні позовних
вимог СПД-ФО ОСОБА_2 по даній справі
відмовити за безпідставністю (а.с. 105-109).

Представник позивача в судове
засідання, яке відбулось 26.03.2014 р.
прибув, в судовому засіданні під
технічну фіксацію судового процесу,
надав усні пояснення на апеляційну
скаргу, письмового відзиву
(заперечення) на апеляційну скаргу не
представив, проти апеляційної скарги
заперечив, просить розглянути справу
за відсутності представників апелянта
та третіх осіб, оскільки вони були
належним чином повідомлені про день,
час та місце розгляду справи. Просить
рішення місцевого суду залишити без
змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

Треті особи - 1, 2 та 3 повноважних
представників у судове засідання не
направили, особисто - не прибули, про
причини неприбуття суд не повідомили,
були належним чином повідомлені про
день, час та місце розгляду справи
рекомендованою кореспонденцією з
повідомленням про вручення.

Враховуючи, що сторін не було
позбавлено конституційного права на
захист охоронюваних законом
інтересів, а також, що сторони
своєчасно та належним чином були
повідомлені про час та місце розгляду
справи, судова колегія дійшла висновку
клопотання, яке подано апеляційному
суду у фотокопії № 557 від 24.03.2014 р. (а.с.
118) про відкладення розгляду справи
відхилити та розглянути скаргу за
відсутності представника
апелянта/відповідача та третіх осіб -1,
-2, -3, які не заявляють самостійних вимог
на предмет спору, виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст. 98 ГПК України,
про прийняття апеляційної скарги до
провадження господарський суд
виносить ухвалу, в якій повідомляється
про час і місце розгляду скарги.
Питання про прийняття апеляційної
скарги до провадження або відмову у
прийнятті до провадження апеляційний
господарський суд вирішує не пізніше
трьох днів з дня надходження
апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи,
ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 13.03.2014 р.
апеляційну скаргу Чортківської
міської ради Тернопільської області
прийнято до провадження та розгляд
справи призначено на 26.03.2014 р. та
зобов'язано третіх осіб -1, -2, -3, подати
письмовий, документально та нормативно
обґрунтований відзив (заперечення) на
апеляційну скаргу (п. 5 резолютивної
частини ухвали )(а. с. 100).

Як вбачається з резолютивної частини
зазначеної ухвали суду, участь
повноважних представників сторін та
третіх осіб, вищевказаною ухвалою,
обов'язковою не визнавалась.

Статтею 75 ГПК України визначено, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 99 ГПК України, в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Крім того, нормами чинного
законодавства України не обмежено коло
осіб, які можуть представляти особу в
судовому процесі. Тому неможливість
представників апелянта/відповідача та
третіх осіб -1, -2, -3 бути присутнім у
судовому засіданні не перешкоджає
реалізації права учасника можливості
скористатися правами ст. 28 ГПК України
та ст. 244 ЦК України.

Разом з тим, відповідно до абз. 1 п. 3.9.2.
постанови Пленуму ВГС України від
26.12.2011 року № 18 передбачено, що у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони
добросовісно користуватись належними
їм процесуальними правами. Оскільки,
явка в судове засідання представників
сторін - це право, а не обов'язок, справа
може розглядатись без їх участі, якщо
нез'явлення цих представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до приписів ст.ст. 67 та 77 ГПК
України, відкладення розгляду справи є
правом та прерогативою суду, основною
умовою для якого є не відсутність у
судовому засіданні представників
сторін, а неможливість вирішення спору
у відповідному судовому засіданні
(правова позиція викладена у постанові
Вищого господарського суду України від
15 липня 2013 року по справі № 6/175(2010).

Крім того, представник позивача, щодо
розгляду справи по суті без участі
представника апелянта/відповідача та
третіх осіб -1, -2, -3 не заперечував.

З огляду на наведене колегія суддів не
вбачає підстав для відкладення
розгляду апеляційної скарги по справі
№ 921/1195/13-г/6.

Відповідно до ст. 101 ГПК України,
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши матеріали
справи та наявні в ній докази,
перевіривши правильність застосування
матеріального та процесуального
законодавства, колегія суддів
Львівського апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що рішення місцевого суду залишити без
змін, апеляційну скаргу - без
задоволення, виходячи з наступного.

Рішенням господарського суду
Тернопільської області від 27.01.2014 року
у справі № 921/1195/13-г/6 (суддя І.П.Шумський)
позов задоволено (пункт 1-й
резолютивної частини рішення) та
вирішено: Розірвати договір оренди
земельної ділянки від 01.07.2005 року,
укладений між Чортківською міською
радою та Суб'єктом підприємницької
діяльності - фізичною особою ОСОБА_2,
зареєстрований у Чортківському
районному відділі Тернопільської
регіональної філії ДП "Центр
державного земельного кадастру" 13
липня 2005 року, про що у Державному
реєстрі земель вчинено запис за
№17 (пункт 2-й резолютивної
частини). Стягнути з Чортківської
міської ради (вул. Шевченка, 21, м.
Чортків, Тернопільська область 48500, код
23588160) на користь Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_2 (АДРЕСА_1 48500, код НОМЕР_1)
1147,00 грн. сплаченого судового збору
(пункт 3-й резолютивної частини
рішення) (а. с. 81-84).

Не погоджуючись з рішенням місцевого
суду апелянт/відповідач (Чортківська
міська рада Тернопільської області)
звернувся до Львівського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, просить скасувати рішення
господарського суду Тернопільської
області від 27.01.2014 р. по справі №
921/1195/13-г/6 та ухвалити нове рішення, яким
в задоволенні позовних вимог СПД-ФО
ОСОБА_2 по даній справі відмовити за
безпідставністю.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що
місцевим господарським судом при
прийнятті рішення, порушено норми
матеріального та процесуального права,
так як судом першої інстанції при
прийнятті рішення, неправильно оцінено
документи, які є в матеріалах справи, а
висновки суду не відповідають
обставинам справи.

Апелянт в своїй апеляційній скарзі
зазначає, що вступну та резолютивну
частину рішення місцевого суду
оголошено 27.01.2014 р., однак повний текст
оскаржуваного рішення підписано 07.02.2014
р., що є порушенням ч. 4, ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України.

Також апелянт в своїй апеляційній
скарзі зазначає, що місцевий суд
неправомірно визнав Договір оренди
земельної ділянки припиненим, оскільки
відповідачем не було порушено умов
спірного Договору, а відносини, щодо
користування земельною ділянкою між
ТзОВ «Градбуд-ПЛ» та СПД-ФО ОСОБА_2
регулювались Договором про співпрацю у
сфері здійснення будівництва,
відповідно до вищенаведеного
відносини користування земельною
ділянкою, в даному випадку, регулюються
не тільки Договором оренди земельної
ділянки, а Договором про співпрацю у
сфері здійснення будівництва, п.п. 1.4.,
1.6., 1.5., 6.1., 3.1.2 Договору про співпрацю.

Крім того, апелянт стверджує, що згідно
свідоцтв про право власності від 14.05.2008
р. та від 28.10.2008 р. зареєстрованих в
Чортківському ОК МБТІ, нежиле
приміщення магазин по АДРЕСА_6, в
цілому, належить ОСОБА_2, а не так як
зазначає позивач та посилається на те,
що у свідоцтвах будь-яких часток не
визначено.

Скаржник в апеляційній скарзі
посилається на те, що місцевим судом
помилково не взято до уваги умов
останнього договору (Договору про
співпрацю у сфері здійснення
будівництва) за яким СПД-ФО ОСОБА_2
зобов'язувався виконати певні умови,
які ним не виконані, а тому у суду були
відсутні підстави для розірвання
договору оренди земельної ділянки та
посилається на те, що наслідком
розірвання договору оренди земельної
ділянки буде невиконання Договору про
співпрацю у сфері здійснення
будівництва, що у свою чергу порушить
права власників нерухомого майна,
оскільки, як стверджує апелянт, саме
Договір про співпрацю у сфері
здійснення будівництва від 22 вересня
2006 року регулює відносини використання
земельної ділянки між сторонами.

Колегією суддів встановлено та
вбачається з матеріалів справи,
Позивач: ОСОБА_2 є суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною
особою (Приватним підприємцем), йому
присвоєно ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, місце проживання приватного
підприємця: 48500, АДРЕСА_2, що
підтверджується Випискою з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців серії НОМЕР_3
(а.с. 6).

Відповідач/апелянт: Чортківська
міська рада Тернопільської області є
органом місцевого самоврядування,
юридичною особою, ,
місцезнаходження: 48500, Тернопільська
область, м. Чортків, вул. Шевченка, буд. 21
(Виписка з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців серії АГ № 380810 - в
матеріалах справи).

Третя особа-1 без самостійних вимог
на предмет спору на стороні позивача:
ОСОБА_3, фізична особа, проживає:
АДРЕСА_4

Третя особа-2 без самостійних вимог
на предмет спору на стороні позивача:
ОСОБА_4, фізична особа, проживає:
АДРЕСА_4

Третя особа-3, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача: ОСОБА_5 є Суб'єктом
підприємницької діяльності-фізичною
особою (Приватним підприємцем),
державна реєстрація підприємця
проведена 10.01.2008 р. за № 0003096, йому
присвоєно ідентифікаційний № НОМЕР_2,
що підтверджується Свідоцтвом про
державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця серії НОМЕР_4, місце
проживання: АДРЕСА_7 (а.с. 40).

Ухвалою місцевого господарського суду
від 09 січня 2014 р. у даній справі (а.с. 51)
за ініціативою господарського суду
відповідно до ст. 27 ГПК України, для
повного, всебічного, об'єктивного
з'ясування усіх обставин справи
залучено до участі у даній справі
третіми особами без самостійних вимог
на предмет спору: ОСОБА_3 (АДРЕСА_4,
Тернопільської обл.) (третя особа-1 - по
справі); ОСОБА_4 (АДРЕСА_4,
Тернопільської обл.)(третя особа-2) та
ОСОБА_5 (АДРЕСА_8 Тернопільської обл.)
(третя особа-3).

Статтею 27 ГПК України передбачено
право господарського суду до прийняття
рішення господарським судом, за
клопотанням позивача або відповідача,
прокурора, а також ініціативою суду,
залучати до участі у справі відповідно
до ст. 27 ГПК України третіх осіб без
самостійних вимог на предмет спору з
метою повного, об'єктивного та
всебічного дослідження обставин
справи, а також у разі, якщо суд при
вчиненні дій по підготовці справи до
розгляду або під час розгляду справи
встановить, що рішення господарського
суду може вплинути на права і обов'язки
осіб, що не є стороною у справі.

Місцевим господарським судом
встановлено, що 01 липня 2005 року між
Чортківською міською радою
Тернопільської області (Орендодавець -
за договором) та Суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною
особою ОСОБА_2 (Орендар - за договором)
було укладено Договір оренди земельної
ділянки терміном на 10 років (п. 7.
Договору), який зареєстровано у
Чортківському районному відділі
"Тернопільській регіональній філії
центру земельного кадастру" 13 липня 2007
року за № 17 (далі за текстом -
Договір) (а.с. 7-9).

Вказаний Договір оренди земельної
ділянки укладено у письмовій формі,
підписано повноважними представниками
двох сторін за Договором, підпис
Орендодавця посвідчений печаткою
юридичної особи, СПД-ФО ОСОБА_2 -
підприємець без виготовлення печатки,
свого підпису на вказаному Договорі -
не заперечує, що відповідає приписам
ст.ст. 207, 208 ЦК України. Зазначений
Договір зареєстровано у Чортківському
районному відділі "Тернопільській
регіональній філії центру земельного
кадастру" 13 липня 2007 року за № 17,
що відповідає приписам ст. 210 ЦК
України, є правомірним правочином в
силу ст. 204 ЦК України з моменту його
державної реєстрації.

За змістом Договору, Орендар
(Чортківська міська рада) надав за
рахунок земель Чортківської міської
ради, громадської та житлової забудови
/заклади освіти/, а Орендар (СПД-ФО
ОСОБА_2.) прийняв у строкове оплатне
користування земельну ділянку
загальною площею 657 кв.м. (п.п. 1., 2.
Договору), вільну від забудови, при
відсутності недоліків, що можуть
перешкоджати її ефективному
використанню (п. п. 3., 4. Договору), яка
знаходиться по АДРЕСА_4 для будівництва
магазину з житловим приміщенням.

Порядок розірвання Договору оренди
земельної ділянки від 01 липня 2005 року
реєстраційний № 17, зокрема з
підстав, визначених законом, сторони
обумовили у пункті 35 зазначеного
Договору.

В подальшому, Додатком від 01 січня 2009
року, зареєстрованим в установленому
на той час порядку в реєстрі 30 квітня 2009
року за № 58, в Договір оренди
земельної ділянки між тими самими
сторонами, внесено зміни щодо
нормативної грошової оцінки та розміру
орендної плати (а.с. 21).

Львівський апеляційний господарський
суд погоджується з висновком місцевого
господарського суду про те, що не
належить приймати до уваги Додаток до
Договору датований 01 лютого 2007 року
щодо визначення ТзОВ "Градбуд ПЛ" (а.с. 20)
стороною в Договорі від 01 липня 2005 року
та його обов'язок вносити частину
орендної плати, оскільки вказаний
Додаток до Договору не зареєстровано у
встановленому законом порядку та
спосіб.

Відповідно до ст. 210 та ст. 640 ЦК України
(ст. 640 ЦК України - у редакції чинній на
час укладення вищевказаних правочинів)
договір, який підлягає нотаріальному
посвідченню або державній реєстрації,
є укладеним з моменту його
нотаріального посвідчення або
державної реєстрації.

Договір оренди земельної ділянки 01
липня 2005 року, згідно приписів чинного
законодавства підлягав обов'язковій
державній реєстрації, відтак він був
зареєстрований Чортківським районним
відділом "Тернопільській регіональній
філії центру земельного кадастру" 13
липня 2007 року за № 17 (а.с. 9).

З огляду на наведене, всі зміни і
доповнення до такого виду договорів,
державна реєстрація яких є
обов'язковою, належало проводити у
формі та у порядку визначеному законом.
Отже, Додаток до Договору оренди
земельної ділянки датований 01 лютого
2007 року щодо визначення ТзОВ "Градбуд
ПЛ" стороною у Договорі від 01.07.2005 року
та його обов'язок вносити частину
орендної плати (а.с. 20), теж підлягав
обов'язковій державній реєстрації у
встановленому на момент вчинення
правочину порядку та спосіб.

Апелянтом/відповідачем не доведено
перед судом дій осіб (позивача та/або
ТзОВ "Градбуд ПЛ"), які б були спрямовані
на створення штучних перешкод щодо
державної реєстрації цього Додатку.

Відповідно до частини першої статті 215
ЦК України підставою недійсності
правочину є недодержання стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
статтею 203 ЦК України, саме на момент
вчинення правочину. Не є укладеним
правочин (договір), у яких відсутні
встановлені законодавством умови,
необхідні для їх укладення (відсутня
згода за всіма істотними умовами
договору, не отримано акцепт стороною,
що направила оферту; не передано майно,
якщо відповідно до законодавства для
вчинення правочину потрібна його
передача тощо). Згідно із статтями 210 та
640 ЦК України не є вчиненим також
правочин у разі нездійснення його
державної реєстрації, якщо правочин
підлягає такій реєстрації.

Встановивши ці обставини, суд
відмовляє в задоволенні позову про
визнання правочину недійсним. Наслідки
недійсності правочину не
застосовуються до правочину, який не
вчинено.

Вказана правова позиція викладена у
постанові пленуму Верховного Суду
України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними», у постанові Верховного
Суду України від 20.01.2011 № 2-27/19191-2006.

Як встановлено місцевим господарським
судом та вбачається з матеріалів
справи, 22 вересня 2006 року між
підприємцем ОСОБА_2 та ТОВ "Градбуд-ЛТД"
укладено Договір про співпрацю у сфері
будівництва, в якому сторони
домовились про об'єднання коштів, майна
та зусиль для будівництва об'єкта за
проектом, розробленим ОСОБА_2 та на
орендованій ним земельній ділянці
площею 657 кв.м. по АДРЕСА_4 (далі за
текстом - Договір про співпрацю) (а.с.
41-42).

У пункті 1.5 Договору про співпрацю
зазначено, що результатом виконання
сторонами даного Договору є виникнення
права власності на частки завершеного
будівництвом об'єкта у погодженому
співвідношенні.

Відповідно до п.п.3.1.2 та п.6.1 Договору
про співпрацю, внеском СПД-ФО ОСОБА_2 у
спільну діяльність мало бути, крім
іншого, здійснення та фінансування
оформлення у встановленому порядку
прав сторін на земельну ділянку в
частках, визначених п.1.5 Договору.

Актом державної приймальної комісії
від 09 листопада 2007 року (а.с. 43-45)
закінчений будівництвом об'єкт по
АДРЕСА_4 прийнято в експлуатацію.

На момент вирішення спору будівля по
АДРЕСА_4 являє собою багатоповерхову
споруду.

14 травня 2008 року позивачу було видано
Свідоцтво на право власності на
приміщення магазину по АДРЕСА_4

Як вбачається з отриманої на вимогу
суду інформаційної довідки з Реєстру
прав власності на нерухоме майно (а.с.
34-36), впродовж квітня - листопада 2008
року, на підставі свідоцтв про право
власності виданих Чортківською
міською радою, за ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2
та ОСОБА_5 зареєстровано право
власності на нежитлові приміщення по
АДРЕСА_4

Зазначені Свідоцтва про право
власності та рішення, на підставі яких
вони були видані, у встановленому
порядку не оспорені, не скасовані,
відтак є дійсними.

За даними Реєстру прав власності на
нерухоме майно та змісту пояснень
представника позивача, останньому на
праві власності належать виключно
окремі приміщення на першому та
третьому поверсі. При цьому, згідно
довідки Чортківського обласного
комунального міжрайонного бюро
технічної інвентаризації № 8 від 22
січня 2014 року (а.с. 66), станом на час
розгляду справи в суді, ідеальна частка
нежитлової будівлі по АДРЕСА_4 що
належить ОСОБА_2 становить 29/100 частин
(а.с. 10, 12, 13); ОСОБА_4 належить 20/100
частин, ОСОБА_3 належить 41/100 частин,
ОСОБА_5 - належить 10/100.

30 липня 2009 року підприємець ОСОБА_2
звернувся до голови Чортківської
міської ради із заявою про укладення з
ним договору купівлі-продажу земельної
ділянки за адресою АДРЕСА_4 площею 190,53
кв.м. (площу підприємцем обраховано
пропорційно до його частки у власності
на нерухоме майно)(а.с. 15).

Листом № 585 від 12 травня 2010 року
Чортківська міська рада повідомила
підприємця ОСОБА_2 про розгляд його
звернення щодо розірвання Договору
оренди землі та те, що рішення з цього
приводу Чортківською міською радою не
прийнято (а.с. 16).

Позивачем також долучено до матеріалів
справи листи підприємця ОСОБА_2 від 21 та
29 листопада 2013 року адресовані
Чортківській міській раді (згідно з
відміткою отримані адресатом 22 та 29
листопада 2013 року відповідно), з
вимогою про розірвання Договору оренди
землі (а.с. 46, 47).

На вказані листи позивача, Чортківська
міська рада позитивної відповіді не
надала (копія листа №1918 від 19 грудня 2013
року наявна у матеріалах справи (а.с. 48).

При цьому, як вбачається з матеріалів
справи, позивач дотримався приписів ст.
188 ГК України, не зважаючи на Рішення
Конституційного Суду України від 09.07.2002
№ 15-рп/2002. Частиною 5 ст. 188 ГКУ
передбачено, що у разі якщо сторони не
досягли згоди щодо зміни (розірвання)
договору або у разі неодержання
відповіді у встановлений строк з
урахуванням часу поштового обігу,
заінтересована сторона має право
передати спір на вирішення суду.

Відсутність добровільної згоди органу
місцевого самоврядування на
дострокове припинення Договору оренди
землі стало підставою для звернення
позивача до суду із позовом про його
розірвання в судовому порядку.

На думку позивача, Договір оренди землі
порушує співвідношення його майнових
інтересів і підлягає розірванню у
зв'язку з:

- істотною зміною обставин, якими
сторони керувались при укладенні
договору;

- постановленням судового рішення від 05
грудня 2013 року у справі № 921/936/13-г/6, яким
до договору оренди внесено зміни про
значне збільшення орендної плати;

- переходом права власності на частину
приміщення до інших осіб, без
оформлення у встановленому порядку
права користування ними земельною
ділянкою.

Апелянт/відповідач проти доводів
підприємця ОСОБА_2 заперечує з
посиланням на невиконання позивачем
умов Договору від 22 вересня 2006 року про
співпрацю у сфері будівництва в
частині підготовки технічної
документації для приватизації (викупу)
земельної ділянки, а також те, що за
інформацією 2008 року, наявною в
Чортківської міської ради право
власності на нежиле приміщення
магазину по АДРЕСА_4 в цілому належить
ОСОБА_2 Даних про частки у власності на
нерухоме майно інших осіб та їх розмір,
у відповідача немає.

З'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтуються доводи сторін, оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи в їх сукупності, колегія суддів
Львівського апеляційного
господарського суду погоджується з
висновком місцевого господарського
суду про те, що позовні вимоги позивача
підлягають до задоволення, з огляду на
таке.

Відповідно до змісту пункту 4 частини 3
статті 129 Конституції України, ст. ст. 4-3,
33 ГПК України, кожна сторона повинна
довести належними і допустимими
доказами ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Так, відповідно до частини першої
статті 93 Земельного кодексу України та
статті 1 Закону України "Про оренду
землі" право оренди земельної ділянки -
це засноване на договорі строкове
платне володіння і користування
земельною ділянкою, необхідною
орендареві для провадження
підприємницької та іншої діяльності.

Статтею 651 ЦК України передбачено, що
договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Сторони за Договором оренди землі від 01
липня 2005 року також не встановили
вичерпного переліку підстав для його
розірвання за рішенням суду (п. 35
правочину), зіславшись на можливість
застосування і інших підстав,
визначених законом.

У відповідності до ст. 32 Закону України
"Про оренду землі", на вимогу однієї із
сторін договір оренди землі може бути
достроково розірваний за рішенням суду
зокрема на підставах, визначених
Земельним кодексом України та іншими
законами України.

Пунктом "е" частини першої статті 141
Земельного кодексу України визначено,
що підставою припинення права
користування земельною ділянкою,
зокрема, є набуття іншою особою права
власності на жилий будинок, будівлю або
споруду, які розташовані на земельній
ділянці.

Договір оренди землі припиняється, у
т.ч. в разі, набуття права власності на
житловий будинок, будівлю або споруду,
що розташовані на орендованій іншою
особою земельній ділянці. На вимогу
однієї із сторін договір оренди може
бути достроково розірваний за рішенням
суду в порядку, встановленому законом
(частини 1, 3 ст. 31 Закону України "Про
оренду землі").

Згідно з частиною другою статті 120
Земельного кодексу України, якщо жилий
будинок, будівля або споруда розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
користуванні, то в разі набуття права
власності на ці об'єкти до набувача
переходить право користування
земельною ділянкою, на якій вони
розміщені, на тих самих умовах і в тому
ж обсязі, що були у попереднього
землекористувача.

Частиною першої статті 377 ЦК України
також передбачено, що до особи, яка
набула право власності на житловий
будинок (крім багатоквартирного),
будівлю або споруду, переходить право
власності, право користування на
земельну ділянку, на якій вони
розміщені, без зміни її цільового
призначення в обсязі та на умовах,
встановлених для попереднього
землевласника (землекористувача).

Вказана правова позиція викладена,
зокрема, у постанові Верховного Суду
України від 28.03.2006 р. у справі № 7/192-3/167,
постановах Верховного Суду України,
прийнятих за результатами розгляду
заяв про перегляд судового рішення з
підстави, передбаченої пунктом 1
частини першої ст. 111-16 ГПК України, від
19 червня 2012 року у справі № 3-30гс12.

До особи, якій перейшло право власності
на житловий будинок, будівлю або
споруду, що розташовані на орендованій
земельній ділянці, в порядку ч. 3 ст. 7
Закону України "Про оренду землі", також
переходить право оренди на цю земельну
ділянку. Договором, який передбачає
набуття права власності на житловий
будинок, будівлю або споруду,
припиняється договір оренди земельної
ділянки в частині оренди попереднім
орендарем земельної ділянки, на якій
розташований такий житловий будинок,
будівля або споруда.

Правова позиція, за якою договір оренди
землі припиняється через зміну
власника, розміщеної на ній будівлі
викладена, серед іншого у постановах
Вищого господарського суду України від
23 травня 2013 року у справі № 5017/3142/2012, від
02 липня 2013 року у справі № 23/5005/11475/2012,
від 03 вересня 2013 року у справі №
922/615/13-г, від 01 жовтня 2013 року у справі №
904/3544/13, від 21 жовтня 2013 року у справі №
904/355/13, інших судових актах та листі
Держземагенства України від 27 вересня
2011 року №14850/27/п3072-11.

Враховуючи, що між сторонами за
Договором і по справі існує спір щодо
розірвання угоди, що позивач звернувся
за захистом прав, а не задля лише
встановлення факту та інших обставин
справи, припинення договору (шляхом
його розірвання) здійснюється за
рішенням суду, а не автоматично, з
моменту набуття третіми особами у
справі права власності на частки в
будівлі по АДРЕСА_4 (правова позиція
викладена у постанові Вищого
господарського суду України від 02
липня 2013 року у справі № 23/5005/11475/2012).

З урахуванням приписів перелічених
норм, беручи до уваги відомості
інформаційної довідки з Реєстру прав
власності на нерухоме майно про
реєстрацію за ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 та
ОСОБА_5 права власності на нежитлові
приміщення по АДРЕСА_4, в м. Чортків,
позовні вимоги про розірвання Договору
оренди земельної ділянки від 01 липня 2005
року, на якій ці приміщення розміщені,
підлягають до задоволення.

Колегія суддів погоджується з
висновком місцевого суду про те, що
посилання позивача на істотну зміну
обставин, якими сторони керувались при
укладенні договору є недоведеним,
оскільки СПД-ФО ОСОБА_2 не наведено
наявності одночасно усіх чотирьох
умов, передбачених ч.2 ст. 652 ЦК України
для розірвання договору в судовому
порядку з цієї підстави.

Також є правомірним висновок суду
першої інстанції, що не може бути
підставою для розірвання договору і
внесення рішенням господарського суду
Тернопільської області від 05 грудня 2013
року у справі № 921/936/13-г/6 змін до
Договору оренди щодо значного
збільшення грошової оцінки земельної
ділянки, порядку і розміру нарахування
та сплати орендних платежів, оскільки
судове рішення у справі № 921/936/13-г/6
оскаржено в апеляційному порядку і не
набрало законної сили. Станом на час
розгляду справи в суді апеляційної
інстанції таких доказів сторони, суду
теж не представили.

При цьому, колегія суддів критично
оцінює посилання апелянта/відповідача
на відсутність у нього об'єктивної
інформації про набуття права власності
на об'єкт нерухомості, що знаходиться
на орендованій позивачем земельній
ділянці іншими особами, оскільки їхні
права були зареєстровані на підставі
відповідних свідоцтв, виданих також
Чортківською міською радою. А тому,
дане твердження спростовується
матеріалами справи.

Не заслуговує на увагу і вказівка
органу місцевого
самоврядування/апелянта на неналежне
виконання позивачем Договору про
співпрацю у сфері будівництва від 22
вересня 2006 року в частині здійснення та
фінансування оформлення у
встановленому порядку прав сторін на
земельну ділянку в частках визначених
п.1.5 Договору, оскільки його виконання
не є предметом судового дослідження у
даній справі, а Чортківська міська рада
не є стороною цієї угоди (а.с. 41-42), а
тому немає права вимоги за цією угодою.

Як визначено у п. 10.2. Договору про
співпрацю, Сторони за цією угодою
(СПД-ФО ОСОБА_2 та ТзОВ «Градбуд-ПЛ»)
передбачили, що жодна із сторін не має
права передавати свої права за даною
угодою третій стороні без письмової
згоди другої сторони. Докази в
розумінні статей 33 та 34 ГПК України про
те, що СПД-ФО ОСОБА_2 та/або ТзОВ
«Градбуд-ПЛ» передали свої права, в т.ч.
права вимоги за Договором про
співпрацю третій стороні -
Чортківській міській раді - в
матеріалах справи відсутні,
апелянтом/відповідачем зазначена
обставина не доведена належними та
допустимими доказами, ні у суді першої
інстанції, ні за апеляційною скаргою
(а.с. 105-109).

Відтак посилання апелянта/відповідача
на невиконання Сторонами-1 та 2 умов
Договору про співпрацю у сфері
здійснення будівництва від 22.09.2006 р., як
на підставу своїх вимог за апеляційною
скаргою про скасування рішення
господарського суду Тернопільської
області від 27.01.2014 р. ао справі №
921/1195/13-г/6 є необгрунтованими.

Колегія суддів погоджується з
висновком місцевого господарського
суду про те, що оскільки, у
відповідності до норм ст.ст. 116, 123
Земельного кодексу України, ст.ст. 20, 31
Закону України "Про землеустрій",
вирішення питання встановлення та
зміни меж об'єктів землеустрою
належить до компетенції органів
виконавчої влади, органів місцевого
самоврядування або власників землі та
супроводжується прийняттям радами
відповідних рішень, виготовленням
проектної документації і т.п., суд не
може в межах своєї компетенції
прийняти рішення про розірвання
договору оренди лише частково.
Самостійно, без відповідача,
визначивши частину земельної ділянки,
що повинна знаходитись в оренді СПД-ФО
ОСОБА_2 (п.2.14 постанови пленуму Вищого
господарського суду України № 6 від 17
травня 2011 року "Про деякі питання
практики розгляду справ у спорах, що
виникають із земельних відносин").
Відтак місцевий суд прийшов до
правомірного висновку, що Договір слід
розірвати в цілому.

У даній постанові колегія суддів
посилається на правову позицію
Верховного Суду України та Вищого
господарського суду України, оскільки
відповідно до ч.1 ст.111-28 Господарського
процесуального кодексу України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішенням Верховного
Суду України.

Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України
у разі розірвання договору
зобов'язання сторін припиняються, а
згідно з приписами ч. 3 ст. 653 ЦК України,
якщо договір змінюється або
розривається у судовому порядку,
зобов'язання змінюється або
припиняється з моменту набрання
рішенням суду про зміну або розірвання
договору законної сили. Аналогічна
правова позиція викладена у ч. 5 ст. 188 ГК
України.

Частиною 2 ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень (ст. 33 ГПК України).

Посилання апелянта/відповідача в
апеляційній скарзі на те, що місцевий
господарський суд з порушенням ч. 4 ст. 85
ГПК України склав повний текст
судового рішення у даній справі не є
підставою для його скасування.

Інші твердження скаржника викладені в
апеляційній скарзі до уваги не
приймаються, оскільки вони не доведені
належними та допустимими доказами в
розумінні статей 33 та 34 ГПК України.

Згідно ст. 32 ГПК України, доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких грунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, належними та
допустимими доказами (ст. 34 ГПК
України).

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи наведене, колегія суддів
прийшла до висновку, апеляційну скаргу
апелянта/відповідача залишити без
задоволення, рішення господарського
суду Тернопільської області від 27
січня 2014 року у справі № 921/1195/13-г/6 - без
змін.

Судовий збір за перегляд судового
рішення в апеляційному порядку
покласти на апелянта/відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 34, 43, 44 - 49, 89, 99, 101,
103, 105 Господарського процесуального
кодексу України, Львівський
апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду
Тернопільської області від 27 січня 2014
року у справі № 921/1195/13-г/6 - залишити
без змін, апеляційну скаргу - без
задоволення.

2. Витрати зі сплати судового збору
за перегляд судового рішення в
апеляційному порядку покласти на
апелянта/відповідача.

3. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття та може бути
оскаржена в касаційному порядку.

4. Матеріали справи повернути
господарському суду Тернопільської
області.

Головуючий суддя
Данко Л.С.

Суддя
Дякович О.В.

Суддя
Якімець Г.Г.

В судовому засіданні 26.03.2014 р.
оголошено вступну і резолютивну часини
постанови. Повний текст постанови
складено та підписано - 31.03.2014р.