ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року № 7/414пд Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого Остапенка М.І.суддів
Гончарука
П.А.
Стратієнко Л.В.з участю
представників: позивача: відповідача:
Заброда Ю.Ю. не з'явивсярозглянувши у
відкритому судовому засіданні
касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "ДТЕК
високовольтні мережі"на рішення та
постановугосподарського суду
Донецької області від 30 жовтня 2013 р.
Донецького апеляційного
господарського суду від 20 січня 2014 р. у
справі№ 7/414пдза позовомтовариства з
обмеженою відповідальністю "ДТЕК
високовольтні мережі"дотовариства з
обмеженою відповідальністю"ТПК
Укрсплав"про про внесення змін до
договору

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2011 р. позивач звернувся в
суд з позовом до відповідача про
розгляд розбіжностей, що виникли під
час укладення додаткової угоди №5 до
договору про постачання електричної
енергії №10086019 від 26.10.2005р., зміну умов
договору шляхом викладення абзацу 2
розділу 1 договору та додатку №3.1 до
договору у редакції, запропонованій
позивачем в протоколі узгодження
розбіжностей до протоколу
розбіжностей №1 до додаткової угоди №5
від 20.09.2011р. до договору про постачання
електричної енергії №10086019 від 26.10.2005р.
та до протоколу розбіжностей №2 до
додатку №3.1 від 20.09.2011р. до цього ж
договору.

Справа розглядалася господарськими
судами неодноразово.

Рішенням господарського суду
Донецької області від 30.10.2013р.(суддя
Малікова Е.І.), залишеним без змін
постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 26.06.2013 р.
(головуючий -Принцевська Н.М., судді -
Колядко Т.М., Ломовцева Н.В.) у
задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі позивач,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права,
просить скасувати постановлені у
справі судові рішення та прийняти нове,
яким позов задовольнити.

Заслухавши пояснення представника
позивача, обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи суд вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
26.10.2005р. між ТОВ "Сервіс-Інвест"
(перейменоване в "ДТЕК високовольтні
мережі") та ТОВ "ТПК "Укрсплав" був
укладений договір № 10086019 про
постачання електричної енергії
(далі-договір), згідно п. 1.1 якого
постачальник електричної енергії
постачає електричну енергію споживачу,
а споживач оплачує постачальнику
електричної енергії її вартість та
здійснює інші платежі згідно з умовами
цього договору та додатками до
договору, що є його невід'ємними
частинами.

Пунктом 2.1.2 договору встановлено, що
постачальник зобов'язаний постачати
споживачу електроенергію, як різновид
товару в обсягах, визначених
відповідно до розділу 5, та з
урахуванням умов розділу 6 цього
договору (додаток № 13 "Обсяги
постачання електричної енергії
споживачу та субспоживачу"), згідно з
категорією струмоприймачів споживача
відповідно до ПУЕ та гарантованого
рівня надійності електропостачання
схем електропостачання, визначених
додатком "Акт розмежування балансової
належності електромереж та
експлуатаційної відповідальності
сторін", із дотримання граничних
показників якості електричної
енергії, визначених державними
стандартами.

Пунктом 2.3 договору встановлено, що
сторони зобов'язуються укласти
додатково договори, передбачені чинним
законодавством та ПКЕЕ, у разі
обґрунтованої присутності в процесі
забезпечення споживача електричною
енергією третьої сторони основного
споживача, електропередавальної
організації.

Позивач звернувся до відповідача з
пропозицією внести зміни в договір
шляхом підписання додаткової угоди №5
від 20.09.2011р.:

"1. Доповнити розділ 1 договору абзацом 2
у такій редакції: "Точки продажу
електричної енергії споживачу
встановлюються на межі балансового
розподілу електричних мереж ВАТ
"Донецький металопрокатний завод" та
ТОВ "Укрсплав"; 2. Викласти додатки №№1,
3.1, 4, 7, 9, 10, 15 до договору у новій
редакції від 20.09.2011р." При цьому, п.1.1
додатку №3.1 від 20.09.2011р. до договору про
постачання електричної енергії №10086019
від 26.10.2005р. позивач вважав за необхідне
викласти в графі "необхідність
розрахунку втрат електроенергії ("так",
"ні") як "згідно додатку №11", а тарифну
групу, клас напруги, тип тарифу
визначити як "Пром.>750 кВа 2 клас напруги,
3".

Відповідач підписав зазначену
додаткову угоду №5 від 20.09.2011р. із
протоколами розбіжностей 08.11.2011р.,
зокрема:

- в протоколі №1 від 08.11.2011р. до
додаткової угоди №5 від 20.09.2011р. до
договору про постачання електричної
енергії №10086019 від 26.10.2005р. відповідач
просить виключити п.1 додаткової угоди
№5 від 20.09.2011р.;

- в протоколі №2 від 08.11.2011р. до додатку
№3.1 від 20.09.2011р. до договору про
постачання електричної енергії №10086019
від 26.10.2005р. відповідач просить пункт 1.1
додатку №3.1 від 20.09.2011р. викласти в його
редакції, зокрема: "в п.1.1 додатку
необхідність розрахунку втрат
електроенергії ("так", "ні") визначити як
"так", втрати електричної енергії в
електрообладнанні ВАТ "ДМПЗ",
розрахунок згідно до порядку,
викладеному у додатку №11"; "в п.1.1
додатку тарифну групу, клас напруги,
тип тарифу визначити як "Пром.>750 кВа 1
клас напруги, 3".

В протоколі узгодження розбіжностей
від 15.11.2011р. позивач запропонував
відповідачу викласти спірні пункти в
редакції постачальника електричної
енергії.

Протокол узгодження розбіжностей від
15.11.2011р. відповідачем не був підписаний,
в зв'язку з чим позивач звернувся до
суду з вказаними позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову,
місцевий господарський суд, з яким
погодився і суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що на момент виникнення
спірних відносин, між сторонами вже був
укладений договір про постачання
електричної енергії і споживач
розраховувався із постачальником
електроенергії саме на підставі цього
договору, а позивачем не доведено
наявність обставин, що відповідно до
ст. 652 ЦК України є підставою для зміни
договору за рішенням суду.

Крім того, апеляційний господарський
суд зазначив, що позивачем викладено
позовні вимоги таким чином, що
позбавляють суд виконати вказівки
Вищого господарського суду України,
викладені в постанові від 07.08.2013 р. щодо
розгляду розбіжностей, які виникли між
сторонами при внесенні змін до
договору, визначення редакції спірних
договорів, що відповідають вимогам
чинного законодавства.

Проте, погодитися з такими висновками
суду неможливо, оскільки суд прийшов до
них внаслідок неправильного
застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч.4 ст. 188 ГК України у
разі, якщо сторони не досягли згоди
щодо зміни (розірвання) договору або у
разі неодержання відповіді у
встановлений строк з урахуванням часу
поштового обігу, заінтересована
сторона має право передати спір на
вирішення суду.

Частини 1, 2 ст. 277 ГК України
передбачають, що абоненти користуються
енергією з додержанням правил
користування енергією відповідного
виду, що затверджуються Кабінетом
Міністрів України. Правилами можуть
бути передбачені типові договори
постачання окремих видів енергії.

Згідно п.1.3 Правил користування
електричною енергією, постачання
електричної енергії для забезпечення
потреб електроустановки здійснюється
на підставі договору про постачання
електричної енергії, що укладається
між власником цієї електроустановки
(уповноваженою власником особою) та
постачальником електричної енергії за
регульованим тарифом, або договору про
купівлю-продаж електричної енергії, що
укладається між власником цієї
електроустановки (уповноваженою
власником особою) та постачальником
електричної енергії за нерегульованим
тарифом.

Відповідно до п. 5.1. Правил користування
електричною енергією, затверджених
постановою НКРЕ від 31.07.1996 р. № 28,
договір про постачання електричної
енергії є основним документом, який
регулює відносини між постачальником
електричної енергії за регульованим
тарифом, що здійснює свою діяльність на
закріпленій території, і споживачем та
визначає зміст правових відносин, прав
та обов'язків сторін.

Згідно з п.5.3 Правил при укладенні
договору про постачання електричної
енергії сторони визначають його зміст
на основі типового договору (додаток 3).
Умови договору про постачання
електричної енергії, зазначені у
додатку 3 та пунктах 5,5, 5.6, та 5.7 цих
правил, є істотними та обов'язковими
для сторін під час укладення договору
про постачання електричної енергії.

Так, пунктом 5.5 Правил встановлено, що
договір про постачання електричної
енергії містить умови, що є істотними
та обов'язковими для цього виду
домовленостей, зокрема визначення
класу напруги споживача за точкою
продажу.

Відповідно до пункту 1 Типового
договору про постачання електричної
енергії, затвердженого НКРЕ від 31.07.1996р
№28, договір про постачання електричної
енергії має містити відомості про
точку продажу електричної енергії.

Відповідно до вимог чинного
законодавства в договорі про
постачання електричної енергії, який
укладається між постачальником
електричної енергії та споживачем, має
бути визначена точка продажу
електроенергії, що встановлюється на
межі балансової належності
електроустановок споживача та з
урахуванням положень Порядку впливає
на визначення тарифу (І чи II клас),
відповідно до якого споживач має
розраховуватися за спожиту електричну
енергію.

Саме у зв'язку з внесенням змін до ПКЕЕ
постановою НКРЕ від 25.12.2008 р. № 1449,
відповідно до якої Правила були
викладені в новій редакції, а дія їх
згідно з п.1.1 поширюється на всіх
юридичних осіб та фізичних осіб (крім
населення) та з метою приведення
спірного договору у відповідність до
вимог вказаних Правил, позивач
обгрунтовував необхідність внесення
змін до договору, натомість суди
обгрунтовували відмову в позові
посиланням на відсутність підстав для
внесення змін до договору,
передбачених ст. 652 ЦК України, хоча
позовні вимоги не обгрунтовувалися
істотною зміною обставин.

Відповідно до ч.2 ст. 651 ЦК України
договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї з сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

В даному випадку інше встановлено, як
ст. 277 ГК України, яка передбачає
обов'язок абонентів користуватися
енергією з додержанням правил
користування енергією відповідного
виду, так і п.2.3 укладеного між
сторонами договору, в якому
передбачено можливість укладення
додаткових договорів, передбачених
чинним законодавством та Правилами
користування електричною енергією і
саме необхідністю приведення договору
до вимог вказаних Правил, зокрема в
частині істотних умов договору,
обгрунтовувалися позовні вимоги.

Оскільки нормами чинного
законодавства передбачено можливість
зміни умов договору за рішення суду на
вимогу однієї з сторін у випадках
встановлених договором або законом, та
сторонами в договорі передбачено
можливість укладення додаткових
договорів, то внесення змін до Правил,
обов'язок додержання яких законодавчо
встановлений (ст. 277 ГК України), є
достатньою підставою для внесення змін
до договору у випадку їх
невідповідності зазначеному
нормативному акту.

Виходячи зі змісту ч.2 ст. 651 ЦК України
наявність укладеного між сторонами
договору не є перешкодою для внесення
змін до цього договору, а тому
недоречним є посилання суду на те, що
позивач не скористався правом,
передбаченим п.9.4 договору, та не
розірвав діючий договір для укладення
договору на наступний період з
урахуванням змін до Правил, які діють
на теперішній час, оскільки право
визначатися зі способом зміни
договірних зобов'язань належить
позивачу.

Крім того, посилання суду на
неможливість виконання вказівок
Вищого господарського суду України
відповідно до вимог ст. 11112 ГПК України
у зв'язку з нечіткістю викладених
позивачем позовних вимог також є
безпідставним, оскільки в матеріалах
справи на а.с.16-17, т.1 міститься протокол
узгодження розбіжностей до протоколу
розбіжностей №1 до додаткової угоди №5
від 20.09.2011р. до договору про постачання
електричної енергії №10086019 від 26.10.2005р.
та до протоколу розбіжностей №2 до
додатку №3.1 від 20.09.2011р. до цього ж
договору, в якому викладено зміст
неурегульованих розбіжностей в
редакції позивача, відповідача та
редакції, узгодженій сторонами, але
узгодження не відбулося, а позивач
просив викласти неузгоджені пункти в
його редакції (колонка "редакція
постачальника").

Ніяких перешкод для розгляду
розбіжностей та визначення редакції
спірних пунктів не вбачається, а тому
суду необхідно розглянути
розбіжності, які виникли між сторонами
при внесенні змін до договору,
визначити яка редакція спірних пунктів
відповідає вимогам чинного
законодавства, що регулює
правовідносини у сфері
енергопостачання, зокрема чинним ПКЕЕ,
і в залежності від встановленого,
визначити в якій редакції мають бути
викладені спірні пункти.

Враховуючи неправильне застосування
вище вказаних норм матеріального
права, порушення вимог ст. 11112 ГПК
України, постановлені у справі судові
рішення не можна визнати законними і
обгрунтованими, а тому підлягають
скасуванню з передачею справи на новий
розгляд.

При новому розгляді справи суду слід
врахувати наведене, та постановити
законне і обгрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 1119- 11112 ГПК України Вищий
господарський суд України, суд

ПОСТАНОВИВ:

касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю"ДТЕК
високовольтні мережі" задовольнити
частково.

Рішення господарського суду Донецької
області від 30 жовтня 2013 року та
постанову Донецького апеляційного
господарського суду від 20 січня 20014 р. у
справі за № 7/414пд скасувати, а справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції в іншому складі суду.

Головуючий, суддя М.Остапенко Суддя
П.Гончарук Суддя
Л.Стратієнко