КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2014 р. Справа№ 927/1407/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Синиці О.Ф.

За участю секретаря судового засідання
Ворони В.В.

представників сторін:

від позивача - Бонтлаб В.В.,
дов. б/н від 03.12.2013 року;

від відповідача - не
з'явилися.

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю «Вагро»

на рішення Господарського суду
Чернігівської області

від 17.12.2013 року

у справі № 927/1407/13 (суддя
Кушнір І.В.)

за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Високі

аграрні технології»

до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Вагро»

про стягнення 176 710,41 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду
Чернігівської області від 17.12.2013 року у
справі № 927/1407/13 позов задоволено
повністю. Стягнуто з Товариства з
обмеженою відповідальністю «Вагро» на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Високі аграрні
технології» 140 200 грн. основного боргу, 5
909,59 грн. - 30 % річних, 2 560,82 грн. пені, 28 040
грн. штрафу та 3 535,62 грн. на
відшкодування судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Вагро» звернулося
до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
Господарського суду Чернігівської
області від 17.12.2013 року у справі №
927/1407/13 скасувати та прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги залишити
без задоволення.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 19.02.2014 року
апеляційну скаргу було прийнято до
провадження в наступній колегії
суддів: головуючий суддя - Ткаченко Б.О.,
судді: Зеленін В.О., Синиця О.Ф. та
призначено до розгляду на 19.03.2014 року.

28.02.2014 року через Відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від Товариства з
обмеженою відповідальністю «Високі
аграрні технології» надійшов відзив на
апеляційну скаргу, у якому позивач
просить апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а оскаржуване судове
рішення - без змін.

Вимоги та доводи апеляційної скарги
мотивовані тим, що судом першої
інстанції було неповно з'ясовано
обставини, які мають значення для
справи, а також невірно застосовано
норми матеріального і процесуального
права, що призвело до прийняття
невірного рішення по суті спору.

Представник Товариства з обмеженою
відповідальністю «Високі аграрні
технології» у поясненнях, наданих у
судовому засіданні, заперечував проти
доводів апелянта, викладених в
апеляційній скарзі, просив суд
відмовити в задоволенні скарги та
залишити без змін оскаржуване судове
рішення місцевого господарського суду
як таке, що прийняте з повним, всебічним
та об'єктивним з'ясуванням обставин,
які мають значення для справи, а також з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права.

Представники Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вагро» у судове
засідання не з'явилися, про час та місце
розгляду справи повідомлялися
належним чином, про причини неявки суд
не повідомили.

Ухвала Київського апеляційного
господарського суду про прийняття
апеляційної скарги до провадження
надсилалась сторонам за адресами
вказаними у позовній заяві та
апеляційній скарзі.

Відповідно до абз. 3 п. 3.9.1 постанови
Пленуму від 26 грудня 2011 року № 18 «Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» у
разі, якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з абз. 1 п. 3.9.2 вищезазначеної
постанови Пленуму, у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Колегія суддів вважає можливим
здійснити розгляд апеляційної скарги
за відсутності представника
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вагро», за наявними
матеріалами справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представника
позивача, перевіривши матеріали
справи, дослідивши докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія встановила
наступне.

14.03.2013 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Високі аграрні
технології» (далі - Продавець, Позивач,
ТОВ «Високі аграрні технології») та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Вагро» (далі -
Покупець, Відповідач, ТОВ «Вагро») було
укладено договір купівлі-продажу
товару № КП1403/13 (далі - Договір).

За умовами Договору Покупець
зобов'язаний прийняти товар на умовах,
визначених Договором, провести оплату
за товар у строк і на умовах, вказаних у
розділі 5 цього Договору, а Продавець
зобов'язаний передати товар Покупцю
згідно умов Договору.

Пунктом 1.1 Договору визначено умови
купівлі-продажу товару (засобів
захисту рослин, та/або мікродобрив,
та/або міндобрив, та/або насіння) на
умовах відстрочення платежу.

Предметом Договору є товар, який
належить Продавцю на момент укладення
Договору або буде набутий Продавцем у
майбутньому (п. 1.2 Договору).

Відповідно до пунктів 2.1-2.2 Договору
асортимент товару, його кількість, ціна
визначаються у додатках до даного
Договору, які є його невід'ємною
частиною та/або накладних документах
на відпуск товару. Всі рахунки та
видаткові накладні, що виписані в
період дії даного Договору є його
невід'ємною частиною.

Згідно з п. 2.3 Договору, загальна сума
даного Договору визначається
сукупністю додатків та/або накладних
документів на відпуск товару
(видаткових накладних), які підписані у
період дії даного Договору.

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що
товар вважається переданим Покупцю з
моменту підписання видаткових
накладних.

Як передбачено пунктами 5.1 та 5.3.
Договору, Покупець здійснює оплату
партії товару за ціною, вказаною в
додатках та/або накладних документах
на відпуск товару (видаткових
накладних), що є невід'ємною частиною
цього Договору із врахуванням положень
п. 2.4 та розділу 5 даного Договору.
Вартість товару оплачується на
поточний рахунок Продавця в
національній валюті.

Сторони, згідно з п. 5.5 Договору,
визначили та погодили, що оплата товару
згідно даного Договору проводиться
наступним чином:

- 30 % від вартості товару, а саме 85
800,00 грн. попередньо оплачується
Покупцем в строк до 22.03.2013 року;

- 70 % від вартості товару, саме 200
200,00 грн. оплачується Покупцем в строк
до 01.09.2013 року.

Відповідно до п. 11.1 Договору він діє з
моменту його підписання і скріплення
печатками сторін до повного виконання
сторонами обов'язків по Договору.

14.03.2013 року між сторонами укладено
Додаток № 1 до Договору купівлі-продажу
№ КП1403/13, за яким загальна вартість
товару з ПДВ складає 286 000,00 грн.

Позивачем передано Відповідачу товар
на загальну суму 286 000,00 грн., що
підтверджується наступними
видатковими накладними:

- № РН-0000105 від 09.04.2013 року на суму 66
000,00 грн. (а.с. 18).

- № РН-0000119 від 12.04.2013 року на суму 220
000,00 грн. (а.с. 19),

Повноваження особи, яка прийняла товар
підтверджується довіреністю № 36 від
05.04.2013 року (а.с. 20).

Відповідач сплатив Позивачу за
переданий товар 145 800,00 грн., що
підтверджується банківськими
виписками (а.с. 21-25).

Таким чином, за відповідачем виникла
заборгованість за отриманий, але
неоплачений товар у сумі 140 200,00 грн.

Вказане стало підставою звернення
Позивача до суду з позовом, в якому він
просить, з урахуванням уточнень,
стягнути з Відповідача 140 200,00 грн.
основного боргу, 28 040 грн. штрафу, 2 560
грн. пені та 30 % річних у розмірі 5 909 грн.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 ЦК України
договір є однією з підстав виникнення
зобов'язань та є обов'язковим для
виконання сторонами.

Статтею 655 Цивільного кодексу України
встановлено, що за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

У відповідності до ст. 712 Цивільного
кодексу України (надалі - ЦК України) за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

За приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України та ст. 193
Господарського кодексу України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
- п. 1 ст. 530 ЦК України.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Доказів погашення суми основної
заборгованості в розмірі 140 200 грн. суду
надано не було.

Враховуючи вищезазначене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про стягнення суми
основної заборгованості з Відповідача
на користь Позивача у розмірі 140 200 грн.

Позивачем також було заявлено вимогу
про стягнення з Відповідача штрафу в
розмірі 20 % від вартості неоплаченого
товару, що становить 28 040 грн., пені за
період з 02.09.2013 року по 21.10.2013 року у сумі
2 560 грн. та 30 % річних за період з 02.09.2013
року по 21.10.2013 року у розмірі 5 909 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України
право на неустойку виникає незалежно
від наявності у кредитора збитків,
завданих невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання.

Приписами ст. 549 ЦК України встановлено,
що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Частиною 1 ст. 230 ГК України передбачено,
що штрафними санкціями у
Господарському кодексі України
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України, у разі
якщо розмір штрафних санкцій законом
не визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п. 8.4 Договору Покупець, у
випадку порушення умов оплати вартості
товару, сплачує на користь Продавця
штраф у розмірі 20 % від вартості
неоплаченого товару.

На підставі зазначеного Позивач
просить суд стягнути з Відповідача 20 %
штрафу від вартості неоплаченого
товару в сумі 28 040 грн., що нараховані за
порушення Відповідачем умови оплати
товару за Договором.

Колегія суддів, провівши повторний
арифметичний розрахунок, погоджується
з висновком суду першої інстанції про
стягнення з Відповідача на користь
Позивача 28 040 грн. штрафу в розмірі 20 %
від вартості неоплаченого товару.

Згідно з п. 8.2. Договору за прострочення
виконання зобов'язання Покупець
зобов'язаний сплатити на користь
Продавця пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ (діючої в період
прострочення), від вартості
неоплаченого товару за кожен день
прострочки.

Позивач просить суд стягнути з
Відповідача пеню в сумі 2 560,82 грн., що
нараховані за період прострочення
сплати заборгованості за Договором з
02.09.2013 року по 21.10.2013 року.

Колегія суддів, провівши повторний
арифметичний розрахунок, погоджується
з висновком суду першої інстанції про
стягнення з Відповідача на користь
Позивача 2 560,82 грн. пені за період з
02.09.2013 року по 21.10.2013 року.

Крім того, судом першої інстанції вірно
встановлено, що у даному випадку штраф
та пеня є окремими та самостійними
видами юридичної відповідальності, що
дозволяє одночасно стягнути з учасника
господарських відносин, що порушив
господарське зобов'язання за
договором, штраф та пеню.

Аналогічна правова позиція зазначена у
постановах Верховного Суду України від
27.04.2012 року, від 30.05.2011 року по справі №
42/252, від 09.04.2012 року по справі № 20/246-08.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Пунктом 8.6. Договору сторони, згідно п. 2
ст. 625 ЦК України дійшли згоди, що
Покупець у випадку прострочення оплати
товару за користування коштами
Продавця сплачує на користь останнього
30% річних.

На підставі зазначеного Позивач
просить суд стягнути з Відповідача 30 %
річних у сумі 5 909,59 грн., що нараховані
за період з 02.09.2013 року по 21.10.2013 року на
загальну заборгованість Відповідача
за Договором.

Колегія суддів, провівши повторний
арифметичний розрахунок, погоджується
з висновком суду першої інстанції про
стягнення з Відповідача на користь
Позивача 5 909,59 грн. відсотків річних.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини справи, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обставини, викладені в апеляційній
скарзі, не знайшли свого підтвердження
під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
рішення Господарського суду
Чернігівської області від 17.12.2013 року у
справі № 927/1407/13 прийнято з повним та
всебічним дослідженням обставин, які
мають значення для справи, а також з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим
апеляційна скарга Товариства з
обмеженою відповідальністю «Вагро»
задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні
апеляційної скарги, відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, витрати по сплаті судового
збору за її подання і розгляд
покладаються на Товариство з обмеженою
відповідальністю «Вагро» (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 49, 99, 101-103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Вагро»
залишити без задоволення, а рішення
Господарського суду Чернігівської
області від 17.12.2013 року у справі №
927/1407/13 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 927/1407/13
повернути до Господарського суду
Чернігівської області.

3. Постанова набирає законної сили
з моменту її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України протягом двадцяти днів з
дня її прийняття.

Головуючий суддя
Б.О. Ткаченко

Судді
В.О. Зеленін

О.Ф. Синиця

Повний текст рішення складено 24.03.2014
року.