ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2014 р.
Справа № 914/4355/13

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді
Кузя В.Л.

суддів
Костів Т.С.

Малех І.Б.

Розглянувши апеляційну скаргу від 14.02.14
за вх. № 94 Державного підприємства
"Старокостянтинівський завод
залізобетонних шпал"

на рішення Господарського суду
Львівської області від 23.12.13

у справі № 914/4355/13

за позовом: Державного підприємства
"Старокостянтинівський завод
залізобетонних шпал",
м.Старокостянтинів

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Корпорація КРТ",
с.Зубра, Пустомитівський р-н, Львівська
область

про визнання частини правочину
недійсним

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - Петрова Л.Ю. -
представник;

Відповідно до протоколу розподілу
справ КП «Документообіг господарських
судів» справу № 914/4355/13 розподілено до
розгляду судді - доповідачу Кузю В.Л.

Розпорядженням в.о. голови Львівського
апеляційного господарського суду від
27.02.14 у склад колегії для розгляду
справи № 914/4355/13 Господарського суду
Львівської області введено суддів -
Желіка М.Б. та Малех І.Б.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 27.02.14
апеляційну скаргу у справі № 914/4355/13
прийнято до провадження, справу
призначено до розгляду на 27.03.14.

Рішенням Господарського суду
Львівської області від 23.12.13 у справі
№914/4355/13 (суддя Фартушок Т.Б.) у
задоволенні позову відмовлено.

Позивач не погодився з прийнятим
рішенням місцевого господарського
суду та подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення
Господарського суд Львівської області
від 23.12.13 у даній справі та прийняти
нове рішення, яким позов задоволити.

При цьому скаржник посилається на те,
що місцевим господарським судом під
час прийняття оскаржуваного рішення не
враховано того, що підставою позову
була не відсутність у договорі строків
гарантійного терміну на товар - анкер
АЗ -2, а невідповідність умов
гарантійного терміну на анкер
закладний, як комплектуючий виріб до
шпали залізобетонної СБ -3 та
гарантійного строку на саму шпалу
залізобетонну СБ - 3 як готовий виріб, а
також відсутність у розділі 9 договору
можливості стягнення штрафних санкцій
за порушення терміну експлуатації
виробу - шпали залізобетонної СБ - 3 з
вини виробника комплектуючого виробу
анкеру АЗ -2.

17 березня 2014 року відповідачем подано
відзив на апеляційну скаргу, в якому
він просить залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а оскаржуване рішення
без змін з підстав його законності та
обґрунтованості.

Розпорядженням голови Львівського
апеляційного господарського суд від
25.03.14 до складу судової колегії внесено
зміни - замість судді Желіка М.Б. до
складу колегії введено суддю Костів
Т.С. з підстав, викладених у
розпорядженні.

Про дану обставину присутнього
представника відповідача повідомлено
на початку судового засідання. Відводу
такому складу судової колегії заявлено
не було.

Позивач участі свого уповноваженого
представника в судовому засіданні не
забезпечив, причини неявки суду не
повідомив, хоча належним чином був
повідомлений про час та місце судового
розгляду, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення.

На момент розгляду справи в судовому
засіданні 27.03.14 будь - яких письмових
заяв та клопотань від позивача щодо
відкладення розгляду справи до суду не
надходило.

Стаття 22 Господарського
процесуального кодексу України
зобов'язує сторони добросовісно
користуватись належними їм
процесуальними правами. Оскільки явка
в судове засідання представників
сторін - це право, а не обов'язок, справа
може розглядатись без їх участі, якщо
нез'явлення цих представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського кодексу
України передбачено, що господарський
суд відкладає в межах строків,
встановлених статтею 69 ГПК України
розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для реалізації якого є не відсутність у
судовому засіданні представників
сторін, а неможливість вирішення спору
у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи те, що ухвалою Львівського
апеляційного господарського суду від
27.02.14 участь представників сторін у
судовому засіданні обов'язковою не
визнавалась, судова колегія вважає за
можливе розглянути апеляційну скаргу
за відсутності представника позивача,
оскільки наявних матеріалів справи є
достатньо для правильного вирішення
даної справи.

У судовому засіданні присутній
представник відповідача навів свої
доводи та заперечення щодо поданої
апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 99 ГПК
України у судовому засіданні 27.03.14
оголошено вступну та резолютивну
частини постанови Львівського
апеляційного господарського суду.

Колегія суддів, заслухавши пояснення
представника відповідача, обговоривши
доводи апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування місцевим
господарським судом норм
матеріального та процесуального права,
вважає, що підстави для задоволення
апеляційної скарги та скасування
рішення Господарського суду
Львівської області від 23.12.13 у справі №
914/4355/13 відсутні, з огляду на наступне:

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено місцевим господарським
судом, 19.03.12 між Державним
підприємством «Старокостянтинівський
завод залізобетонних шпал» (покупець)
та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Корпорація КРТ»
(постачальник) укладено договір
поставки №15-03 (а.с.6-8).

Відповідно до умов укладеного договору
поставки №15-03 постачальник
зобов'язується поставити та передати у
власність покупця анкер закладний АЗ-2
(товар), відповідно до специфікації №1
(додаток 1), а покупець зобов'язується
прийняти і оплатити товар на умовах
цього договору (п.1.1 договору).

Постачальник гарантує якість товару у
відповідності до ТУ У 35.2-0:2007
"Анкер закладний для пружних колійних
скріплень КПП-5. Технічні умови" (п.2.1
Договору).

Постачальник засвідчує якість товару
сертифікатом (паспортом) якості, які
передаються покупцеві з кожною партією
товару (п.2.2 Договору).

При виявленні невідповідності умовам
ТУ У 35.2-0:2007 постачальник
зобов'язаний протягом 5 днів з моменту
отримання від покупця повідомлення про
виявлення неякісного товару замінити
за власний рахунок неякісний товар на
якісний (п.3.1 договору).

Розділом 9 укладеного договору, який
має назву «Відповіальність сторін»
визначено, що за невиконання чи
неналежне виконання зобов'язань за
даним договором винна сторона несе
відповідальність згідно з чинним
законодавством України і цим
договором.

Покупець за даним договором несе
наступну відповідальність: за
порушення строку оплати покупець
сплачує постачальнику пеню в грошовому
виразі у розмірі облікової ставки НБУ
від суми заборгованості за кожен день
прострочки, враховуючи день оплати.

Постачальник за даним договором несе
наступну відповідальність: за
несвоєчасну передачу товару
постачальник сплачує покупцю пеню в
грошовому виразі у розмірі облікової
ставки НБУ від вартості простроченого
зобов'язання за кожен день прострочки,
включаючи день оплати. У випадку
прострочки поставки заявленої партії
товару понад тридцять днів - додатково
стягується штраф у розмірі 7% вартості
простроченого до поставки товару. За
постачання товару неналежної якості
продавець сплачує покупцю штраф у
розмірі 20% від вартості поставленого
неякісного товару, при цьому власними
силами та засобами замінює неякісний
товар.

Сплата неустойки не звільняє сторони
від взятих на себе зобов'язань.

Сторони за порушення виконання
зобов'язань по даному договору
застосовують стягнення лише виключної
неустойки.

У випадку прострочення покупцем
виконання грошового зобов'язання за
даним договором, постачальник може
вимагати сплати 0,5% річних від
простроченої суми.

Зазначивши про невідповідність в
укладеному договорі строків
гарантійного терміну анкеру
закладного як комплектуючої до шпали
залізобетонної та меж
відповідальності за їх порушення,
позивач звернувся з позовом до ТОВ
«Корпорація КРТ» про визнання частини
правочину недійсним.

Як зазначено вище, місцевим
господарським судом відмовлено у
задоволенні позову. Оцінивши
матеріали, що містяться у справі,
судова колегія апеляційної інстанції
погоджується з таким висновком суду з
огляду на наступне:

Згідно із ч.1 ст.268 ГК України якість
товарів, що поставляються, повинна
відповідати стандартам, технічним
умовам, іншій технічній документації,
яка встановлює вимоги до їх якості,
або зразкам (еталонам), якщо сторони
не визначать у договорі більш високі
вимоги до якості товарів.

Відповідно до ч.2 ст.269 ГК України
гарантійні строки визначаються
стандартами, технічними умовами або
договором. Сторони можуть погодити в
договорі гарантійні строки більш
тривалі порівняно з передбаченими
стандартами або технічними умовами.

З умов укладеного між сторонами
договору поставки вбачається, що ними
погоджено вимоги щодо якості товару
(п.п.2.1, 2.2 Договору) та гарантійні
строки (п.3.1 Договору) у відповідності
до ТУ У 35.2-0:2007. Гарантіями
виробника, відповідно до зазначених
технічних умов визначено гарантійний
термін анкеру закладного для пружинних
колійних скріплень КПП - 5 який
становить 2 роки (а.с.16).

Посилання скаржника на
невідповідність умов гарантійного
строку на анкер закладний АЗ-2 як
комплектуючий виріб до шпали
залізобетонної СБ - 3, спростовуються
наявними в матеріалах справи
технічними умовами (а.с.10-16), з яких
вбачається, що анкер закладний типу АЗ -
2 не є комплектуючим виробом шпали
залізобетонної типу СБ - 3. Дана
обставина підтверджується також
укладеним між сторонами договором
поставки, предметом якого є поставка
виключно анкеру закладного для
пружинних колійних скріплень (п.2
договору) який не визначений як
комплектуюча до шпали СБ - 3 чи в
сукупності з нею, як зазначає скаржник,
і є окремим товаром.

Зважаючи на наведене, судова колегія
зазначає про безпідставність доводів
скаржника щодо покладення на
постачальника анкеру будь - яких
гарантійних зобов'язань пов'язаних з
якістю шпали.

Шпала залізобетонна СБ - 3 також є
окремим видом товару відповідно до ТУ
У 26.6-74:2011.

Разом з цим, слід зазначити, що розділ 9
«Відповідальність сторін» договору
поставки, який є предметом спору у
даній справі визначає
відповідальність сторін, натомість
гарантійні терміни, визначені розділом
3 «Гарантійний строк» укладеного
договору.

Твердження скаржника, щодо відсутності
у договорі положення щодо можливості
відповідальності та стягнення
штрафних санкцій за порушення
гарантійного терміну експлуатації,
спростовується п.3.1 і п.9.3 договору
поставки, в яких встановлена
відповідальність постачальника у
вигляді сплати штрафу в розмірі 20% в
разі поставки товару неналежної якості
та обов'язок провести заміну за власний
рахунок неякісного товару на якісний.

Разом з цим, колегія суддів вважає за
доцільне зазначити, що
відповідальність постачальника в разі
поставки неякісного товару
передбачена і нормами чинного
законодавства, зокрема:

Статтею 269 ГК України визначено
зобов'язання постачальника (виробника)
за свій рахунок усунути дефекти
виробу, виявлені протягом гарантійного
строку, або замінити товари, якщо не
доведе, що дефекти виникли внаслідок
порушення покупцем (споживачем) правил
експлуатації або зберігання виробу; а
також право покупця (одержувача) у разі
поставки товарів неналежної якості
стягнути з виготовлювача
(постачальника) штраф у розмірі,
передбаченому статтею 231 цього
Кодексу, якщо інший розмір не
передбачено законом або договором.

Відповідно до ч.3. ст.679 ЦК України, якщо
на товар встановлено гарантійний
строк, покупець має право пред'явити
вимогу у зв'язку з недоліками товару,
які були виявлені протягом цього
строку;

Згідно із ст.678 ЦК України, покупець,
якому переданий товар неналежної
якості, має право, незалежно від
можливості використання товару за
призначенням, вимагати від продавця за
своїм вибором: 1) пропорційного
зменшення ціни; 2) безоплатного
усунення недоліків товару в розумний
строк; 3) відшкодування витрат на
усунення недоліків товару.

Судова колегія апеляційної інстанції
зазначає, що наведеним спростовуються
також доводи апеляційної скарги, щодо
відсутності в розділі 9 договору
можливості стягнення штрафних санкцій
за порушення терміну експлуатації
виробу - шпали залізобетонної СБ - 3 з
вини виробника комплектуючого виробу
анкеру АЗ -2, оскільки такі не мали бути
передбачені, так як шпала не визначена
є предметом договору як основний виріб,
про що зазначено вище.

Також, з матеріалів справи вбачається,
що скаржник, як на підставу визнання
правочину недійсним посилається на
ст.207 ГК України, відповідно до якої
господарське зобов'язання, що не
відповідає вимогам закону, або вчинено
з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, або
укладено учасниками господарських
відносин з порушенням хоча б одним з
них господарської компетенції
(спеціальної правосуб'єктності), може
бути на вимогу однієї із сторін, або
відповідного органу державної влади
визнано судом недійсним повністю або в
частині. Недійсною може бути визнано
також нікчемну умову господарського
зобов'язання, яка самостійно або в
поєднанні з іншими умовами
зобов'язання порушує права та законні
інтереси другої сторони або третіх
осіб.

З приводу цього судова колегія
зазначає, що відповідно до постанови
Пленуму ВГС України від 29.05.13 № 11 «Про
деякі питання визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними»
необхідною умовою для визнання
господарського договору недійсним як
такого, що завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства
(частина перша статті 207 ГК України), є
наявність наміру хоча б у однієї з
сторін щодо настання відповідних
наслідків. До господарських договорів,
що підпадають під ознаки відповідної
норми, слід відносити ті, що посягають
на суспільні, економічні та соціальні
основи держави і суспільства і
спрямовані, зокрема, на: використання
всупереч законові державної або
комунальної власності; незаконне
заволодіння, користування
розпорядження (в тому числі відчуження)
об'єктами права власності українського
народу - землею як основним
національним багатством, що перебуває
під особливою охороною держави, її
надрами, іншими природними ресурсами
(статті 14, 15 Конституції України);
відчуження викраденого майна;
виробництво і відчуження певних
об'єктів, вилучених або обмежених у
цивільному обігу (відповідні види
зброї, боєприпасів, наркотичних
засобів, іншої продукції, що має
властивості, небезпечні для життя та
здоров'я громадян, тощо); виготовлення і
поширення літератури та іншої
продукції, що пропагує війну,
національну, расову чи релігійну
ворожнечу; приховування від
оподаткування доходів, інше ухилення
від сплати податків; виготовлення чи
збут підробних документів і цінних
паперів; незаконне вивезення за кордон
валютних коштів, матеріальних чи
культурних цінностей; використання
власного майна на шкоду інтересам
суспільства, правам, свободі і гідності
громадян. Для прийняття рішення зі
спору необхідно встановлювати, у чому
конкретно полягала завідомо суперечна
інтересам держави і суспільства мета
укладення господарського договору,
якою із сторін і в якій мірі виконано
зобов'язання, а також наявність наміру
у кожної із сторін.

Проте, в матеріалах справи не міститься
доказів, які підтверджували порушення
укладеним договором інтересів держави,
що відповідно до ч.1 ст.207 ГК України
могло б бути підставою для визнання
правочину недійсним.

Зважаючи на наведене, судова колегія
погоджується з висновком місцевого
господарського суду щодо відмови у
позові, оскільки скаржником не
доведено належними та допустимими
доказами обставин невідповідності
укладеного договору поставки нормам
чинного законодавства та які могли б
бути підставою для визнання його
недійсним.

За таких обставин, колегія суддів
Львівського апеляційного
господарського суду не знайшла підстав
для задоволення апеляційної скарги та
скасування рішення Господарського суд
Львівської області від 23.12.13 у даній
справі.

Відтак, керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, -

Львівський апеляційний господарський
суд ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного
підприємства "Старокостянтинівський
завод залізобетонних шпал" залишити
без задоволення.

2. Рішення Господарського суду
Львівської області від 23.12.13 у справі №
914/4355/13 залишити без змін.

3. Судові витрати за перегляд
судового рішення в апеляційному
порядку покласти на скаржника.

4. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття і може бути
оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 28.03.14

Головуючий суддя
Кузь В.Л.

Суддя
Костів Т.С.

Суддя
Малех І.Б.