ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

03 березня 2014 року Справа №
5011-42/1230-2012-69/542-2012

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддіМалетича
М.М.,суддів:Козир Т.П., Кота О.В., Панової
І.Ю., Шевчук С.Р.,

розглянувши заяву Дочірньої компанії
"Газ України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України"про
перегляд Верховним Судом
УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 23.10.2013у
справі№ 5011-42/1230-2012-69/542-2012за позовом
Дочірньої компанії "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України"до Публічного
акціонерного товариства
"Київенерго"простягнення 129 419,25 грн.

В С Т А Н О В И В:

Дочірня компанія "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" звернулась до
господарського суду міста Києва з
позовом до Публічного акціонерного
товариства "Київенерго" про стягнення
129 419,25 грн. (пені, інфляційних втрат та 3 %
річних).

Рішенням господарського суду міста
Києва від 12.02.2013 у справі №
5011-42/1230-2012-69/542-2012, залишеним без змін
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 20.05.2013, у
задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 23.10.2013 у справі №
5011-42/1230-2012-69/542-2012 постанову суду
апеляційної інстанції залишено без
змін.

Дочірньою компанією "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" подано заяву про
перегляд Верховним Судом України
постанови Вищого господарського суду
України від 23.10.2013 у справі №
5011-42/1230-2012-69/542-2012, в якій заявник просить
вказану постанову скасувати та
направити справу на новий розгляд до
суду касаційної інстанції.

Заяву, з посиланням на постанови Вищого
господарського суду України від 16.05.2012
у справі № 5004/2440/11(5004/550/11), від 26.05.2009 у
справі № 10/097-08/9, від 08.04.2010 у справі №
17/45-09 та від 14.05.2009 у справі № 47/265-08,
мотивовано неоднаковим застосуванням
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права,
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 11.02.2014 у справі №
5011-42/1230-2012-69/542-2012 заявнику було надано
строк до 03.03.2014 для усунення недоліків,
допущених при оформлені заяви про
перегляд Верховним Судом України
постанови Вищого господарського суду
України від 23.10.2013, а саме зобов'язано
надати докази сплати судового збору у
належному розмірі.

Заявником усунуто зазначені недоліки у
встановлений строк.

У відповідності до частини третьої
статті 11120 Господарського
процесуального кодексу України у разі,
якщо заявник усунув недоліки заяви в
установлений строк, вона вважається
поданою в день первинного її подання до
Вищого господарського суду України.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, Вищий
господарський суд України не вбачає
підстав для допуску справи до
провадження Верховного Суду України з
огляду на таке.

Відповідно до статті 11116
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) заява про
перегляд судових рішень господарських
судів може бути подана виключно на
таких підставах: 1) неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах; 2)
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень (пункт 1 цієї статті) матиме
місце в разі, коли суд (суди) касаційної
інстанції у розгляді двох чи більше
справ за подібних предмета та підстав
позову, змісту позовних вимог та
встановлених судом фактичних обставин
і однакового матеріально-правового
регулювання спірних правовідносин
дійшов (дійшли) неоднакових правових
висновків, покладених в основу цих
судових рішень.

У постанові від 23.10.2013 у справі №
5011-42/1230-2012-69/542-2012, про перегляд якої
подано заяву, суд касаційної інстанції
погодився з висновками судів
попередніх інстанцій щодо відсутності
підстав для стягнення з відповідача
пені, інфляційних втрат та 3% річних,
обґрунтованих невиконанням
відповідачем своїх зобов'язань за
договором поставки природного газу в
частині оплати, виходячи із
встановлених судами попередніх
інстанцій обставин справи про те, що:
сторони замінили первісне зобов'язання
про оплату природного газу на умовах
договору про купівлю-продажу
природного газу новим зобов'язанням
про оплату відповідачем на користь
позивача обсягів газу відповідної
вартості за рахунок коштів субвенції з
державного бюджету, припинивши
первісне зобов'язання в цій частині, що
свідчить про відсутність складу
правопорушення, що позбавляє позивача
права застосовувати до відповідача
штрафні санкції.

Водночас у постановах від 26.05.2009 у
справі № 10/097-08/9 та від 08.04.2010 у справі №
17/45-09 суд касаційної інстанції
погодився з висновками апеляційного
господарського суду в частині, що
стосується доводів заявника, а саме
щодо наявності підстав для задоволення
позову в частині стягнення інфляційних
втрат, 3% річних (у справах № 10/097-08/9 та №
17/45-09) та пені (у справі № 17/45-09), виходячи
із встановлених судом апеляційної
інстанції обставин справи про
неналежне виконання відповідачем
своїх зобов'язань зі сплати вартості
поставленої електроенергії за
договором, а також про те, що при
укладенні іншого договору, яким
змінено спосіб виконання зобов'язання
за договором про поставку
електроенергії, не відбулось новації, з
огляду на те, що у новому зобов'язанні
відсутня умова щодо припинення
попереднього зобов'язання та
спрямованість нового зобов'язання лише
на організацію взаєморозрахунку.

З постанови від 14.05.2009 у справі № 47/265-08
вбачається, що погоджуючись з
висновками суду першої інстанції в
частині стягнення з відповідача 3%
річних, інфляційних втрат та пені у
зв'язку із порушенням відповідачем
зобов'язань за договором постачання
природного газу, Вищий господарський
суд України виходив із встановлених
місцевим судом обставин справи про те,
що заборгованість за постачання
природного газу існувала до укладення
договору про організацію
взаєморозрахунків, а відповідний
договір про організацію
взаєморозрахунків за договором
постачання природного газу укладався
лише відносно взаєморозрахунків сум
основного боргу за спожитий природний
газ.

Таким чином, зазначені судові рішення
не підтверджують доводів заявника щодо
неоднакового застосування норм
матеріального права в подібних
правовідносинах, а свідчать лише про
наявність у згаданих справах різних
обставин, залежно від яких суд
касаційної інстанції дійшов
відповідних правових висновків.

Колегія суддів також не розцінює як
доказ неоднакового застосування
судами касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права
постанову Вищого господарського суду
України від 16.05.2012 у справі №
5004/2440/11(5004/550/11), оскільки предмети
позовів у вказаній справі та у справі,
про перегляд якої просить заявник, є
різними. Так у справі № 5004/2440/11(5004/550/11)
предметом позовних вимог є розірвання
договорів поруки та іпотеки,
виключення записів з державних
реєстрів, тоді як у справі №
5011-42/1230-2012-69/542-2012, про перегляд
постанови у якій просить заявник,
предметом позовних вимог є стягнення
інфляційних втрат, трьох відсотків
річних та пені за неналежне виконання
договору поставки природного газу для
вироблення теплової енергії для потреб
установ та організацій, що
фінансуються з державного та місцевих
бюджетів, тобто правовідносини у
вказаних справах не є подібними.

З огляду на викладене Вищий
господарський суд України дійшов
висновку про відсутність підстав для
допуску даної справи до провадження
Верховного Суду України.

Керуючись статтями 86, 11116, 11121 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

У Х В А Л И В :

Відмовити Дочірній компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" у допуску
справи № 5011-42/1230-2012-69/542-2012 до
провадження Верховного Суду України.

Головуючий суддя М. Малетич Судді:
Т. Козир О. Кот І. Панова С. Шевчук