ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24.03.2014 Справа № 920/372/14

за позовом: Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1,

с. Верхня Сироватка,
Сумський район, Сумська область,

до відповідача: Сумського державного
університету, м. Суми,

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача: Головне управління
Державної казначейської служби
України у Сумській області, м. Суми;

про стягнення 53 401 грн. 20 коп.,

Суддя Н.П. Лугова

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2,

від відповідачів: Світайло А.О.;

від третьої особи: не з'явився;

За участю секретаря судового засідання
- А.Г.Кириченко-Шелест

Суть спору: позивач просить суд
стягнути з відповідача на свою користь
53 401,20 грн. заборгованості, в тому числі
50 323,88 грн. основного боргу, 1 657,91 грн.
пені, 654,21 грн. інфляційних нарахувань
та 765,20 грн. - 3 % річних; витрати по сплаті
судового збору в розмірі 1 827,00 грн.
позивач також просить покласти на
відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані
порушенням з боку відповідача умов
договору № 390 від 01.07.2013 року щодо
своєчасної та повної оплати
поставленого позивачем товару.

Письмового відзиву на позов відповідач
не подав, проте в судовому засіданні
представник відповідача не
заперечував проти заявлених позивачем
вимог.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача в судове
засідання не з'явився, однак у відзиві
на позовну заяву № 15-35/337-1934 від 17.03.2014р.
зазначає, що Головне управління
Державної казначейської служби
України у Сумській області не є
стороною за договором № 390 від 01.07.2013
року, тому не має відношення до спірних
правовідносин.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, оцінивши надані учасниками
судового процесу докази, суд

встановив:

Відповідно до розділу 1 укладеного між
сторонами договору № 390 від 01.07.2013 року,
позивач (продавець) зобов'язався
передати у власність відповідача
(покупця) товар (профілі холодно
сформовані) на суму 1076,40 грн., згідно
асортименту та за цінами, вказаними в
додатку № 1 до договору.

Згідно п. п. 2.1, 2.2. договору продавець
передає покупцеві товар протягом 3-х
календарних днів з моменту отримання
замовлення від покупця; оплата товару
здійснюється протягом 7 робочих днів з
дня отримання товару, відповідно до
накладних.

Додатковою угодою від 01.07.2013р. до
договору внесено зміни, відповідно до
яких загальна сума договору становить
84 335,06 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання умов укладеного договору
позивач відповідно до видаткових
накладних № № 300, 301 від 08.08.2013р.
поставив відповідачеві товар на
загальну суму 50 323,88 грн.

Однак, як зазначає позивач, відповідач
не розрахувався за поставлений товар.
Станом на 31.12.2013 року сторонами було
проведено звірку взаємних розрахунків
за період липень-грудень 2013 року, за
результатами чого складено та
підписано акт. Так, згідно вказаного
акту заборгованість відповідача перед
позивачем складає 50 323,88 грн., яка на
день розгляду справи залишається не
сплаченою.

Згідно ст. ст. 526, 629 Цивільного кодексу
України, п. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України, зобов'язання повинні
виконуватись належним чином
відповідно до умов Договору та вимог
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться, одностороння
відмова від зобов'язання не
допускається; договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 692 Цивільного
кодексу України, покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару. Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Факт встановлення договірних відносин,
здійснення господарської операції та
отримання відповідачем товару
підтверджується укладеним між
сторонами договором та видатковими
накладними. Підписані покупцем
накладні є підставою виникнення в
нього обов'язку щодо здійснення
розрахунків за отриманий товар.

Представник відповідача в судовому
засіданні не заперечував проти
позовних вимог, що також
підтверджується підписаним сторонами
актом звірки взаємних розрахунків від
31.12.2013р. на суму 50 323,88 грн.

Згідно ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). У разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема сплата неустойки.

Так, оскільки відповідач порушив умови
укладеного договору щодо повної та
своєчасної оплати отриманого ним
товару, на підставі п. 4.1 договору
позивачем нараховано пеню в розмірі
облікової ставки НБУ за період 20.08.2013р. -
20.02.2014р. в сумі 1 657,91 грн.

Сплата пені передбачена умовами
укладеного договору, розрахунок пені
здійснено з урахуванням Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" та ст.
ст. 549-552 Цивільного Кодексу України, ст.
232 Господарського Кодексу України.

Також, за несвоєчасне виконання
грошового зобов'язання по договору
позивач просить стягнути з відповідача
654,21 грн. інфляційних нарахувань та 765,20
грн. - 3 % річних за 20.08.2013р. - 20.02.2014р. від
простроченої суми.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимоги кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3 % річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не
встановлено договором, або законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу,
сплата яких передбачена частиною
другою статті 625 ЦК України, виступають
способом захисту майнового права та
інтересу, який полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення коштів внаслідок
інфляційних процесів за весь час
прострочення в їх сплаті.

Сплата трьох процентів річних від
простроченої суми (якщо інший їх розмір
не встановлений договором або законом),
так є способом захисту майнового права
та інтересу кредитора шляхом отримання
від боржника компенсації (плати) за
користування ним утримуваними коштами,
належними до сплати кредиторові.

Таким чином, враховуючи порушення
відповідачем умов укладеного договору
та вимог ст.ст. 526, 530, 629 Цивільного
кодексу України, ст. 193 Господарського
кодексу України щодо повної та
своєчасної оплати поставленого товару,
вимоги позивача про стягнення з
відповідача на свою користь 50 323,88 грн.
основного боргу, 1 657,91 грн. пені, 654,21 грн.
інфляційних нарахувань та 765,20 грн. - 3 %
річних за неналежне виконання договору
№ 390 від 01.07.2013 року суд вважає
правомірними, обґрунтованими й такими,
що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. ст. 44, 49
Господарського процесуального кодексу
України, судовий збір в розмірі 1827,00
грн. покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Сумського державного
університету (40007, м. Суми, вул.
Римського-Корсакова, 2, код 05408289) на
користь Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) 50 323,88 грн.
основного боргу, 1 657,91 грн. пені, 654,21 грн.
інфляційних нарахувань та 765,20 грн. - 3 %
річних та 1827,00 грн. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 28.03.2014 року.

Суддя Н.П. Лугова