ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

11 лютого 2014 року Справа № 906/286/13-г

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді:Бакуліної
С.В.,суддів:Данилової Т.Б., Малетича М.М.,
Могил С.К., Шевчук С.Р.,розглянувши
заяву Житомирського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України про
перегляд Верховним Судом
УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 01.10.2013у
справі№ 906/286/13-г за позовомТовариство з
обмеженою відповідальністю
"Велтайм",до третя особа, які не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивачаЖитомирського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фактор Нафтогаз"
провизнання недійсним рішення

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду
Житомирської області від 24.04.2013,
залишеним без змін постановою
Рівненського апеляційного
господарського суду від 10.07.2013: позов
задоволено частково; оспорюване
рішення визнано недійсним у частині
пунктів 1 і 3 стосовно визнання того, що
ТОВ "Велтайм" під час участі у відкритих
торгах на закупівлю продуктів
нафтоперероблення рідких КДК 23.20.1 (далі
- ПНР), що проводилися відділом освіти
Овруцької районної державної
адміністрації Житомирської області
(далі - Відділ освіти) 07.06.2012, вчинило
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції, передбачене
пунктом 1 статті 50, пунктом 4 частини
другої статті 6 Закону України "Про
захист економічної конкуренції", у
вигляді вчинення антиконкурентних
узгоджених дій, які стосуються
спотворення результатів торгів
(тендерів) та накладення на назване
товариство штрафу за вчинення
відповідного порушення згідно з
частиною другою статті 52 Закону в сумі
68 000 грн.; у решті позову відмовлено; з
територіального відділення АМК
стягнуто на користь ТОВ "Велтайм" 1 147
грн. судового збору; названому
товариству повернуто з державного
бюджету України 573, 50 грн. надміру
сплаченого судового збору.

Постановою Вищого господарського суду
України від 01.10.2013 у справі № 906/286/13-г
судові рішення попередніх інстанцій
залишено без змін.

Житомирське обласне територіальне
відділення Антимонопольного комітету
України (далі - АМК України) звернулось
з заявою про перегляд постанови Вищого
господарського суду України від 01.10.2013
у справі № 906/286/13-г, в якій просить заяву
задовольнити повністю, скасувати
рішення Господарського суду
Житомирської області від 24.04.2013,
постанову Рівненського апеляційного
господарського суду від 10.07.2013 та
постанову Вищого господарського суду
України від 01.10.2013 та прийняти нове
рішення, яким в задоволені позову
відмовити, мотивуючи свої вимоги
неоднаковим застосуванням Вищим
господарським судом України
законодавства про захист економічної
конкуренції, внаслідок чого ухвалено
різні за змістом судові рішення у
подібних правовідносинах.

Як доказ неоднакового застосування
судом касаційної інстанції норм
матеріального права заявником подано
постанови Вищого господарського суду
України від 06.08.2013 у справі №906/284/13-г,
від 23.07.2013 у справі № 5017/3318/2012, від 21.05.2013
у справі № 5017/3290/2012, від 09.10.2012 у справі
№5024/329/2012.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, колегія суддів
не знайшла підстав для допуску справи
№ 906/286/13-г до провадження Верховного
Суду України з огляду на наступне.

Відповідно до статті 11116 ГПК України
заява про перегляд судових рішень
господарських судів може бути подана
виключно з підстав неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах,
або встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень матиме місце у разі, коли суд
касаційної інстанції при розгляді двох
чи більше аналогічних предмета і
підстав позову, змісту позовних вимог
та встановлених судом фактичних
обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов
неоднакових правових висновків,
покладених в основу цих судових рішень.

Постановою від 01.10.2013 у справі № 906/286/13-г
суд касаційної інстанції залишив без
змін судові рішення попередніх
інстанцій, якими задоволено позов щодо
визнання частково недійсним рішення
адміністративної колегії АМК України.
При цьому, Вищий господарський суд
України виходив з положень статей 6, 50, 59
Закону України "Про захист економічної
конкуренції", зазначивши, що рішенням
АМК України не доведено наявності в
діях позивача антиконкурентних
узгоджених дій, які б призвели до
спотворення результатів торгів,
оскільки сама по собі схожість у
оформленні конкурсних пропозицій
учасників не є достатнім доказом
наявності попередньої змови
(антиконкурентних узгоджених дій) та
спрямованості дій учасників торгів на
усунення чи недопущення конкуренції,
спотворення результатів.

Проте в постановах від 06.08.2013 у справі
№906/284/13-г, від 23.07.2013 у справі № 5017/3318/2012,
від 21.05.2013 у справі № 5017/3290/2012, від 09.10.2012
у справі №5024/329/2012, Вищий господарський
суд України зазначив про
безпідставність позовів про визнання
недійсним рішень відділень
Антимонопольного комітету України,
якими на позивачів було накладено
штраф за порушення законодавства про
захист економічної конкуренції у
вигляді антиконкурентних узгоджених
дій, що потягло за собою спотворення
результатів торгів. При цьому, суд
касаційної інстанції виходив з того,
що:

- обставини, які були покладені в
основу оскаржуваних рішень, свідчать
про порушення позивачами
законодавства про захист економічної
конкуренції, яке виявилось у вигляді
антиконкурентних узгоджених дій, що
призвело до спотворення результатів
торгів (справи № 5017/3290/2012, № 5017/3318/2012,
№5024/329/2012).

- у судових рішеннях місцевий та
апеляційний господарські суди,
помилково вдавшись до переоцінки
висновків Антимонопольного комітету
України, будь-яких доводів на
спростування висновків, викладених в
оспорюваних рішеннях останнього, не
навели (справа № 906/284/13-г).

Твердження про подібність
правовідносин у оскаржуваній
постанові та наданій заявником копії
постанови касаційного суду не має
фактичного обґрунтування, оскільки на
відміну від оскаржуваної постанови,
при прийнятті рішень у наданих для
порівняння копій постанов, Вищий
господарський суд України виходив з
доведеності факту наявності у діях
позивача порушення законодавства про
захист економічної конкуренції у
вигляді вчинення антиконкурентних
узгоджений дій, які стосуються
спотворення результатів торгів про які
йдеться у ч. 1 ст. 5, п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції".

Таким чином, різний результат
вирішення справ касаційними судом не є
наслідком різного застосування
положень Закону України "Про захист
економічної конкуренції", а є наслідком
доведеності чи недоведеності
фактичних обставин справи в процесі їх
доказування.

За таких обставин відсутні визначені
статтею 11116 ГПК України підстави для
допуску справи до провадження
Верховного Суду України.

Керуючись статтями 86, 11114- 11121 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

У Х В А Л И В:

Відмовити Житомирському обласному
територіальному відділенню
Антимонопольного комітету України у
допуску справи № 906/286/13-г до
провадження Верховного Суду України.

Головуючий суддяС.БакулінаСудді
Т.Данилова М.Малетич С.Могил
С.Шевчук