ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2014 р.Справа № 922/300/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Суслової В.В.

при секретарі судового засідання
Дородіної І.А.

розглянувши справу

за позовом Дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України", м. Київ
до Комунального підприємства
"Харківські теплові мережі", м. Харків
про про стягнення 235105,85 грн. за участю
представників сторін:

позивача - Мицько Р.М., довіреність № 49/10
від 30.12.2013 року;

відповідача - Падалко О.О., довіреність
№ 38-4425/395 від 23.11.2010 року;

ВСТАНОВИВ:

Дочірня компанія "Газ України"
Національної акціонерної компанії"
Нафтогаз України" звернулась до
господарського суду Харківської
області з позовною заявою, в якій
просить стягнути з Комунального
підприємства "Харківські теплові
мережі" суму пені у розмірі 89396,70 грн.,
штрафу у розмірі 102299,53 грн., інфляційних
витрат у розмірі 6922,53 грн., 3% річних у
розмірі 36487,09 грн. Витрати по сплаті
судового збору у розмірі 4703,00 грн.
позивач просить покласти на
відповідача.

Представник позивача у судовому
засіданні 26 березня 2014 року підтримує
позовні вимоги в повному обсязі та
надав додаткові пояснення за вх. № 10119,
які долучені до матеріалів справи.

Представник відповідача у судовому
засіданні 26 березня 2014 року просить
зменшити суму штрафних санкцій на 50%.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до вимог ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, заслухавши представників
сторін, судом встановлено наступне.

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 06.10.2010 року у
справі № 58/156-10 стягнуто з КП
"Харківські теплові мережі" на користь
ДК "Газ України" 42558623,52 грн. боргу.

19 липня 2012 року ухвалою господарського
суду Харківської області по справі №
58/156-10 затверджено мирову угоду,
укладену між ДК "Газ України" та КП
"Харківські теплові мережі".

Відповідно до п. 3 Угоди, враховуючи
вимоги п.2.6 статті 2 ЗУ "Про деякі
питання заборгованості за спожитий
природний газ та електричну енергію",
сторони дійшли згоди врегулювати
порядок виконання вказаного судового
рішення в частині суми основного боргу,
яка на момент підписання цієї Мирової
угоди становить 18460067,87 грн.

У відповідності до п. 4 Угоди боржник
зобов'язується сплатити у повному
обсязі суму основного боргу, вказану у
п. 3 цієї Мирової угоди, шляхом сплати
зобов'язання частинами відповідно до
графіку погашення заборгованості
(надалі - Графік), зазначеному у цьому
пункту. Грошові кошти по платежах
поточного місяця згідно з графіком
повинні надходити від Боржника на
рахунок Стягувача у сумі, визначеній
графіком, не пізніше останнього числа
місяця, в якому платіж підлягає
виконанню.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу
України, ст.173 Господарського кодексу
України зобов'язання є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов`язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 Цивільного
кодексу України та ст. 174
Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що
господарські зобов'язання можуть
виникати безпосередньо з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського
кодексу України та ст. 525 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом не
допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу
України встановлено, що зобов'язання
має ґрунтуватися на засадах
добросовісності, розумності та
справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов`язання
(неналежне виконання).

Згідно ст.193 Господарського кодексу
України та ст. 526 Цивільного кодексу
України, яка містить аналогічні
положення, зобов`язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов`язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов`язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
відлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач умови Мирової угоди не
виконав, згідно з встановленим
графіком за Угодою не розрахувався, чим
порушив права позивача.

На підставі викладеного позивач і
звернувся до суду за захистом свого
права з позовом про стягнення пені,
штрафу, інфляційних витрат та трьох
відсотків річних, оскільки чинне
законодавство не пов'язує припинення
зобов'язання з постановленням судового
рішення чи відкриттям виконавчого
провадження з його примусового
виконання, а наявність судових актів
про стягнення заборгованості не
припиняє грошових зобов'язань боржника
та не виключає його відповідальності
за порушення строків розрахунків.

Розглядаючи питання щодо стягнення з
відповідача пені у розмірі 89396,70 грн. та
7% штрафу у розмірі 102299,53 грн., даючи
правову оцінку вказаним вимогам, суд
виходить з наступного.

Частиною першою ст. 216 Господарського
кодексу України встановлено, що
учасники господарських відносин
несуть господарську-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбаченим кодексом, іншими
законами та договором.

За змістом ст. 217 Господарського
кодексу України у сфері господарювання
застосовуються такі види
господарських санкцій: відшкодування
збитків; штрафні санкції;
оперативно-господарські санкції та
адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями у
цьому Кодексі визначаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Згідно статям 610, 611 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума, яку боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Водночас ч. 6 ст. 232 ГК України визначено
порядок застосування штрафних санкцій
та обмеження щодо періоду їх
нарахування. Також цією ж статтею
передбачено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Так, п. 11 Мирової угоди передбачено, що
у разі невиконання умов цієї угоди
сторони несуть відповідальність
згідно з чинним законодавством. За
прострочення зобов'язання, вказаних у
п.4 цієї Мирової угоди, Боржник
зобов'язується сплатити Стягувачеві
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла у період за який
сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення платежу, а за
прострочення понад тридцять днів
додатково сплатити штраф в розмірі 7%
від суми простроченого платежу.

Як свідчать матеріали справи,
позивачем був наданий обгрунтований
розрахунок пені та 7% штрафу за весь
період прострочення виконання
відповідачем грошового зобов'язання,
відповідно до якого сума пені складає
89396,70 грн. та сума 7% штрафу складає 102299,53
грн.

Перевіривши правомірність нарахування
позивачем вказаної суми, суд встановив,
що дане нарахування не суперечить
вимогам чинного законодавства та
умовам угоди.

Як вбачається з наданих до суду
доказів, першочерговим завданням та
ціллю Комунального підприємства
"Харківські теплові мережі"
(відповідача) є виробництво,
транспортування, розподіл та
реалізація теплової енергії усім
групам споживачів за тарифами, що
регулюються відповідно до чинного
законодавства. Відповідач є виконавцем
послуг з централізованого
теплопостачання та підігріву гарячої
води в житловому фонді комунальної
власності територіальної громади м.
Харкова.

Відповідач не є організацією, метою
створення якої є отримання прибутку.
Фінансування останнього здійснюється
за рахунок платежів від надання послуг
населенню та підприємствам, установам
і організаціям, фінансується за
рахунок бюджетних коштів. Діючи тарифи
не підвищуються, а різниця в тарифах
відповідачу не виплачується. Тривалий
час підприємство знаходиться у тяжкому
фінансовому стані, викликаному
зокрема неплатежами різних категорій
споживачів за спожиту теплову енергію,
невідповідністю тарифів за теплову
енергію для населення фактичним
витратам на її виробництво. Станом на
01.11.2013 року сума заборгованості
державного бюджету на покриття
збитків, викликаних невідповідністю
діючих тарифів фактичним витратам
підприємства становить 811,9 млн. грн.

На протязі останніх років
господарської діяльності підприємства
заборгованість споживачів за спожиту
енергію щомісяця складає сотні
мільйонів гривень. З кожним роком ця
заборгованість неухильно зростає,
незважаючи на заходи, що приймаються по
її стягненню. В 2013 році 86,4 % від
загального обсягу теплової енергії,
яка постачається всім категоріям
споживачів м. Харкова, споживається
населенням. Тарифи для населення на 30%
не покривають собівартість
виробництва теплової енергії. Станом
на 01.02.2014 року загальна сума
заборгованості за теплову енергію
складає 1319,9 млн. грн., у тому числі
заборгованість населення 785,3 млн. грн.,
бюджетних установ 374,3 млн. грн.,
госпрозрахункових підприємств 109,5 мл.
грн., заборгованість місцевого бюджету
з субсидій та пільг 50,8 млн. грн.

Також слід зазначити, що Законом
України "Про тимчасову заборону
стягнення пені з громадян України за
несвоєчасне внесення плати за
житлово-комунальні послуги" № 486/96 від
13.11.1996 року до 01.01.2011 року було
заборонено нараховувати та стягувати з
громадян пеню за несвоєчасну оплату
житлово-комунальних послуг, що не
ініціювало проведення оплат та
позбавляло КП "Харківські теплові
мережі" джерела погашення по штрафних
санкціях. Хоча з 01.01.2011 року заборона на
нарахування й стягнення пені знята, але
й дотепер розмір пені для населення не
передбачений жодним нормативним актом,
що унеможливлює її нарахування та
стягнення. Законом України "Про
реструктиризацію заборгованості по
квартирній платі, платі за
житлово-комунальні послуги, спожитий
газ і електроенергію" дозволяється
реструктуризувати заборгованість за
комунальні послуги строком до 5 років.
Станом на 01.02.2014 року сума
реструктуризованої заборгованості
складає 86,8 млн. грн.

Водночас, фінансовий стан підприємства
підтверджується балансом підприємства
на 31.12..2013 року, у якому відображені
збитки підприємства. Сума збитків на
початок 2013 року становила 304,8 млн. грн.,
а станом на 31.12.2013 року збільшився і
становить 736,5 млн. грн.

За приписами п. 3 ст. 83 ГПК України,
господарський суд, приймаючи рішення,
має право зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Пленум Вищого господарського суду
України в п. 3.17.4 постанови від 26.12.2011
року № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" роз'ясняє, що
вирішуючи, в тому числі й з власної
ініціативи, питання про зменшення
розміру неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання (п. 3 ст. 83 ГПК),
господарський суд повинен об'єктивно
оцінити, чи є даний випадок винятковим,
виходячи з інтересів сторін, які
заслуговують на увагу, ступеню
виконання зобов'язання, причини
(причин) неналежного виконання або
невиконання зобов'язання, незначності
прострочення виконання, наслідків
порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо. У
зазначеній нормі ГПК йдеться про
можливість зменшення розміру саме
неустойки (штрафу, пені). Крім того, ця
процесуальна норма може
застосовуватись виключно у
взаємозв'язку (сукупності) з нормою
права матеріального, яка передбачає
можливість зменшення розміру
неустойки (штрафу, пені), а саме
частиною третьою статті 551 ЦК України і
статтею 223 Господарського кодексу
України.

Пунктом 1 ст. 233 ГК України закріплено,
що суд має право зменшити розмір
санкцій, якщо належні до сплати штрафні
санкції надмірно великі порівняно із
збитками кредитора. При цьому повинно
бути взято до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішення суду, якщо він значно перевищує
розмір збитків, та за наявності інших
обставин, які мають істотне значення.
При цьому відсутність чи невисокий
розмір збитків може бути підставою для
зменшення судом розміру неустойки, що
стягується з боржника. Вирішуючи
питання про зменшення розміру пені, яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання, суд повинен
з'ясувати наявність значного
перевищення розміру неустойки перед
розміром сторін, які заслуговують на
увагу, ступеня виконання зобов'язань,
причини неналежного виконання або
невиконання зобов'язання, незначності
прострочення у виконанні зобов'язання,
невідповідності розміру пені
наслідкам порушення, негайного
добровільного усунення винною
стороною порушення та його наслідків.

Суд об'єктивно оцінивши даний випадок,
приймає до уваги причини неналежного
виконання зобов'язання відповідачем та
його тяжкий матеріальний стан.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
за можливе зменшити розмір пені та 7%
штрафу на 50 %, а саме стягнути з
відповідача пеню у розмірі 44698,35 грн. та
7% штрафу у розмірі 51149,77 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення з
відповідача 3% річних в розмірі 36487,09грн.
та інфляційних втрат в розмірі 6922,53
грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

В інформаційному листі від 17.07.2012 р. №
01-06/928/2012 "Про практику застосування
Вищим господарським суд України у
розгляді справ окремих норм
матеріального права" сума боргу з
урахуванням індексу інфляції повинна
розраховуватися, виходячи з індексу
інфляції за кожний місяць (рік)
прострочення, незалежно від того, чи
був в якийсь період індекс інфляції
менше одиниці (тобто мала місце не
інфляція, а дефляція) (постанова Вищого
господарського суду України від 05.04.2011
№ 23/466 та лист Верховного Суду України
"Рекомендації щодо порядку
застосування індексів інфляції при
розгляді судових справ" від 03.04.1997 №
62-97р). При застосуванні індексу
інфляції слід мати на увазі, що індекс
розраховується не на кожну дату місяця,
а в середньому на місяць і здійснюється
шляхом множення суми заборгованості на
момент її виникнення на сукупний
індекс інфляції за період прострочення
платежу. При цьому сума боргу, яка
сплачується з 1 по 15 день відповідного
місяця, індексується з врахуванням
цього місяця, а якщо сума боргу
сплачується з 16 по 31 день місяця,
розрахунок починається з наступного
місяця. Аналогічно, якщо погашення
заборгованості здійснено з 1 по 15 день
відповідного місяця, інфляційні втрати
розраховуються без врахування цього
місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то
інфляційні втрати розраховуються з
врахуванням даного місяця (див.
постанову Вищого господарського суду
України від 01.02.2012 № 52/30). В силу
приписів статті 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом. Передбачене законом право
кредитора вимагати сплати боргу з
урахуванням індексу інфляції та
процентів річних є способами захисту
його майнового права та інтересу, суть
яких полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові.

Перевіряючи нарахування позивача, суд
дійшов висновку, що період нарахування
3% річних та інфляційних витрат, а також
розрахунок визначений вірно, згідно
вимог діючого законодавства, що дає
підстави суду задовольнити позовні
вимоги в частині стягнення 3% річних у
розмірі 36487,09 грн. та інфляційних витрат
у розмірі 6922,53 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49 ГПК України.
У спорах, що виникають при виконанні
договорів та з інших підстав судовий
збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Суми, які підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, послуги перекладача,
адвоката та інші витрати, пов'язані з
розглядом справи, покладаються: при
задоволенні позову - на відповідача;
при відмові в позові - на позивача; при
частковому задоволенні позову - на
обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Згідно приписів п.4.3 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
21.02.2013 року №7 "Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України", у разі коли господарський суд
на підставі пункту 3 статті 83 ГПК
зменшує розмір неустойки (штрафу,
пені), витрати позивача, пов'язані зі
сплатою судового збору,
відшкодовуються за рахунок
відповідача у сумі, сплаченій
позивачем за позовною вимогою, яка
підлягала б задоволенню, якби
зазначений розмір судом не було
зменшено.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України,
ст. 216, 217, 230, 232, 233 Господарського
кодексу України, ст. 526, ч.1 ст.530, 549, ч. 3
ст. 551, ст. ст. 610, 611, 625 ЦК України, ст. ст.
1, 4, 12, 22, 33-34, 38, 43, 47-49, 75, ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства
"Харківські теплові мережі" (61037, м.
Харків, вул. Доброхотова, 11, , п/р 3856 у АТ "Банк Золоті
ворота", МФО 351931) на користь Дочірньої
акціонерної компанії "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" (04116, м. Київ, вул.
Шолуденка, 1, п/р 003 у ПАТ Банк
"Київська Русь", МФО 319092, ) - пеню у розмірі 44698,35 грн., 7% штрафу
у розмірі 51149,77грн., 3% річних у розмірі
36487,09 грн., інфляційних витрат у розмірі
6922,53 грн., судового збору у розмірі 4703,00
грн.

Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог у розмірі 95848,11 грн. відмовити.

Повне рішення складено 27.03.2014 р.

Суддя В.В. Суслова

справа № 922/300/14