ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2014 р.
Справа № 920/2106/13

Колегія суддів у складі:
головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя
Івакіна В.О., суддя Камишева Л.М.

при секретарі Шевцові Є.О.

за участю представників:

позивача - не з'явився

відповідача - Кордюк В.П. ( дов б/н від
08.01.2014 р.)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу позивача (вх.№671С/1-8)
на рішення господарського суду
Сумської області від 06 лютого 2014 року у
справі

за позовом Сумського регіонального
управління Державної спеціалізованої
фінансової установи "Державний фонд
сприяння молодіжному будівництву", м.
Суми

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Номак-Інвест", м. Суми

про стягнення 213090,54 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, СРУ ДСФУ "Державний фонд
сприяння молодіжному будівництву",
звернувся до господарського суду
Сумської області з позовом, в якому
після уточнення вимог просив стягнути
з ТОВ "Номак-Інвест" суму боргу по
орендній платі за договором суборенди
земельної ділянки від 18.11.2012 р. в
розмірі 213090,54 грн. шляхом її
перерахування на рахунок міського
бюджету м. Суми; судові витрати
покласти на відповідача.

Рішенням господарського суду Сумської
області від 06 лютого 2014 року по справі
№ 920/2106/13 (суддя Зайцева І.В.) в позові
відмовлено.

Позивач з рішенням господарського суду
першої інстанції не погодився,
звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій
посилається на порушення місцевим
господарським судом норм
матеріального, процесуального права та
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи. Просить рішення
господарського суду скасувати та
прийняти нове, яким позов задовольнити.
Судові витрати покласти на
відповідача.

Відповідач в судовому засіданні проти
задоволення апеляційної скарги
заперечує, вважає рішення
господарського суду законним та
обґрунтованим, прийнятим з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права. Просить апеляційну скаргу
залишити без задоволення, рішення
господарського суду - без змін.

Позивач в судове засідання не з'явився,
про причини неприбуття суд не
повідомив, хоча про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, що підтверджується наявним в
матеріалах справи зворотнім
повідомленням про вручення поштового
відправлення.

Колегія суддів вважає, що судом
виконано процесуальний обов'язок щодо
повідомлення учасників процесу про
дату, час та місце розгляду справи
відповідно до вимог пункту 3.5.11
Інструкції з діловодства в
господарських судах України,
затвердженої наказом Вищого
господарського суду України від 10.12.2002
р. за №75.

Нез'явлення в судове засідання
позивача не перешкоджає розгляду
справи, тому справа розглядається
відповідно до статті 75 Господарського
процесуального кодексу України за
наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, викладені
в апеляційній скарзі доводи позивача,
заслухавши в судовому засіданні
заперечення відповідача, перевіривши
правильність застосування
господарським судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, а також повноту встановлення
обставин справи та відповідність їх
наданим доказам, та повторно
розглянувши справу у відповідності до
вимог статті 101 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
дійшла висновку, що апеляційна скарга
позивача не підлягає задоволенню,
зважаючи на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
07.03.2006 р. між Сумською міською радою
(орендодавець) та СРУ ДСФУ "Державний
фонд сприяння молодіжному будівництву"
(орендар) укладений договір оренди
земельної ділянки строком до 05.07.2015 р.
(а.с.8-12).

Відповідно до п. 1 договору
орендодавець на підставі рішення
Сумської міської ради від 05.07.2005 р.
№1267-МР "Про надання в оренду земельних
ділянок підприємствам, установам,
організаціям і підприємствам та
внесення змін до рішення Сумської
міської ради" надав, а орендар прийняв в
оренду земельну ділянку, яка
знаходиться за адресою: м. Суми, Х-ХІІ
мікрорайон (в районі оз. Чеха), площею
4,8115 га.

Пунктом 3.1 договору визначено, що
орендна плата на рік становить 1% від
нормативної грошової оцінки землі.

18.11.2011 р. між СРУ ДСФУ "Державний фонд
сприяння молодіжному будівництву"
(орендар) та ТОВ "Номак-Інвест"
(суборендар) укладений договір
суборенди земельної ділянки строком до
05.07.2015 р. (а.с.13-17).

Відповідно до п. 1 договору суборенди
орендар надав, а суборендар прийняв в
оренду земельну ділянку, яка
знаходиться за адресою: м. Суми, Х-ХІІ
мікрорайон (в районі оз. Чеха), площею
4,8115 га.

Пунктом 3.1 договору суборенди
визначено, що орендна плата на рік
становить 1% від нормативної грошової
оцінки землі.

20.07.2011 р. ДПІ в м. Суми проведено
документальну невиїзну перевірку щодо
дотримання позивачем вимог
податкового законодавства.

За результатами перевірки складено акт
№ 5545/152/23824726 від 20.07.2011 р. та прийнято
податкове повідомлення-рішення
№/0/60170 від 28.07.2011 р.

Актом перевірки зафіксовано порушення
п. п. 288.5.1, 288.5 ст. 288 Податкового Кодексу
України, що призвело до заниження
податкового зобов'язання по орендній
платі за земельні ділянки державної та
комунальної власності за січень -
травень 2011 року на 103327,00 грн.

Податковим повідомленням-рішенням
збільшено суму грошового зобов'язання
з орендної плати за земельні ділянки
державної та комунальної власності з
юридичних осіб в сумі 103328,00 грн., в тому
числі: за основним платежем 103327,00 грн.,
за штрафними (фінансовими) санкціями 1,00
грн.

Не погодившись з актом перевірки та
податковим повідомленням-рішенням
позивач оскаржив їх в порядку
адміністративного судочинства.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 31.08.2011 р. по
справі № 2а-1870/5766/11 адміністративний
позов позивача до ДПІ у м. Суми про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
задоволено частково, визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення від 28.07.2011 р. за №
/0/60170 про збільшення суми
грошового зобов'язання з орендної
плати за земельні ділянки державної та
комунальної власності.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 02.11.2011 р.
вищевказана постанова скасована та
прийнята нова, якою у задоволенні
позовної вимоги про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
28.07.2011 р. за №/0/60170 про збільшення
суми грошового зобов'язання з орендної
плати за земельні ділянки державної та
комунальної власності з юридичних осіб
відмовлено.

Вважаючи, що борг перед місцевим
бюджетом по сплаті податку за
користування земельною ділянкою у
орендаря виник внаслідок
неправомірних дій суборендаря, який з 30
грудня 2011 року повинен був сплачувати
орендну плату в розмірі 3% від
нормативної грошової оцінки землі, а
сплачував лише 1%, позивач звернувся до
господарського суду Сумської області з
позовом про стягнення з ТОВ
"Номак-Інвест" на свою користь боргу по
оплаті орендної плати по договору
суборенди шляхом перерахування 213090,54
грн. на рахунок міського бюджету м.
Суми.

Позовні вимоги орендар обґрунтовує
тим, що з 1 січня 2011 року порядок
оподаткування землі в Україні
визначається розділом XIII "Плата за
землю" Податкового кодексу України.
Пунктом 288.5 статті 288 Податкового
кодексу мінімальний, річний розмір
орендної плати за земельні ділянки
державної та комунальної власності для
всіх категорій земель, крім
сільськогосподарського призначення,
не може бути меншим трикратного
розміру земельного податку. Таким
чином, в 2011 році орендна плата за оренду
земельної ділянки не могла бути менше
3,0 % від нормативної грошової оцінки
землі.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог господарський суд виходив з того,
що позовні вимоги є неправомірними та
необґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Частина 1 статті 626 Цивільного
кодексу України визначає договір як
домовленість двох або більше сторін, що
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно ч. 1 статті 628 Цивільного
кодексу України зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Згідно статтей 193 Господарського
кодексу України та 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Договір суборенди від 18.11.2011 р.
укладений сторонами після введення в
дію порядку оподаткування землі в
Україні та проведення Державною
податковою інспекцією м. Суми
документальної перевірки позивача.

Як зазначено вище, в пункті 3.1 договорів
оренди від 07.03.2006 р. та суборенди від
18.11.2011 р. сторони дійшли згоди, що
орендна плата на рік становить 1% від
нормативної грошової оцінки землі.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу
України).

Частиною 1 ст. 632 Цивільного кодексу
України передбачено: ціна в договорі
встановлюється за домовленістю сторін.
У випадках, встановлених законом,
застосовуються ціни (тарифи, ставки
тощо), які встановлюються або
регулюються уповноваженими органами
державної влади або органами місцевого
самоврядування.

Зміна ціни після укладення договору
допускається лише у випадках і на
умовах, встановлених договором або
законом (ч.2 ст.632 Цивільного кодексу
України).

Згідно статті 21 Закону України "Про
оренду землі" орендна плата за землю -
це платіж, який орендар вносить
орендодавцеві за користування
земельною ділянкою. Розмір, форма і
строки внесення орендної плати за
землю встановлюються за згодою
сторін у договорі оренди (крім строків
внесення орендної плати за
земельні ділянки державної та
комунальної власності, які
встановлюються відповідно до
Податкового кодексу України.

Статтею 30 Закону України "Про оренду
землі" та п. 5.1 договору передбачено, що
зміна умов договору оренди землі
здійснюється за взаємною згодою
сторін. У разі недосягнення згоди щодо
зміни умов договору оренди землі спір
вирішується в судовому порядку.

Отже, нормами чинного законодавства
передбачена можливість зміни умов
договору за взаємною згодою сторін чи
за рішенням суду на вимогу однієї із
сторін у випадках встановлених
договором або законом.

Позивачем ні суду першої інстанції, ні
суду апеляційної інстанції не надані
докази щодо звернення орендаря в
порядку ст. 188 Господарського кодексу
України з пропозицією про зміну умов
договору щодо розміру орендної плати
як до договору оренди від 07.03.2006 р., так і
до договору суборенди від 18.11.2011 р.

Враховуючи відсутність узгодженої
сторонами угоди про зміну орендної
плати, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанцій дійшов вірного
висновку про безпідставність позовних
вимог.

В обґрунтування позовних вимог позивач
послався на рішення адміністративного
суду по справі № 2а-1870/5766/11. Колегія
суддів вважає, що господарський суд
правомірно визнав таке посилання
безпідставним, оскільки зазначене
рішення не змінило у встановленому
порядку правовідносини сторін за
договором суборенди від 18.11.2011 р.

Крім того, позивачем при нарахуванні
боргу до суми позову включені штрафні
санкції, застосовані до нього
податковою інспекцією, які не є
орендними платежами та не стосується
правовідносин між сторонами.

З огляду на наведене, колегія суддів
вважає, що господарський суд
обґрунтовано визнав позовні вимоги про
стягнення орендної плати за договором
суборенди від 18.11.2011 р. неправомірними
та такими, що не підлягають
задоволенню.

Відповідно до вимог статті 32
Господарського процесуального кодексу
України: доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський у визначеному законом
порядку встановлює наявність чи
відсутність обставин, які мають
значення для правильного вирішення
господарського спору.

Згідно статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду.

На підставі викладеного колегія суддів
вважає, що рішення господарського суду
Сумської області від 06 лютого 2014 року
по справі № 920/2106/13 прийняте при
належному з'ясуванні обставин, що мають
значення для справи та у відповідності
до норм матеріального і процесуального
права і підстави для його скасування
відсутні, в зв'язку з чим, апеляційна
скарга позивача не підлягає
задоволенню.

Керуючись статтями 22, 85, 99, 101, пунктом 1
статті 103, статтею 105 Господарського
процесуального кодексу України
колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити
без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської
області від 06 лютого 2014 року по справі
№ 920/2106/13 залишити без змін.

Повна постанова складена та підписана
03.04.2014 р.

Головуючий суддя
Пелипенко Н.М.

суддя
Івакіна В.О.

суддя
Камишева Л.М.