ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2014 р.
Справа № 918/300/14

Господарський суду Рівненської
області в складі головуючого судді
Політики Н.А., при секретарі судового
засідання Щербині С.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду матеріали справи
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Біотех Сістемс»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Флорія-Україна"

про стягнення заборгованості в сумі 150
598 грн. 37 коп.

за участю представників сторін:

від позивача - Софроненко І.В.,
довіреність б/н від 28 березня 2014 року;

від відповідача - Капітула І.С.,
довіреність №35 від 28 березня 2014 року.

В судовому засіданні 31 березня 2014 року,
відповідно до ст.85 ГПК України,
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

18 березня 2014 року Товариство з
обмеженою відповідальністю «Біотех
Сістемс» (далі - ТзОВ "Біотех Сістемс",
позивач) звернулося до суду із позовом
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Флорія-Україна" (далі
- ТзОВ "Флорія-Україна", відповідач) про
стягнення заборгованості в сумі 162 465
грн. 88 коп..

Позивач посилається на те, що між ним та
відповідачем укладено Договір
поставки продукції №008 від 24 листопада
2011 року (далі - Договір). Відповідач
взяте на себе за вказаним договором
зобов'язання по оплаті товару не
виконав, заборгувавши таким чином
позивачу 162 465 грн. 88 коп., з яких 157 904 грн.
97 коп. основного боргу, 3 432 грн. 89 коп.
пені, 335 грн. 81 коп. інфляційні, 792 грн. 21
коп. 3 % річних.

Ухвалою господарського суду
Рівненської області від 18 березня 2014
року порушено провадження у справі
№918/300/14, розгляд якої було призначено
на 31 березня 2014 року.

27 березня 2014 року від представника
позивача через відділ канцелярії та
документального забезпечення надійшла
заява про те, що у провадженні
господарського суду або іншого органу,
який в межах своєї компетенції вирішує
господарський спір, немає справи зі
спору між тими ж сторонами, про той же
предмет із тих же підстав, а також немає
рішення цих органів з такого спору.

31 березня 2014 року від представника
позивача через відділ канцелярії та
документального забезпечення надійшла
заява про зменшення розміру позовних
вимог, з якої вбачається, що
відповідачем частково погашено
основний борг у сумі 11 867 грн. 51 коп..
Позивач просить стягнути з відповідача
146 037 грн. 46 коп. основного боргу. Позовні
вимоги в частині стягнення пені,
інфляційних витрат та 3% річних
залишаються незмінними. Вказана заява
прийнята судом до розгляду, оскільки
подана відповідно до вимог
Господарського процесуального кодексу
України.

31 березня 2014 року від представника
відповідача через відділ канцелярії та
документального забезпечення надійшов
відзив на позовну заяву. У відзиві
відповідач частково заперечує проти
позовних вимог, просив відмовити в
частині стягнення основної суми
заборгованості в сумі 11 867 грн. 51 коп.,
інфляційних та 3% відсотків річних. На
підтвердження оплати відповідачем
боргу в розмірі 11 867 грн. 51 коп. суду
надано оригінал платіжного доручення
№85 від 12 березня 2014 року.(а.с.73)

Представник позивача в судовому
засіданні 31 березня 2014 року позовні
вимоги підтримав з підстав, викладених
у позовній заяві та наполягав на їх
задоволенні, з урахуванням заяви про
зменшення розміру позовних вимог.

Представник відповідача в судовому
засіданні 31 березня 2014 року позовні
вимоги визнав частково, з сумою
основного боргу у розмірі 146 037 грн. 46
коп. та розміром пені погоджується,
однак заперечив проти стягнення
інфляційних та 3% річних.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

24 листопада 2011 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю «Біотех
Сістемс» (далі - Постачальник) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Флорія-Україна" (далі
- Замовник) був укладений Договір
поставки продукції №008 (а.с.12-15).

Відповідно до п.1.2. Договору поставка
товару здійснюється партіями. Під
партією мається на увазі певна частина
товару, що надходить від Постачальника
Замовнику одноразово по одній товарній
накладній.

Відповідно до п.п.2.1., 2.2., 2.4. Договору
ціна продукції за діючим Договором
здійснюється в українській
національній валюті - гривнях. Перелік,
кількість, ціна одиниці товару, ціна
всієї партії в цілому, дата поставки та
інші суттєві умови поставки
визначаються Сторонами окремо на кожну
партію поставленого товару на основі
попередніх заявок Замовника. Доставка
продукції здійснюється силами
Замовника.

Відповідно до п.п.3.1., 3.2. Договору на
основі заявки Замовника Постачальник
пред'являє рахунок, за яким
здійснюється 100% передплата. Датою
оплати рахується день надходження
грошових коштів на розрахунковий
рахунок Постачальника.

Відповідно до п.4.1. Договору за
узгодженням із Замовником
Постачальник має право дострокового
відвантаження продукції.

Відповідно до п.п. 5.1., 5.2. Постачальник
зобов'язується виконати поставку в
розмірі та в терміни, узгоджені із
Замовником. Замовник зобов'язується
здійснювати оплату замовленої
продукції в терміни, що передбачені
діючим Договором.

На виконання умов Договору №008 від 24
листопада 2011 року позивач поставив
відповідачу товар, що підтверджується
видатковими накладними №216 від 25
лютого 2013 року на суму 22 263 грн. 22 коп. з
ПДВ, №264 від 11 березня 2013 року на суму 22
238 грн. 57 коп. з ПДВ, №385 від 26 березня 2013
року на суму 6 449 грн. 20 коп. з ПДВ, №446 від
08 квітня 2013 року на суму 11 500 грн. 97 коп. з
ПДВ, №624 від 29 квітня 2013 року на суму 14 930
грн. 50 коп. з ПДВ, №641 від 07 травня 2013
року на суму 4 686 грн. 00 коп. з ПДВ, №768 від
21 травня 2013 року на суму 18 140 грн. 93 коп. з
ПДВ, №848 від 03 червня 2013 року на суму 14 064
грн. 92 коп. з ПДВ, №1092 від 01 липня 2013 року
на суму 24 183 грн. 10 коп. з ПДВ, №1204 від 15
липня 2013 року на суму 9 951 грн. 17 коп. з
ПДВ, №1341 від 30 липня 2013 року на суму 24 044
грн. 04 коп. з ПДВ, №1440 від 10 серпня 2013
року на суму 6 659 грн. 57 коп. з ПДВ, №1567
від 26 серпня 2013 року на суму 23 777 грн. 23
коп. з ПДВ (а.с.16-28).

Про належне виконання позивачем своїх
зобов'язань за цим договором також
свідчить відсутність з боку
відповідача претензій та повідомлень
про порушення постачальником умов
даного договору.

Відповідач, у свою чергу, зобов'язання,
належним чином не виконав, а саме, не
сплатив за поставлену продукцію 157 904
грн. 97 коп. чим порушив умови Договору.

23 грудня 2013 року позивач направив
відповідачу вимогу про виконання
зобов'язання за договором поставки, в
якій вимагав погасити суму боргу за
договором поставки № 008 від 24 листопада
2011 року (а.с.33-34), доказ надсилання
вимоги відповідачу а.с.31). Вказана
вимога залишена відповідачем без
відповіді та задоволення.

Судом встановлено, що після подачі
позовної заяви до суду відповідачем
частково погашено основний борг у сумі
11 867 грн. 51 коп. (а.с.73).

Таким чином, станом на 31 березня 2014 року
за відповідачем перед позивачем
рахується заборгованість в сумі 146 037
грн. 46 коп..

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України), цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші право чини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського
кодексу України (далі - ГК України),
господарський договір є підставою
виникнення господарських зобов'язань.

Частиною 1 ст. 179 ГК України визначено,
що майново-господарські зобов'язання,
які виникають між суб'єктами
господарювання або між суб'єктами
господарювання і не господарюючими
суб'єктами - юридичними особами на
підставі господарських договорів, є
господарсько-договірними
зобов'язаннями.

Відповідно до статті 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматись від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно ч. 1, 7 ст. 193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення ЦК України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом. Не допускаються одностороння
відмова від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом, а також
відмова від виконання або відстрочка
виконання з мотиву, що зобов'язання
другої сторони за іншим договором не
було виконано належним чином.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 692
Цивільного кодексу України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару.

Відповідно до частин 1 статті 530 ЦК
України якщо у зобов'язані
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно із статтею 526 ЦК України та
статтею 193 ГК України - зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК
України - боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом, при цьому статтею 525 ЦК
України встановлено, що одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

У відповідності до статті 629
Цивільного кодексу України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

З урахуванням положень вказаних
норм законодавства, суд приходить до
висновку про наявність у відповідача
обов'язку виконати належним чином
зобов'язання по оплаті отриманого від
позивача товару та відсутність у
відповідача права на односторонню
відмову від такого зобов'язання.

Судом встановлено, що станом на 31.03.2014
року сума основного боргу за Договором
становить 146 037 грн. 46 коп., відповідач на
момент прийняття рішення не надав
документи, які свідчать про оплату
вказаної заборгованості перед
позивачем, суд дійшов висновку про те,
що позовна вимога позивача про
стягнення з відповідача цієї суми є
законною та обґрунтованою, а відтак
підлягає задоволенню.

Також у зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем своїх зобов'язань за
Договором, на підставі пункту 6.2.
Договору позивач нарахував пеню в
розмірі 3 432 грн. 89 коп., інфляційні
витрати у розмірі 335 грн. 81 коп., 3%
річних у розмірі 792 грн. 21 коп..

Згідно п.п.6.2., 6.4. Договору Покупець за
несвоєчасне проведення розрахунків у
відповідності до умов даного договору
несе відповідальність у вигляді пені,
що розраховується з 0,05% від суми
простроченої заборгованості за кожен
день прострочки.

За порушення умов договору винна
сторона відшкодовує спричинені цим
збитки, зокрема, витрати понесені
постачальником на закупку товару та не
отриманий прибуток в порядку
передбаченим чинним законодавством.

Згідно з ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, зокрема сплата
неустойки.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК
України виконання зобов'язання,
зокрема, може забезпечуватися
неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, яке
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно з частинами 2, 3 вищезазначеної
статті пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання., штрафом є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми невиконаного або неналежно
виконаного зобов'язання.

Право на неустойку виникає незалежно
від наявності у кредитора збитків,
завданих невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання (частина 1
статті 550 ЦК України).

Частиною 1 статті 552 ЦК України
встановлено, що сплата (передання)
неустойки не звільняє боржника від
виконання свого обов'язку в натурі.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 ГК України
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до статті 216 Господарського
кодексу України учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
кодексом, іншими законами та договором.

Згідно статті 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов`язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов`язання.

Частиною 6 статті 232 ГК України
визначено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Неустойкою (штрафом, пенею), згідно ст.
549 ЦК України, - є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові в разі порушення боржником
зобов'язання. Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Преамбулою Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
передбачено, що цей Закон регулює
договірні правовідносини між
платниками та одержувачами грошових
коштів щодо відповідальності за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань. Суб'єктами зазначених
правовідносин є підприємства, установи
та організації незалежно від форм
власності та господарювання, а також
фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності.

Згідно статей 1, 3 цього Закону платники
грошових коштів за прострочення
платежу сплачують на користь
одержувачів цих коштів пеню в розмірі,
що встановлюється за погодженням
сторін. Зазначений розмір пені
обчислюється від суми простроченого
платежу і не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла в
період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 статті 231 ГК України
встановлено, що штрафні санкції за
порушення
грошових зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за весь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

У відповідності до частини 2 статті 625
ЦК України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно статті 224 ГК України
передбачено, що учасник господарських
відносин, який порушив господарське
зобов'язання або установлені вимоги
щодо здійснення господарської
діяльності, повинен відшкодувати
завдані цим збитки суб'єкту, права або
законні інтереси якого порушено. Під
збитками розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті
225 ГК України до складу збитків, що
підлягають відшкодуванню особою, яка
допустила господарське
правопорушення, включаються
неодержаний прибуток (втрачена вигода),
на який сторона, яка зазнала збитків,
мала право розраховувати у разі
належного виконання зобов'язання
другою стороною.

Частиною 1 статті 226 ГК України
передбачено, що учасник господарських
відносин, який вчинив господарське
правопорушення, зобов'язаний вжити
необхідних заходів щодо запобігання
збиткам у господарській сфері інших
учасників господарських відносин або
щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо
збитків завдано іншим суб'єктам, -
зобов'язаний відшкодувати на вимогу
цих суб'єктів збитки у добровільному
порядку в повному обсязі, якщо законом
або договором сторін не передбачено
відшкодування збитків в іншому обсязі.

Судом здійснено власний розрахунок
пені, інфляційних витрат, 3% річних:

Розрахунок суми пені

Сума боргу (грн)Період
простроченняКількість днів
простроченняРозмір облікової ставки
НБУРозмір подвійної облікової ставки
НБУ в деньСума пені за період
прострочення167 904.9704.01.2014 - 21.02.2014496.5000 %0.036
%*2 930.29

Сума боргу (грн)Період
простроченняКількість днів
простроченняРозмір облікової ставки
НБУРозмір подвійної облікової ставки
НБУ в деньСума пені за період
прострочення157 904.9721.02.2014 - 03.03.2014116.5000 %0.036
%*618.64Таким чином, загальна сума пені за
договором складає 2 930 грн. 29 коп. + 657 грн.
82 коп. = 3 588 грн. 93 коп.

Розрахунок суми боргу з урахуванням
індексу інфляції

Період заборгованостіСума боргу
(грн.)Сукупний індекс інфляції за
період№Інфляційне збільшення суми
боргуІСума боргу з врахуванням індексу
інфляції04.01.2014 - 03.03.2014167 904.971.002335.81168
240.78Таким чином, сума інфляційних
збитків складає 335 грн. 81 коп..

Розрахунок 3% річних

Сума боргу (грн)Період
простроченняКількість днів
простроченняРозмір процентів
річнихЗагальна сума процентів167
904.9704.01.2014 - 21.02.2014493 %676.22

Сума боргу (грн)Період
простроченняКількість днів
простроченняРозмір процентів
річнихЗагальна сума процентів157
904.9721.02.2014 - 03.03.2014113 %142.76Таким чином,
загальна сума процентів за договором
складає 676 грн. 22 коп. + 142 грн.76 коп. = 818
грн. 98 коп..

Суд перевіривши розрахунок пені за
період прострочення 04.01.2014р. - 21.02.2014р.,
21.02.2014р. - 03.03.2014р. встановив, що розмір
останньої становить 3 588 грн. 11 коп., при
заявленому - 3 432 грн. 89 коп..

Суд перевіривши розрахунок
інфляційних за період прострочення
04.01.2014р. - 21.02.2014р., 21.02.2014р. - 03.03.2014р.
встановив, що розмір останніх
становить 335 грн. 81 коп., при заявленому -
335 грн. 81 коп..

Суд перевіривши розрахунок 3% річних за
період прострочення 04.01.2014р. - 21.02.2014р.,
21.02.2014р. - 03.03.2014р. встановив, що розмір
останніх становить 818 грн. 98 коп., при
заявленому - 792 грн. 21 коп..

Оскільки суд, не може вийти за межі
позовних вимог, тому бере до уваги суму
пені розраховану позивачем у розмірі 3
432 грн. 89 коп., суму інфляційних - 335 грн.
81 коп., суму 3% річних - 792 грн. 21 коп..

Врахувавши наведені правові норми та
здійснивши власний розрахунок
заявлених до стягнення пені в розмірі -
3 432 грн. 89 коп., 335 грн. 81 коп. інфляційних,
792 грн. 21 коп. 3% річних, які відповідають
вимогам чинного законодавства та не
суперечать положенням договору, суд
дійшов висновку про їх
обґрунтованість, а тому позовні вимоги
про стягнення з відповідача пені,
інфляційних витрат та 3% річних
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

У відповідності до пункту 4 частини
третьої статті 129 Конституції України
основними засадами судочинства є
змагальність сторін та свобода в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведеності перед судом їх
переконливості.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Згідно ст.34 Господарського
процесуального кодексу України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

За таких обставин, в повній мірі
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про те, що позовні
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Біотех Сістемс» та
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Флорія-Україна" про
стягнення заборгованості в сумі 150 598
грн. 37 коп., з яких 146 037 грн. 46 коп.
основний борг, 3 432 грн. 89 коп. пеня, 335
грн. 81 коп. інфляційні, 792 грн. 21 коп. 3 %
річних є обґрунтованими,
підтвердженими належними доказами та
такими, що підлягають задоволенню.

При подачі позову позивачем через ПАТ
КБ "ПриватБанк" за платіжним дорученням
№2590 від 07.03.2014 сплачено судовий збір у
доход Державного бюджету України 3 249
грн. 33 коп.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7
Закону України "Про судовий збір",
сплачена сума судового збору
повертається за ухвалою суду в разі
зменшення розміру позовних вимог.

Судовий збір при зменшенні позовних
вимог повертається позивачу в частині
зменшення відповідно до статті 7 Закону
України "Про судовий збір" у сумі 237 грн.
35 коп..

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 3 011 грн. 97 коп.
покладаються на відповідача.

Виходячи з викладеного та керуючись
статтями 1, 12, 22, 32-34, 43, 44, 49, 81-1, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Флорія-Україна" (34372,
Рівненська область, Володимирецький
район, с.Заболоття, вул.Гранична, 52-Б,
) на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю «Біотех
Сістемс» (49000, м. Дніпропетровськ,
вул.Баумана, 10, ) 146 037 (сто
сорок шість тисяч тридцять сім) грн. 46
коп. основного боргу, 3 432 (три тисячі
чотириста тридцять дві) грн. 89 коп. пені,
335 (триста тридцять п'ять) грн. 81 коп.
інфляційні, 792 (сімсот дев'яносто дві)
грн. 21 коп. 3% річних, а також 3 011 (три
тисячі одинадцять) грн. 97 коп. витрат по
оплаті судового збору.

Повернути, ухвалою суду,
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Біотех Сістемс» (49000,
м. Дніпропетровськ, вул.Баумана, 10, ) з державного бюджету
України сплачений згідно платіжного
доручення №2590 від 07.03.2014, оригінал
якого міститься в матеріалах справи
(а.с.11), судовий збір у сумі 237 (двісті
тридцять сім) грн. 35 коп.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено та
підписано 04.04.2014 року.

Суддя
Політика Н.А.

Віддруковано 3 примірники:

1- до справи;

2- позивачу рекомендованим (49000, м.
Дніпропетровськ, вул. Баумана, 10);

3- відповідачу рекомендованим (34372,
Рівненська область, Володимирецький
р-н, вул. Гранична, 52-Б)