ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Чернігівської області
РІШЕННЯ

19 березня 2014 року
Справа № 927/198/14

Позивач: Товариство з обмеженою
відповідальністю "Н-Сіверський
Шляховик",

вул. Залінійна, 41, м.
Новгород-Сіверський, Чернігівська
область, 16000

Відповідач: Новгород-Сіверська міська
рада,

вул. К.Маркса, 2, м. Новгород-Сіверський,
Новгород-Сіверський район,
Чернігівська область, 16000

Предмет спору: про стягнення 25242,11 грн.

Суддя А.М.Селівон

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

Від позивача: ОСОБА_1 - адвокат, посв.
НОМЕР_1 від 04.11.08 р. (присутній в
судовому засіданні 19.03.14 р.)

Від відповідача: не з'явився.

В судовому засіданні на підставі ч.2
ст.85 Господарського процесуального
кодексу України оголошені вступна та
резолютивна частини рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Н-Сіверський
Шляховик" звернулось до господарського
суду Чернігівської області з позовом
до Новгород-Сіверської міської ради
про стягнення 25242,11 грн. боргу, а також
1827,00 грн. витрат зі сплати судового
збору та 1000,00 грн. витрат на оплату
юридичних послуг.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що в порушення умов
укладеного між сторонами Договору №1
від 18.01.13 р. відповідачем не виконані
належним чином зобов'язання щодо
повної та своєчасної оплати вартості
виконаних позивачем за договором робіт
- санітарного оброблення вулиць міста,
чистки снігу, посипки вулиць міста
соляно-піщаною сумішшю, внаслідок чого
утворилась заборгованість в розмірі
25242,11 грн.

Ухвалою господарського суду
Чернігівської області від 13.02.14 р.
позовну заяву прийнято до розгляду та
порушено провадження у справі № 927/198/14,
розгляд справи призначено на 04.03.14 р.

Ухвалою суду від 04.03.14 р. розгляд справи
відклався на 19.03.14 р.

В судове засідання 19.03.14 р. з'явився
уповноважений представник позивача.

Уповноважений представник відповідача
в судове засідання 19.03.14 р. не з'явився.

Про дату, час і місце проведення
судового засідання відповідача
повідомлено належним чином, що
підтверджується наявним в матеріалах
справи рекомендованим повідомленням
про вручення поштового відправлення №
145.

Від відповідача до початку судового
засідання 04.03.14 р. через канцелярію суду
надійшло письмове клопотання № 03-09/154
від 20.02.14 р., в якому Новгород-Сіверська
міська рада просить розглянути справу
без участі її представника.

До початку судового засідання 19.03.14 р.
від представника позивача через
канцелярію суду надійшло письмове
пояснення (без вихідних реквізитів), в
якому позивач підтверджує, що в
провадженні господарського суду
відсутні справи між тими ж сторонами,
про той же предмет і з тих же підстав, а
також відсутність рішення цих органів
з такого спору.

Також позивач зазначає, що можливість
надати належні та допустимі докази
наявності заявок на виконання робіт
відсутня в зв'язку з тим, що договором №
1 від 18.01.13 р. не обумовлена письмова
форма надання заявок на виконання
обумовлених договором робіт. Наявність
відповідних заявок (в усній формі)
підтверджена підписаними сторонами
актами виконаних робіт.

Щодо можливості надати суду
деталізований перелік (специфікацію)
послуг з надання правової допомоги
згідно з договором про надання
правової допомоги від 01.09.13 р. з
зазначенням вартості, строку виконання
та обсягом фактично наданих послуг
позивач повідомляє, що згідно ст. 30
Закону України «Про адвокатуру» формою
оплати адвоката за надання правової
допомоги є гонорар, порядок обчислення
(фіксований розмір, погодинна оплата),
підстави для зміни розміру, порядок
сплати та умови повернення якого
визначаються в договорі про надання
правової допомоги. Гонорар має бути
розумним та враховувати витрачений
адвокатом час.

Відповідно до договору б/н від 01.09.13 р.
про надання правової допомоги за
надання правової допомоги ТОВ
«Н-Сіверський шляховик» сплачує
адвокату гонорар в фіксованому розмірі
(в зв'язку з цим договором не обумовлено
складання специфікацій послуг з
зазначенням вартості, строком
виконання та обсягом фактично
виконаних робіт, які складаються
зазвичай в разі погодинної оплати
адвоката). Сплата адвокату
обумовленого гонорару за надання
послуг підтверджується касовими
документами, його розмір є адекватним,
отже відсутні підстави вважати, що він
не є розумним.

Таким чином, на думку позивача, витрати
підприємства на надання правової
допомоги підлягають відшкодуванню без
отримання судом додаткових документів.

Вищевказане пояснення містить також
клопотання про долучення до матеріалів
справи додаткових документів.
Клопотання судом задоволено, документи
до матеріалів справи долучені.

Серед долучених судом до матеріалів
справи документів містяться, зокрема,
письмові пояснення (без вихідних
реквізитів), в яких позивач повідомляє,
що невідповідність відомостей щодо
часу роботи в акті виконаних робіт та
часів роботи за товарно - транспортною
накладною (далі - ТТН) може пояснюватися
тим, що в акті прийому-передачі
зазначений тільки час посипки вулиць
соляно - піщаною сумішшю (далі - СПС) з
врахуванням одночасності роботи
транспортних засобів (навантаження СПС
проводилося в той же час, що і посипка).

Вартість виконаних робіт (наданих
послуг) згідно з актом виконаних робіт
від 28.02.2013 р. складається з робіт,
виконаних відповідно до ТТН № 11632 від
28.02.2013 р. на суму 1311.45 грн. - посипка
вулиць СПС та ТТН № 11663 від 25 лютого 2013
р. на суму 531, 54 грн. - навантаження СПС.
Години в товарно-транспортній
накладній № 11632 від 28.02.2013 р. зазначені в
графі «таксування» - 7 годин (графа
«таксування» на зворотній стороні ТТН).

В акті виконаних робіт від 06.03.2013 р.
зазначена кількість часу, протягом
якого виконувалися роботи - 8 годин.
Актом виконаних робіт на суму 2024,17 грн.
підтверджене виконання робіт згідно з
ТТН № 11631 від 05.03.2013 р. посипка вулиць
СПС на суму 1311,45 грн. та згідно з ТТН №
11630 від 05.03.2013 р. навантаження СПС - на
суму 712,72 грн. Загальний час робіт в акті
виконаних робіт 8 годин є меншим за
сумарний час виконання робіт за ТТН (7
годин за ТТН № 11631 від 05.03.2013 р. та 4
години за ТТН № 11630 від 05.03.2013 р.),
оскільки акт складався з врахуванням
одночасності роботи цих транспортних
засобів (3 години транспортні засоби
працювали одночасно).

Акт виконаних робіт від 12.03.2013 р.
складений за підсумованим часом роботи
двох транспортних засобів: згідно з ТТН
№ 11627 від 12.03. 2013 р. посипка вулиць СПС -
чотири години (час зазначений в графі
тарифікація на зворотному боці ТТН)
вартістю 749,40 грн. та ТТН № 11627 від 12.03.2013
р. навантаження СПС - дві години роботи
вартістю 356,36 грн.

Акт виконаних робіт від 21.03.2013 р.
складений згідно роботи транспортних
засобів за трьома ТТН: за ТТН № 11626 від 20
березня 2013 р. посипка вулиць СПС -5
годин, за ТТН № 11624 від 20.03.2013 р. чистка
снігу по місту - 8 годин, за ТТН № 11625 від
20.03.2013 р. навантаження СПС - 3 години. В
акті виконаних робіт зазначений
підсумований робочий час за чисткою
снігу грейдером (ТТН №11624) - 8 годин, та
посипанням та навантаженням СПС
(відповідно ТТН № 11626 та № 11625) - також 8
годин.

Представник позивача в судовому
засіданні 19.03.14 р. підтримав позовні
вимоги з підстав, викладених у позовній
заяві.

В поданому до початку судового
засідання 04.03.14 р. відзиві № 03-09/154а від
20.02.14 р. відповідач позовні вимоги
визнав в повному обсязі.

Згідно ст. 78 Господарського
процесуального кодексу України
відмова позивача від позову, визнання
позову відповідачем і умови мирової
угоди сторін викладаються в
адресованих господарському суду
письмових заявах, що долучаються до
справи. Ці заяви підписуються
відповідно позивачем, відповідачем чи
обома сторонами.

У разі визнання відповідачем позову
господарський суд приймає рішення про
задоволення позову за умови, що дії
відповідача не суперечать
законодавству або не порушують прав і
охоронюваних законом інтересів інших
осіб.

Згідно п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.11р.
№ 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" (далі - Постанова № 18)
у випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

З огляду на вищевикладене, оскільки
явка представника відповідача в судове
засідання обов'язковою не визнавалась,
беручи до уваги клопотання
Новгород-Сіверської міської ради про
розгляд справи без участі її
представника, а також те, що
представник позивача проти розгляду
справи у відсутності уповноваженого
представника відповідача не
заперечував, суд задовольнив
клопотання відповідача та здійснював
розгляд справи за відсутності
уповноваженого представника
останнього, виключно за наявними у
справі матеріалами.

При цьому, оскільки суд відкладав
розгляд справи, надаючи учасникам
судового процесу реалізувати свої
процесуальні права на представництво
інтересів у суді та подання доказів в
обґрунтування своїх вимог та
заперечень, суд, враховуючи
процесуальні строки розгляду спору,
встановлені ст. 69 Господарським
процесуальним кодексом України, не
знаходив підстав для відкладення
розгляду справи.

Подане представником позивача
письмове клопотання від 19.03.14 р. про
відмову від здійснення технічної
фіксації судового процесу судом
задоволене. Засідання господарського
суду по розгляду даної справи
проведене без фіксації технічними
засобами. Судовий процес відображено в
протоколі судового засідання.

Перед початком розгляду справи
представника позивача було
ознайомлено з правами та обов'язками
відповідно до ст. ст. 20, 22, 60, 74 та ч. 5 ст.
81-1 Господарського процесуального
кодексу України.

Представник позивача в судовому
засіданні повідомив суд, що права та
обов'язки стороні зрозумілі.

Відводу судді представником позивача
не заявлено.

Дослідивши матеріали справи та подані
докази, заслухавши в судовому
засіданні пояснення представника
позивача, з'ясувавши обставини, що
мають значення для вирішення спору,
перевіривши наданими сторонами
доказами та оглянувши в судовому
засіданні їх оригінали, суд

В С Т А Н О В И В:

Згідно з ч. 1, п. 1 ч.2 ст. 11 Цивільного
кодексу України цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 статті 202 Цивільного
кодексу України визначено, що
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав і обов'язків. Дво- чи
багатостороннім правочином є
погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського
кодексу України, господарські
зобов'язання можуть виникати, зокрема,
з господарського договору та інших
угод, передбачених законом, а також з
угод, не передбачених законом, але
таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу
України передбачає, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

18 січня 2013 року між Новгород-Сіверською
міською радою (Відповідач у справі,
Замовник за договором) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Н-Сіверський шляховик» (Позивач у
справі, Виконавець за договором) був
укладений Договір № 1 (далі - Договір).

Згідно п.1 Договору Замовник доручає, а
Виконавець зобов'язується виконати
роботу у відповідності до умов даного
договору. Замовник зобов'язується
прийняти цю роботу та оплатити її.

Характер робіт, що мають бути виконані
визначений п. 2 Договору: санітарне
оброблення вулиць міста, чистка снігу,
посипання вулиць міста СПС.

Відповідно до п.п. 4, 5 Договору роботи
виконуються силами виконавця. Поставка
матеріалів - Товариством з обмеженою
відповідальністю «Н-Сіверський
шляховик». Роботи по санітарному
обслуговуванню проводяться згідно
заявки замовника.

За умовами п. 13 даний Договір вступає в
силу з дати підписання його сторонами і
діє до повного виконання робіт та
належного розрахунку за них.

Судом встановлено, що укладений
правочин за своїм змістом та правовою
природою є договором підряду, який
підпадає під правове регулювання норм
§ 1, 3 глави 61 Цивільного кодексу
України.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 837 Цивільного
кодексу України за договором підряду
одна сторона (підрядник) зобов'язується
на свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

Частиною 1 ст. 843 Цивільного кодексу
України визначено, що договором
підряду визначається ціна роботи або
способи її визначення.

Відповідно до п. 7 Загальна сума робіт
по договору становить 20000,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 846 Цивільного кодексу
України строки виконання роботи або її
окремих етапів встановлюються у
договорі підряду.

Відповідно до п. 3 Договору Строк
виконання робіт: початок 01 січня 2013 р.,
завершення 28 лютого 2013 р.

За приписами ч.1 ст.853 Цивільного
кодексу України замовник зобов'язаний
прийняти роботу, виконану підрядником
відповідно до договору підряду,
оглянути її і в разі виявлення
допущених у роботі відступів від умов
договору або інших недоліків негайно
заявити про них підрядникові. Якщо
замовник не зробить такої заяви, він
втрачає право у подальшому посилатися
на ці відступи від умов договору або
недоліки у виконаній роботі.

Отже, обов'язок прийняти виконані
роботи, а у випадку виявлення недоліків
робіт негайно про них заявити (у тому
числі шляхом мотивованої відмови від
підписання акта виконаних робіт)
законом покладений саме на замовника.

У відповідності до п. 6 Договору
виконання робіт оформляється
належними документами
(товарно-транспортними накладними,
вартість матеріалів рахунками) - актами
виконаних робіт.

Згідно наданих позивачем матеріалів,
на виконання умов Договору в січні -
березні 2013 р. позивачем виконані роботи
на загальну суму 25242,11 грн., що
підтверджується підписаними
уповноваженими представниками
замовника і виконавця та скріпленими
печатками підприємств актами
виконання робіт: за січень 2013 р. від
24.01.13 р. на суму 5637,68 грн.; за лютий 2013 р.
від 28.02.13 р. на суму 1845,99 грн.; за березень
3013 р. від 06.03.13 р. на суму 2024,17 грн., від
12.03.13 р на суму 1085,76 грн., від 21.03.13 р. на
суму 3238,81 грн., від 26.03.13 р. на суму 10518,80
грн., від 28.03.13 р. на суму 890,90 грн., а також
відповідними товарно-транспортними
накладними №№ 11512, 03805, 03812 від 18.01.13 р.,
№№ 03774, 03806 від 22.01.13 р., №№ 11632, 11633 від
28.02.13 р., №№ 11631, 11630 від 05.03.13 р., №№ 11628,
11627 від 12.03.13 р., №№11626, 11624, 11625 від 20.03.13
р., № 11623 від 23.03.13 р., №№ 11619, 11622 від 24.03.13
р., №№ 11618, 11620 від 25.03.13 р., № 11617 від 27.03.13
р., копії яких знаходяться в матеріалах
справи.

Факт виконання робіт за вказаними
актами виконання робіт та
товарно-транспортними накладними
згідно умов Договору № 1 від 18.01.13 р.
відповідачем не заперечувався.

Доказів пред'явлення відповідачем
претензій щодо якості, обсягів, а також
термінів виконання робіт до суду не
надходило, будь-які заперечення щодо
повного та належного виконання ТОВ
„Н-Сіверський шляховик" умов Договору
з боку відповідача відсутні.

Як вбачається із наданих позивачем
актів виконання робіт та
товарно-транспортних накладних, а
також підтверджено представником
позивача в судовому засіданні, будь-які
заперечення щодо повного та належного
виконання робіт відсутні.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що позивачем виконані
прийняті на себе зобов'язання по
виконанню робіт, обумовлених
Договором, а відповідачем, в свою чергу,
прийнято виконання цих робіт без будь -
яких зауважень, що позбавляє
останнього права посилання на
невідповідність актів умовам Договору
та виявлені недоліки, як на умову
звільнення від оплати виконаних робіт.

Відповідно до ч. 1 ст. 854 Цивільного
кодексу України якщо договором підряду
не передбачена попередня оплата
виконаної роботи або окремих її етапів,
замовник зобов'язаний сплатити
підрядникові обумовлену ціну після
остаточної здачі роботи за умови, що
роботу виконано належним чином і в
погоджений строк або, за згодою
замовника, - достроково.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України передбачено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами п. 8 Договору Замовник
протягом 10 днів з моменту підписання
документу (акту) по виконаних роботах
зобов'язується оплатити їх Виконавцю
на його розрахунковий рахунок №
7822 у ф-я Чернігівське обласне АТ
Ощадбанку, МФО 353553, код 05388718.

Згідно ч.1, 2 ст. 251 Цивільного кодексу
України строком є певний період у часі,
зі спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення. Терміном є
певний момент у часі, з настанням якого
пов'язана дія чи подія, яка має юридичне
значення.

Відповідач, у свою чергу, в обумовлений
п. 8 Договору строк (протягом 10 днів з
моменту підписання актів виконання
робіт), розрахунок за виконані роботи
не здійснив, заборгованість
відповідача з оплати виконаних робіт
станом на 12.02.14 р. складає 25242,11 грн.
Наявність заборгованості у вказаній
сумі додатково підтверджується
наявним в матеріалах справи підписаним
представниками сторін Актом звірки
взаємних розрахунків від 31.10.13 р.,
згідно якого станом на 31.10.13 р.
заборгованість відповідача за
договором № 1 від 18.01.13 р. складає 25242,11
грн.

Вимога щодо сплати заборгованості
відповідачем ТОВ «Н-Сіверський
шляховик» не надсилалась.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського
кодексу України господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

В силу ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу
України та ст. 193 Господарського
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, умов договору та вимог цього
Кодексу, а за відсутності таких умов та
вимог - відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно ст.610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст.612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Згідно ст.599 Цивільного кодексу України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.193 ГКУ кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Таким чином, як вбачається з матеріалів
справи та підтверджено представником
позивача в судовому засіданні, свої
зобов'язання щодо сплати позивачу
грошових коштів за виконані роботи в
сумі 25242,11 грн. у встановлений строк,
всупереч вимогам цивільного та
господарського законодавства, а також
умовам Договору відповідач не виконав,
в результаті чого у останнього
утворилась заборгованість перед
позивачем за наведеним Договором у
зазначеному вище розмірі, яку останній
просить стягнути в позовній заяві.

У відповідності до ст. 124, п.п. 2, 3, 4 ч. 2 ст.
129 Конституції України, ст. 4-2, 4-3
Господарського процесуального кодексу
України, основними засадами
судочинства є рівність всіх учасників
судового процесу перед законом та
судом, змагальність сторін та свобода в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Обов'язок доказування, а отже і подання
доказів відповідно до ст. 33 ГПК України
покладено на сторони та інших
учасників судового процесу. При цьому
відповідачем не надано суду жодних
належних та допустимих доказів на
підтвердження відсутності боргу, або ж
фактів, що заперечують викладені
позивачем позовні вимоги.

Доказів визнання недійсним чи
розірвання Договору № 1 від 18.01.13 р., а
також доказів пред'явлення претензій
щодо допущених у роботі відступів від
умов Договору або інших недоліків суду
не надано.

За приписами ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до
уваги визнання позову відповідачем, а
також те, що матеріалами справи
підтверджується факт невиконання
Новгород-Сіверською міською радою
зобов'язань за Договором № 1 від 18.01.13 р.
у встановлений строк, розмір
заборгованості відповідає фактичним
обставинам та на момент прийняття
рішення доказів погашення
заборгованості відповідач суду не
представив, як і доказів, що
спростовують вищевикладені обставини,
вимога позивача про стягнення з
Новгород-Сіверської міської ради 25242,11
грн. за виконані згідно вказаного
Договору роботи підлягає задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення з
відповідача витрат на адвокатські
послуги в розмірі 1000,00 грн., суд
зазначає, що згідно з п. 6.3. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 21.02.2013 року № 7 "Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України" (далі - Постанова № 7)
витрати позивачів та відповідачів,
третіх осіб, пов'язані з оплатою ними
послуг адвокатів, адвокатських бюро,
колегій, фірм, контор та інших
адвокатських об'єднань з надання
правової допомоги щодо ведення справи
в господарському суді, розподіляються
між сторонами на загальних підставах,
визначених ч. 5 ст. 49 ГПК. Відшкодування
цих витрат здійснюється господарським
судом шляхом зазначення про це у
рішенні, ухвалі, постанові за наявності
документального підтвердження витрат,
як-от: угоди про надання послуг щодо
ведення справи у суді та/або належно
оформленої довіреності, виданої
стороною представникові її інтересів у
суді, платіжного доручення або іншого
документа, який підтверджує сплату
відповідних послуг, а також копії
свідоцтва адвоката, який представляв
інтереси відповідної сторони, або
оригіналу ордера адвоката, виданого
відповідним адвокатським об'єднанням,
з доданням до нього витягу з договору, в
якому зазначаються повноваження
адвоката як представника або обмеження
його прав на вчинення окремих
процесуальних дій. У разі неподання
відповідних документів у
господарського суду відсутні підстави
для покладення на іншу сторону
зазначених сум.

Відповідно до ст. 44 Господарського
процесуального кодексу України, судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

За приписом частини 3 статті 48
Господарського процесуального кодексу
України витрати, що підлягають сплаті
за послуги адвоката, визначаються у
порядку, встановленому Законом України
"Про адвокатуру та адвокатську
діяльність".

За змістом ч. 3 ст. 48 та ч. 5 ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України у їх сукупності можливе
покладення на сторони у справі як
судових витрат тільки тих сум, які були
сплачені стороною за отримання послуг
саме адвоката (у розумінні п. 1 ст. 1 та ч.
1 ст. 6 Закону України "Про адвокатуру та
адвокатську діяльність"), а не будь-якої
особи, яка надавала правову допомогу
стороні у справі.

Згідно ст. 2 Закону України "Про
адвокатуру та адвокатську діяльність"
адвокатура України - недержавний
самоврядний інститут, що забезпечує
здійснення захисту, представництва та
надання інших видів правової допомоги
на професійній основі, а також
самостійно вирішує питання
організації і діяльності адвокатури в
порядку, встановленому цим Законом.
Адвокатуру України складають всі
адвокати України, які мають право
здійснювати адвокатську діяльність.

За умовами ст. 26 даного Закону
адвокатська діяльність здійснюється
на підставі договору про надання
правової допомоги.

Судом встановлено, що 01 вересня 2013 р.
між позивачем та адвокатом ОСОБА_1,
діючим на підставі свідоцтва НОМЕР_1
про право на зайняття адвокатською
діяльністю від 07.11.08 р., копія якого
знаходиться в матеріалах справи,
укладено договір про надання правової
допомоги, за умовами якого адвокат бере
на себе зобов'язання надати правову
допомогу в обсязі та на умовах,
передбачених цим Договором, а саме:
відповідно до узгоджених сторонами
доручень здійснює підготовку
звернення до господарського суду,
представляє інтереси замовника в
господарському суді Чернігівської
області в справі за позовом замовника
до Новгород-Сіверської міської ради
про стягнення боргу (п.1.2 Договору про
надання правової допомоги).

Статтею 30 Закону України "Про
адвокатуру та адвокатську діяльність"
унормовано, що гонорар є формою
винагороди адвоката за здійснення
захисту, представництва та надання
інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару
(фіксований розмір, погодинна оплата),
підстави для зміни розміру гонорару,
порядок його сплати, умови повернення
тощо визначаються в договорі про
надання правової допомоги. При
встановленні розміру гонорару
враховуються складність справи,
кваліфікація і досвід адвоката,
фінансовий стан клієнта та інші
істотні обставини. Гонорар має бути
розумним та враховувати витрачений
адвокатом час.

Відповідно до ст. 33 Правил адвокатської
етики, схвалених Вищою кваліфкомісією
адвокатури при Кабінеті Міністрів
України 1 жовтня 1999 року протокол від 1 -
2 жовтня 1999 р. № 6/VI, гонорар є єдиною
допустимою формою отримання адвокатом
винагороди за надання правової
допомоги клієнту. Гонорар, отримуваний
адвокатом за надання правової
допомоги, повинен бути законним за
формою і порядком внесення і розумно
обґрунтованим за розміром.

Фактори, що повинні братися до уваги
при визначенні обґрунтованого розміру
гонорару, включають в себе: 1) обсяг часу
і роботи, що вимагаються для належного
виконання доручення; ступінь
складності та новизни правових питань,
що стосуються доручення; необхідність
досвіду для його успішного завершення;
2) вірогідність того, що прийняття
доручення перешкоджатиме прийняттю
адвокатом інших доручень або суттєво
ускладнить їх виконання в звичайному
часовому режимі; 3) необхідність виїзду
у відрядження; 4) важливість доручення
для клієнта; 5) роль адвоката в
досягненні гіпотетичного результату,
якого бажає клієнт; 6) досягнення за
результатами виконання доручення
позитивного результату, якого бажає
клієнт; 7) особливі або додаткові вимоги
клієнта стосовно строків виконання
доручення; 8) характер і тривалість
професійних відносин даного адвоката з
клієнтом; 9) професійний досвід,
науково-теоретична підготовка,
репутація, значні професійні здібності
адвоката.

Жодний з названих факторів не має
самодостатнього значення; вони
підлягають врахуванню у взаємозв'язку
з обставинами кожного конкретного
випадку.

Згідно п.3.1 вказаного Договору за
правову допомогу, передбачену в п.п.1.2
п.1 замовник сплачує гонорар в розмірі
1000,00 грн.

На підтвердження факту оплати вартості
послуг адвоката позивачем надано
оригінал видаткового касового ордеру
ТОВ «Н-Сіверський шляховик» № 47 від
05.11.13 року на 1000,00 грн.

У відповідності до п.6.5 Постанови № 7
вирішуючи питання про розподіл сум
інших, крім судового збору, судових
витрат, господарський суд має
враховувати, що розмір відшкодування
судових витрат, не пов'язаних зі
сплатою судового збору, не повинен бути
неспіврозмірним, тобто явно завищеним
порівняно з ціною позову. У зв'язку з
цим суд з урахуванням конкретних
обставин, зокрема ціни позову, може
обмежити даний розмір з огляду на
розумну необхідність судових витрат
для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного
розміру сум, які підлягають сплаті за
послуги адвоката, можуть братися до
уваги, зокрема: встановлені
нормативно-правовими актами норми
видатків на службові відрядження (якщо
їх установлено); вартість економних
транспортних послуг; час, який міг би
витратити на підготовку матеріалів
кваліфікований фахівець; вартість
оплати відповідних послуг адвокатів,
яка склалася в країні або в регіоні;
наявні відомості органів статистики
або інших органів про ціни на ринку
юридичних послуг; тривалість розгляду
і складність справи тощо. Докази, які
підтверджують розумність витрат на
оплату послуг адвоката, повинна
подавати сторона, що вимагає
відшкодування таких витрат.

На виконання вимог ухвал суду від 13.02.14
р. та 04.03.14 р. щодо надання
деталізованого переліку (спеціфікації)
наданих юридичних послуг з зазначенням
вартості, строком виконання та обсягом
фактично виконаних таких послуг,
представником позивача на час розгляду
справи відповідних матеріалів не
надано.

Зважаючи на відсутність в матеріалах
справи доказів, які підтверджують
розумність витрат на оплату послуг
адвоката, а також враховуючи здатність
кожної юридичної особи бути позивачем
та відповідачем у суді відповідно до ч.
2 ст. 80 Цивільного кодексу України,
отримання позивачем юридичних послуг,
пов'язаних з представленням інтересів
останнього, не є обов'язковими
витратами, які особа має зробити для
відновлення свого порушеного права, а
вибір конкретного адвоката, який
представлятиме його інтереси, є його
особистим правом; а також з урахуванням
ціни позову, тривалості розгляду і
складності справи, змістовності
підготованої адвокатом позовної заяви,
кількості судових засідань у яких брав
участь адвокат, кількості та
складності документів, які були
підготовлені адвокатом під час
розгляду справи, суд дійшов висновку
про те, що вимоги про стягнення з
відповідача витрат на оплату послуг
адвоката у розмірі 1000 грн. є
неспіврозмірними та завищеними.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
за необхідне обмежити розмір вказаних
витрат, які підлягають відшкодуванню з
відповідача, та стягнути на користь
позивача 500,00 грн. витрат, пов'язаних з
оплатою послуг адвоката.

Оскільки спір виник у зв'язку з
неправомірними діями відповідача,
відповідно до ст.49 Господарського
процесуального кодексу судові витрати
покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 124, 129 Конституції
України, ст.ст. 254, 525, 526, 530, 599, 610, 612, 837, 843,
846, 853, 854 Цивільного кодексу України,
ст.ст. 173, 193 Господарського кодексу
України, ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 33, 44, 49, 78, 82-85, 116
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Новгород-Сіверської
міської ради (вул. К.Маркса, 2, м.
Новгород-Сіверський,
Новгород-Сіверський район,
Чернігівська область, 16000, код 04061978) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Н-Сіверський
шляховик" (вул. Залінійна, 41, м.
Новгород-Сіверський,
Новгород-Сіверський район,
Чернігівська область, 16000, код 05388718)
25242,11 грн. боргу, 1827,00 грн. на
відшкодування судового збору та 500,00
грн. витрат на послуги адвоката.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повний текст рішення складений та
підписаний 24 березня 2014 року.

Суддя
А.М.Селівон