м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовомПриватного підприємства
«Видавництво «Махаон -
Україна»доТовариства з обмеженою
відповідальністю «Логос
Транс»простягнення 3 994 534,43 грн.Суддя
Представники сторін:
від позивача:Грюканов Ю.О.від
відповідача:не з'явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Приватне підприємство «Видавництво
«Махаон - Україна» (надалі - ПП
«Видавництво «Махаон - Україна»)
звернулося до господарського суду
міста Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Логос
Транс» (надалі - ТОВ «Логос Транс») про
стягнення 966 092,80 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач виконав взяті на себе
зобов'язання за договором поставки №1
від 03.01.2012 р. неналежним чином, у зв'язку
з чим утворилась заборгованість у
розмірі 966 092,80 грн.
Ухвалою господарського суду міста
порушено провадження у справі та
призначено її до розгляду на 07.10.2013 р.
04.10.2013 р. до господарського суду від
представника позивача надійшла заява
про збільшення розміру позовних вимог,
в якій позивач просив суд стягнути з
відповідача заборгованість у розмірі 1
145 121,36 грн. Вказана заява прийнята
судом до розгляду.
Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 07.10.2013 р. справу
Стасюку С.В. у зв'язку із перебуванням
судді Босого В.П. у відрядженні.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 07.10.2013 р. справу прийнято до
свого провадження суддю Стасюком С.В.,
розгляд справи відкладено до 30.10.2013 р.
28.10.2013 р. до канцелярії суду від
представника відповідача надійшов
відзив на позовну заяву, в якому
відповідач проти задоволення позовних
вимог заперечував з огляду на те, що
заявлена позивачем до стягнення сума
заборгованості не підтверджена
належними доказами, а тому є
недоведеним факт отримання ним товару
30.10.2013 р. від представника відповідача
до канцелярії суду надано клопотання
про проведення судової експертизи, в
якому відповідач просив суд призначити
у справі судову експертизу з метою
встановлення дійсної суми
заборгованості за спірним договором.
Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 30.10.2013 р. справу
передано для розгляду судді Босому В.П.
у зв'язку з його поверненням з
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 30.10.2013 р. справу прийнято до
свого провадження суддею Босим В.П.
Ухвалами господарського суду міста
Києва від 30.10.2013 р. у справі призначено
судово-бухгалтерську експертизу,
розгляд справи зупинено до проведення
експертизи та отримання висновку
експерта.

29.01.2014 р. до канцелярії суду від
Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз надійшов
висновок експерта № 12565/12566/13-45 від
29.01.2014 р. за результатами проведення
судово-бухгалтерської експертизи у
справі № 910/17248/13 за позовом Приватного
підприємства «Видавництво «Махаон -
Україна» до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Логос Транс» про
стягнення 966 092,80 грн.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 30.01.2014 р. поновлено
провадження у справі та призначено до
розгляду на 24.02.2014 р.

24.02.2014 р. до канцелярії суду від
представника позивача надійшла заява
про збільшення розміру позовних вимог,
в якій позивач просив суд стягнути з
відповідача заборгованість у розмірі 3
994 534,43 грн. Вказана заява приймається
судом до розгляду.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 24.02.2014 р. розгляд справи
відкладено до 19.03.2014 р. у зв'язку із
неявкою представника відповідача.

В судове засідання представник
позивача з'явився, вимоги ухвали суду
виконав, надав пояснення стосовно суті
спору, позовні вимоги з урахуванням
останньої заяви про збільшення розміру
позовних вимог підтримав та просив
задовольнити їх повністю.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, вимоги ухвали
суду не виконав, про причини неявки суд
не повідомив, хоча про час та місце
розгляду справи був належним чином
повідомлений, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення №28419116.

В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

У судових засіданнях складалися
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

03.01.2012 р. між ПП «Видавництво «Махаон -
Україна» (постачальник) та ТОВ «Логос
Транс» було укладено договір поставки
№1 (надалі - «Договір»).

Відповідно до п. 1.1 Договору
постачальник зобов'язується на умовах
та в порядку, визначених цим договором,
поставляти покупцю (передавати у
власність покупця) визначений цим
договором товар, а покупець
зобов'язується приймати товар та
оплачувати його на умовах та в порядку,
визначеному цим договором.

Пунктом 3.3 Договору в редакції
Протоколу розбіжностей оплата товару
здійснюється покупцем в міру його
реалізації, а саме: протягом сорока
календарних днів з моменту його
реалізації шляхом перерахування
безготівкових коштів на розрахунковий
рахунок постачальника. У випадку
прострочення покупцем термінів оплати
передбачених вище постачальник має
право не відвантажувати покупцю товар
до моменту оплати товару. У даному
випадку не поставка постачальником
товару покупцю не є порушенням умов
договору та покупець не має права
застосовувати до постачальника
штрафні санкції передбачені договором.

На виконання умов Договору ПП
«Видавництво «Махаон-Україна» у період
з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р. поставило, а
ТОВ «Логос Транс» прийняло товар на
загальну суму 4 085 584,43 грн., що
підтверджується видатковими
накладними, підписаними сторонами у
вказаний період.

Додатковою угодою №3 від 05.04.2013 р. до
Договору сторони узгодили графік
оплати відповідачем заборгованості в
частині суми 1 236 171,36 грн., а також
виклали п. 9.1 Договору в наступній
редакції: «даний договір набуває
чинності з моменту його підписання
сторонами та діє до 30.09.2013 р.».

Відповідач частково оплатив суму
заборгованості у розмірі 91 050,00 грн., що
підтверджується банківськими
виписками з розрахунку позивача.

Спір у справі виник у зв'язку із
неналежним, на думку позивача,
виконанням відповідачем грошового
зобов'язання по оплаті поставленого
згідно Договору товару, у зв'язку з чим
позивач вказує на існування
заборгованості у розмірі 3 994 534,43 грн.

Договір є договором поставки, а відтак
між сторонами виникли правовідносини,
які підпадають під правове регулювання
Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для
виникнення у його сторін господарських
зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань
згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського
кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509
Цивільного кодексу України, і згідно
ст. 629 Цивільного кодексу України є
обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу
України визначено, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Матеріалами справи (видаткові накладні
за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р.)
підтверджується факт поставки
позивачем товару відповідачу на
загальну суму 4 085
620,84 грн.

При цьому, як вбачається із висновку
експерта № 12565/12566/13-45 від 29.01.2014 р. за
результатами проведення
судово-бухгалтерської експертизи у
справі № 910/17248/13, розбіжність між
даними, зазначеним позивачем в акті
звірки взаємних розрахунків від 31.12.2012
р. за 2012 рік (4 085 584,43 грн.), та даними
проведеного дослідження (4
085 620,84 грн.) пояснюється різними даними
за 4 видатковими накладними, зокрема:
№00000956 від 21.02.2012 р., №000001324 від 03.03.2012 р.,
№000009185 від 16.10.2012 р. та №000010560 від 29.11.2012
р.).

В той же час, з урахуванням відсутності
підстав для виходу за межі позовних
вимог, судом для встановлення суми
заборгованості відповідача
приймається до уваги визначена в
позовній заяві, заяві про збільшення
позовних вимог та акті звірки взаємних
розрахунків від 31.12.2012 р. вартість
поставленої продукції на суму 4 085 584,43
грн.

Статтею 692 Цивільного кодексу України
визначено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару. Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Умовами Договору визначено, що строк
оплати товару настає протягом 40
календарних днів з моменту його
реалізації.

Фактично договір містить умову,
відповідно до якої виконання
зобов'язання з оплати коштів за
поставлений товар пов'язано з діями
третіх осіб, які не є сторонами
вказаного договору - споживачами
товару, що мають придбати товар та
сплатити кошти.

При цьому, за змістом ст. 511 Цивільного
кодексу України зобов'язання не може
створювати обов'язку для третьої особи.

Укладений сторонами Договір не створює
обов'язку у третіх осіб придбавати та
оплачувати поставлений позивачем
товар.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 528 Цивільного
кодексу України навіть у випадку
покладення виконання обов'язку
боржником на іншу особу,
відповідальним за виконання
зобов'язання залишається боржник, а не
така особа.

Також суд відзначає, що сторонами в п. 3.3
Договорів узгоджено не умови
виникнення у замовника вказаного
обов'язку, а порядок та строки
здійснення розрахунків, тобто строки
виконання зобов'язання.

При цьому ст. 530 Цивільного кодексу
України передбачає як безпосереднє
встановлення у зобов'язанні строку
(терміну) його виконання, так і
визначення цього строку вказівкою на
певну подію, яка має неминуче настати. В
іншому ж випадку кредитор має право
вимагати його негайного виконання у
будь-який час.

Суд відзначає, що Договір не містить і
посилання на подію, як встановлено
судом, з настанням якої зобов'язання з
оплати відповідних послуг підлягає
виконанню.

Подією є явище, що виникає незалежно
від волі людей; а дією є життєвий факт,
що є результатом свідомої, пов'язаної з
волею, діяльності людей, які, у свою
чергу, поділяються на правомірні, тобто
такі, що відповідають правовим нормам,
і неправомірні, які суперечать закону
(правопорушення).

Фактично Договір містить умову,
відповідно до якої виконання
зобов'язання з оплати коштів за
поставлений товар пов'язано з діями
споживачів, а саме придбанням та
оплатою коштів за товар щодо яких
невідомо чи будуть вони вчинені і у
якому обсязі.

Разом з тим, як вже вказувалось,
зобов'язання не може створювати
обов'язку для особи, яка не є стороною
такого зобов'язання; зобов'язаною
особою за Договором є відповідач, а не
споживачі товару.

Таким чином, Договір не містить
визначення строку виконання грошового
зобов'язання в порядку ч. 1 ст. 530
Цивільного кодексу України, а тому
підлягає застосуванню частина друга
вказаної статті, відповідно до якої
якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Аналогічні висновки щодо застосування
положень ст. 530 Цивільного кодексу
України у подібних правовідносинах
містяться в постановах Вищого
господарського суду України від 27.07.2010
р. у справі № 7/728, від 13.07.2010 р. у справі №
17/307 та від 21.04.2010 р. у справі № 11/343.

19.11.2013 р. позивач направив на адресу
відповідача претензію №27.08.13 від
27.08.2013 р. про сплату заборгованості за
Договором, а 14.02.2014 р. - заяву про
збільшення розміру позовних вимог та
стягнення з відповідача суми
заборгованості за весь період дії
Договору.

Із матеріалів справи вбачається, що
відповідач частково оплатив
поставлену продукцію на суму 91 050,00
грн., що підтверджується банківськими
виписками з рахунку позивача та
висновком експерта № 12565/12566/13-45 від
29.01.2014 р.

Враховуючи часткову сплату,
заборгованість відповідача за
поставлений товар становить 3 994 534,43
грн., а строк виконання грошового
зобов'язання на момент подання
позовної заяви настав.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу
України визначено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується
наявність у відповідача грошового
зобов'язання по сплаті на користь
позивача грошових коштів у розмірі 3 994
534,43 грн. на підставі Договору за
переданий товар. Відповідачем вказана
заборгованість не спростована, доказів
її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими чинне
законодавство пов'язує можливість
звільнення його від відповідальності
за порушення зобов'язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги ПП
«Видавництво «Махаон-Україна» в
частині стягнення з ТОВ «Логос Транс»
заборгованості у розмірі 3 994 534,43 грн. є
правомірними та обґрунтованими, а тому
задовольняються судом у повному
обсязі.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного
підприємства «Видавництво «Махаон -
Україна» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Логос Транс» (04073, м.
Київ, вул. Лугова, 9; ідентифікаційний
код 36387233) на користь Приватного
підприємства «Видавництво «Махаон -
Україна» (04050, м. Київ, вул. Мельникова,
12; ідентифікаційний код 30677602)
заборгованість у розмірі 3 994 534 (три
мільйони дев'ятсот дев'яносто чотири
тисячі п'ятсот тридцять чотири) грн. 43
коп. та судовий збір у розмірі 2 461 (дві
тисячі чотириста шістдесят одну) грн. 14
коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 24.03.2014 р.

Суддя
В.П. Босий