м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/2197/14 24.03.14За позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Експрес Бетон"
до Товариства з
обмеженою відповідальністю "АМТТ
про стягнення 19 467,67
Суддя Лиськов М.О.
Від позивача Семенець І.В. за
довіреністю від 02.01.2014
Від відповідача: не з'явився
В судовому засіданні 24.03.2014, відповідно
до положень ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, було
оголошено вступну та резолютивну
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
11.02.2014 до канцелярії Господарського
суду м. Києва надійшла позовна заява
№03/02 від 03.02.2014 Товариства з обмеженою
відповідальністю "Експрес Бетон"
(надалі - позивач) до Товариства з
обмеженою відповідальністю "АМТТ
БІЛДІНГ" (надалі - відповідач) про
стягнення 19 467,67 грн.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 12.02.2014 року прийнято позовну
заяву до розгляду та порушено
провадження по справі № 910/2197/14, розгляд
справи призначено на 03.03.2014.
27.02.2014 до канцелярії Господарського
суду міста Києва від представника
позивача надішли документи на
виконання вимог ухвали про порушення
провадження у справі.
В судове засідання, призначене на
03.03.2014, представник позивача з'явився,
надав пояснення по справі.
В судове засідання, призначене на
03.03.2014, представник відповідача не
з'явився, витребувані ухвалою суду
документи не надіслав, причин не явки
суд не повідомив, хоча про час та місце
розгляду справи, був належним чином
Розгляд справи на підставі ст.. 77
Господарського процесуального кодексу
України відкладено на 24.03.2014.
В судове засідання, призначене на
24.03.2014, представник позивача з'явився,
надав пояснення по справі та просив
припинити провадження в частині
основного боргу у зв'язку із сплатою
відповідачем 19 056 грн.
В судове засідання, призначене на
24.03.2014, представник відповідача не
Ухвала суду, позовна заява надсилались
відповідачу на юридичну адресу
підприємства згідно відомостей
єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України
(довідка з ЄДРПОУ наявна в матеріалах
справи). У відповідності з положеннями
п. 3.6 Роз'яснення Вищого арбітражного
суду України "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України" від
18.09.1997 особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце її розгляду судом, якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві.

Пунктом 11 "Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від
15.03.2007р. (2.04.2009р.)" передбачено, що до
повноважень господарських судів не
віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб
-учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.

У відповідності до підпункту 3.6 пункту 3
роз'яснення Вищого арбітражного суду
України від 18.09.1997 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України" (з
подальшими змінами) у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" в разі якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Оскільки про час та місце судового
засідання відповідач був належним
чином повідомлений, на підставі статті
75 Господарського процесуального
кодексу України справа може бути
розглянута за наявними в ній
матеріалами.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
чином, а матеріали справи містять
достатні докази для її розгляду по
суті.

У судових засіданнях складалися
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Клопотання щодо фіксації судового
процесу учасниками процесу не
заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд
справи здійснювався без застосуванням
засобів технічної фіксації судового
процесу у відповідності до статті 811
Господарського процесуального кодексу
України.

Зважаючи на достатність в матеріалах
справи доказів, необхідних для повного
та об'єктивного вирішення справи,
розгляд справи відбувся з урахуванням
положень ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України за
наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

В період з грудня 2012 року по квітень 2013
року позивачем було надано
відповідачеві послуги автокрана на
суму 32 544,00 грн., що підтверджується
Актами здачі-прийняття робіт (надання
послуг) № ЕБ-12/29/05 від 29.12.2012, № ЕБ-01/31/14
від 31.01.2013, № ЕБ- 03/29/10 від 29.03.2013, №
ЕБ-04/29/08 від 29.04.2013, підписаними обома
сторонами (копія актів здачі-приймання
робіт (надання послуг) наявна в
матеріалах справи)

За твердженням позивача, яке жодним
чином не спростовано відповідачем,
надані послуги були оплачені останнім
лише частково в розмірі 13 488,00 грн, що
підтверджується банківськими
виписками (копії банківських виписок
наявні в матеріалах справи.).

Відповідно до ч. 2. ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо строк (термін)
виконання боржником обов'язку не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору бо актів цивільного
законодавства.

Керуючись ст.ст. 509, 530 Цивільного
кодексу України, позивач направив на
юридичну адресу відповідача, зазначену
в Актах здачі-прийняття робіт (надання
послуг) та в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців (станом, на момент
надсилання листа-вимоги), Листа-вимогу
про оплату вих. № 05/09-2 від 05.09.2013 року
(копія листа, копії чеку та
опису-вкладення в цінний лист наявні в
матеріалах справи) з вимогою оплатити
надані позивачем послуги автокрана в
розмірі 19 056 грн. в строк протягом 7
(семи) банківських днів з дати
отримання листа.

Відповідно до повідомлення про
вручення поштового відправлення (копія
повідомлення про вручення поштового
відправлення міститься в матеріалах
справи), відповідач отримав
вищевказаного листа 13.09.2013.

Виходячи з вищезазначеного, відповідач
зобов'язаний був розрахуватися з
позивачем за надані останнім послуги в
строк до 24.09.2013 включно.

Станом на 24.09.2013 року розрахунок за
надані позивачем послуги проведений
відповідачем не був. Таким чином,
відповідач порушив вимоги ч. 2 ст. 530
Цивільного кодексу України, і на дату
подачі позову до Суду заборгованість
відповідача перед позивачем становить
19 056 грн. (розрахунок вартості наданих
послуг позивачем, розрахунок часткових
оплат здійснених відповідачем та
розрахунок заборгованості Відповідача
наявний в матеріалах справи).

Статтею 193 Господарського кодексу
України, встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Приписами статей 525, 526 Цивільного
кодексу України встановлено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору, вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Однак, Відповідач в
односторонньому порядку відмовився
від виконання взятого на себе
зобов'язання, чим порушив вимоги ст.525
Цивільного кодексу України, згідно
якої одностороння відмова від
зобов'язання не допускається.

24.03.2014 після порушення провадження у
справ відповідачем було сплачено
основний борг в сумі 19 056 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 1468 від 24.03.2014.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
предмет спору.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про відсутність предмету
спору в частині стягнення основної
суми заборгованості в сумі 19 056 грн. та
необхідність припинення провадження у
справі у вказаній частині.

Крім того, позивач на підставі п. 2 ст. 625
Цивільного Кодексу України просить суд
стягнути з відповідача на свою користь
202,05 грн. трьох відсотків річних та 209,62
грн. індексу інфляції нарахованого на
суму боргу за весь час прострочення.

Згідно ст. 229 Господарського кодексу
України та ст.625 Цивільного Кодексу
України, за прострочення виконання
грошового зобов'язання настає
відповідальність у вигляді сплати суми
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також сплати трьох
процентів річних від простроченої
суми.

Оскільки вимоги позивача щодо
стягнення з відповідача індексу
інфляції нарахованого на суму боргу та
3 % річних ґрунтуються на законі (п. 2 ст.
625 Цивільного кодексу України), а
відповідач є таким що прострочив
виконання грошового зобов'язання,
позовні вимоги позивача в частині
стягнення 3 % річних та індексу інфляції
нарахованого на суму боргу підлягають
задоволенню відповідно до наведеного в
позовній заяві розрахунку. При
здійсненні перевірки розрахунку 3%
річних та індексу інфляції,
нарахованих позивачем, судом
встановлено, що ним правильно
здійснено вказаний розрахунок.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про відсутність предмету
спору та необхідність припинення
провадження у справі в сумі основного
боргу та задоволення позовних вимог в
частині стягнення штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України якщо
спір виник внаслідок неправильних дій
сторони, господарський суд має право
покласти на неї судовий збір незалежно
від результатів вирішення спору.

Таким чином, оскільки спір виник з вини
відповідача (на момент звернення
позивача до суду існувало прострочене
грошове зобов'язання, що порушувало
право позивача), то згідно ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
відповідача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись
ст. ст. 4, 49, 75, п. 1-1 ст. 80, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва,
-

ВИРІШИВ:

1. В частині стягнення основного боргу
на суму 19 056 грн. провадження у справі
№910/2197/14 - припинити.

2. В іншій частині позов задовольнити.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "АМТТ БІЛДІНГ" (04053, м.
Київ, провулок Бехтеревський, будинок 4;
ідентифікаційний код: 32253387 ) з
будь-якого рахунку виявленого
державним виконавцем під час виконання
рішення на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Експрес
Бетон" (03115, м. Київ, вул. Святошинська,
будинок 34 А; ідентифікаційний код 33943105)
202 (двісті дві) грн.05 коп. - 3 % річних, 209
(двісті дев'ять) грн. 62 коп. - інфляційних
втрат та 1 827 (одна тисяча вісімсот
двадцять сім ) грн. 00 коп. - суму судового
збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

5. Копію рішення направити сторонам.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено 26.03.2014

Суддя
М.О. Лиськов