м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/3281/14 02.04.14

За позовомТовариства з додатковою
відповідальністю «Страхової компанії
« Гарант і Я» ДоПриватного
акціонерного товариства «Страхове
товариство «Гарантія»Простягнення 46
831,27 грн.
Суддя
Куркотова Є.Б.

Представники: Від позивачаКучабський
М.І.Від відповідача не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з додатковою
відповідальністю «Страхової компанії
«Гарант і Я» (далі - Позивач) звернулося
до Господарського суду м. Києва з
позовом до Приватного акціонерного
товариства «Страхове товариство
«Гарантія» (далі - Відповідач) про
стягнення 46 831,27 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивачем, як страховиком виплачено
страхувальнику страхове
відшкодування, внаслідок чого до
позивача в порядку ст. 1191 Цивільного
кодексу України та ст. 22 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» перейшло право вимоги
(регресу) в межах здійснених фактичних
затрат та ліміту відповідальності до
відповідача, як до особи, яка
відповідальна за заподіяні збитки,
оскільки саме з вини особи, яка
керувала транспортним засобом,
цивільно-правова відповідальність
якої застрахована у відповідача,
сталася ДТП, наслідки якої визнано
позивачем страховим випадком та
здійснено виплату страхової суми.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 03.03.2014 р. порушено провадження у
справі, розгляд справи призначений на
19.03.2014 р.

17.03.2014 р. через канцелярію суду від
Моторного (транспортного) страхового
бюро України на запит Господарського
суду м. Києва надійшов витяг з
інформацією по полісу №АВ/2863914.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 19.03.2014 р. у зв'язку із неявкою у
судове засідання представника
відповідача, розгляд справи відкладено
до 02.04.2014 р.

В судове засідання представник
позивача з'явився, позовні вимоги
підтримав та просив задовольнити їх у
повному обсязі.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, витребувані
ухвалами суду докази та відзив на
позовну заяву не подав, про поважні
причини неявки суд не повідомив, хоча
про час і місце судового засідання був
належним чином повідомлений, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення
№047, яке отримано відповідачем
21.03.2014 р.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» в разі якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), і
не повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
чином, а матеріали справи містять
достатні докази для її розгляду по
суті.

Оскільки про час та місце судового
засідання відповідач був належним
чином повідомлений, на підставі статті
75 Господарського процесуального
кодексу України справа може бути
розглянута за наявними в ній
матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

У судових засіданнях складалися
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши докази та оцінивши їх в
сукупності, заслухавши пояснення
представника позивача, суд -

ВСТАНОВИВ:

12.09.2012 р. між позивачем (страховик) та
ОСОБА_2 (страхувальник) укладено
договір добровільного страхування
наземного транспорту (крім
залізничного) №03-432.05/12, за яким
позивачем застраховані майнові
інтереси страхувальника, що не
суперечать чинному законодавству
України та пов'язані з володінням,
користуванням та розпорядженням
транспортним засобом, автомобілем
«Nissan», державний реєстраційний номер
НОМЕР_1.

11.09.2013 р. о 19 годині 30 хвилини ОСОБА_3,
керуючи автомобілем «Daewoo», державний
реєстраційний номер НОМЕР_2, по вул.
Наукова - Тролейбусна в м. Львові, не
вибрав безпечної швидкості руху, не
врахував дорожньої обстановки,
внаслідок чого здійснив зіткнення з
автомобілем «Nissan», державний
реєстраційний номер НОМЕР_1 під
керуванням ОСОБА_4, від удару
автомобіль «Nissan» здійснив зіткнення з
автомобілем «Daewoo», державний
реєстраційний номер НОМЕР_3, завдавши
автомобілям технічних пошкоджень, що
підтверджується довідкою про
дорожньо-транспортну пригоду,
сформованою ВДАІ Львівського міського
управління ГУ МВС України у львівській
області №36/1838 від 23.09.2013 р.

Постановою Галицького районного суду
м. Львова від 27.09.2013 р. у справі
№461/11413/13-п водія ОСОБА_3 визнано винним
у скоєнні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП та притягнуто до
адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу.

Відповідно до висновку №237 експертного
автотоварознавчого дослідження по
визначенню вартості відновлювального
ремонту та ринкової вартості,
складеного 05.10.2013 р. судовим експертом
ОСОБА_5, вартість матеріального збитку,
завданого власникові автомобіля «Nissan»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
що дорівнює вартості відновлювального
ремонту з урахуванням значення
коефіцієнта фізичного зносу, в
результаті його пошкодження при ДТП
складає 56 809,52 грн.

Страховим актом №289-НТ/13 від 25.10.2013 р.
пошкодження транспортного засобу
марки «Nissan», державний реєстраційний
номер НОМЕР_1, внаслідок ДТП, що сталося
11.09.2013 р. о 19 годині 30 хвилини по вул.
Наукова - Тролейбусна в м. Львові,
визнано позивачем страховим випадком
та призначено до виплати в якості
страхового відшкодування 47 341,27 грн.

На підставі страхового акту, позивач,
виконуючи свої зобов'язання за
Договором, перерахував на рахунок
страхувальника суму страхового
відшкодування у розмірі 47 341,27 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№1038 від 01.11.2013 р.

Статтею 27 Закону України "Про
страхування" та статтею 993 Цивільного
кодексу України визначено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Таким чином, позивач вказує на те, що до
нього перейшло в межах суми 47 341,27 грн.
право вимоги до особи, відповідальної
за заподіяний збиток.

Вина ОСОБА_3, у скоєнні ДТП, встановлена
у судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи,
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_3 за шкоду, заподіяну життю,
здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок
експлуатації транспортного засобу
«Daewoo», державний реєстраційний номер
НОМЕР_2, застрахована - відповідачем
згідно із полісом №АВ/2863914. Строк дії
полісу з 12.09.2012 р. по 11.09.2013 р. (включно).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" (у редакції, чинній на момент
ДТП та направлення позивачем заяви про
виплату відшкодування страхового) при
настанні страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

У зв'язку з тим, що цивільно-правову
відповідальність ОСОБА_3, за шкоду,
заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх
осіб внаслідок експлуатації
транспортного засобу «Daewoo», державний
реєстраційний номер НОМЕР_2,
застраховано відповідачем, що
підтверджується полісом №АВ/2863914, то
саме відповідач зобов'язаний
відшкодувати шкоду, заподіяну позивачу
в порядку регресу в межах ліміту
відповідальності.

Положеннями п. 36.2 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» визначено, що страховик
протягом 15 днів з дня узгодження ним
розміру страхового відшкодування з
особою, яка має право на отримання
відшкодування, за наявності
документів, зазначених у статті 35 цього
Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
зобов'язаний:

- у разі визнання ним вимог заявника
обґрунтованими - прийняти рішення про
здійснення страхового відшкодування
(регламентованої виплати) та виплати
його;

- у разі невизнання майнових вимог
заявника або з підстав, визначених
статтями 32 та/або 37 цього Закону, -
прийняти вмотивоване рішення про
відмову у здійсненні страхового
відшкодування (регламентної виплати).

Відповідно до припису частини 2 статті
124 Конституції України, юрисдикція
судів поширюється на всі
правовідносини, що виникають в державі,
у зв'язку з чим можливість використання
судового способу захисту порушених,
невизнаних або оспорюваних прав та
законних інтересів не може бути
поставлена законом чи підзаконним
нормативно-правовим актом у залежність
від використання суб'єктом
правовідносин інших засобів правового
захисту, зокрема, й досудового
врегулювання спору.

Аналогічного висновку дійшов
Конституційний Суд України у рішенні
№15-рп/2002 від 09.07.2002 року, вказавши на
право кожної особи вільно обирати
незаборонений законом спосіб захисту
прав і свобод, у тому числі й судовий.
При цьому, держава може стимулювати
вирішення правових спорів у межах
досудових процедур, однак їх
використання є правом, а не обов'язком
особи, яка потребує такого захисту.

З огляду на зазначене, позивач отримав
право вимоги потерпілої особи до
страховика після виплати страхового
відшкодування та не був зобов'язаний
звертатися з вимогою (претензією)
виплатити страхове відшкодування в
порядку регресу безпосереднього до
особи, відповідальної за завданий
збиток, або до особи, у якої
застраховано її цивільно-правову
відповідальність.

Статтею 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.

Матеріалами справи (висновок №237
експертного автотоварознавчого
дослідження від 05.10.2013 р.) підтверджено,
що вартість відновлювального ремонту
автомобіля «Nissan», державний
реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 56
809,52 грн., а позивачем набуто право
зворотної вимоги у розмірі 47 341,27 грн.

Полісом №АВ/2863914, передбачено, що ліміт
відповідальності за шкоду заподіяну
майну третіх осіб становить 50 000,00 грн.,
франшиза - 510,00 грн.

Відповідно до ст. 12.1 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страхове відшкодування
завжди зменшується на суму франшизи
розрахованої за правилами цього
підпункту.

Враховуючи визначені полісом №АВ/2863914
розміри лімітів відповідальності та
франшизи, а також розмір вартості
відновлювального ремонту з
урахуванням коефіцієнту фізичного
зносу, що обмежений розміром шкоди,
право на зворотну вимогу якої перейшло
до позивача, відповідач зобов'язаний
відшкодувати позивачу витрати в
розмірі 46 831,27 грн. (47 341,27 грн. набуте
право вимоги - 510,00 грн. франшизи).

За таких обставин, позовні вимоги
Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхової компанії
« Гарант і Я» про стягнення з
Приватного акціонерного товариства
«Страхове товариство «Гарантія»
страхового відшкодування у розмірі 46
831,27 грн. є правомірними та
обґрунтованими, а тому підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати відповідно до статті 49
Господарського процесуального кодексу
України покладаються судом на
відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
статтями ст. ст. 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Страхове товариство
«Гарантія» (01601, м. Київ, Печерський
Узвіз, 3, ) на користь
Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхової компанії
«Гарант і Я» (79022, м. Львів, вул.
Городоцька, 174, офіс 312; )
страхове відшкодування у розмірі 46 831
(сорок шість тисяч вісімсот тридцять
одна) грн. 27 коп. та судовий збір у
розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
Є.Б. Куркотова

Повний текст рішення складено та
підписано 04.04.2014 р.