ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"31" березня 2014 р.Справа № 916/1767/13

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Миколаївський
глиноземний завод";

До відповідача: Державного
підприємства "Одеська залізниця"

за участю третіх осіб які не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача:

1.Державна адміністрація
залізничного транспорту України
„Укрзалізниця"

2. Державне підприємство
"Придніпровська залізниця;

3. Державне підприємство "
Донецька залізниця";

про стягнення 3829290 грн.

Головуючий суддя: Погребна К.Ф.

Судді: Зайцев Ю.О.

Гут С.Ф.

Представники сторін, які брали участь у
судових засіданнях:

Від позивача: Кришнева В.М. -
довіреність від 16.07.13р.;

Федшишин А. С. довіреність
від 16.08.13р.,

Роговльов І.М. -
довіреність від 18.07.13р.;

Від відповідача: Слюсар М.М. -
довіреність від 02.01.13р.;

Хахалін В.В. -
довіреність;

Від третіх осіб: 1.Мусцевий Л.В. -
довіреність;

Крамарчук Л.І.-
довіреність;

2.не з'явився;

3.не з'явився;

Представники сторін, які брали участь у
судовому засіданні 31.03.2014р.:

Від позивача: Кришнева В.М. -
довіреність від 16.07.13р.;

Роговльов І.М. -
довіреність від 18.07.13р.;

Від відповідача: Слюсар М.М. -
довіреність від 02.01.13р.;

Від третіх осіб: не з'явились;

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою
відповідальністю „Миколаївський
глиноземний завод" звернулось до
господарського суду Одеської області з
позовною заявою до Державного
підприємства „Одеська залізниця" про
стягнення 3829290грн.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 08.07.2013р. було порушено
провадження по справі №916/1767/13.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 24.07.2013 р. залучено до участі
у справі №916/1767/13 в якості третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача - Державну адміністрацію
залізничного транспорту України
„Укрзалізниця".

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 20.08.2013р. строк розгляду
продовжено за клопотанням
представника позивача на п'ятнадцять
днів в порядку ст. 69 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 02.09.2013р. призначено справу
№916/1767/13 до колегіального розгляду у
складі трьох суддів господарського
суду Одеської області.

Згідно розпорядження голови
господарського суду Одеської області
від 02.09.2013р. №916/1767/13, визначено
наступний склад колегії суддів:
головуючий суддя Погребна К.Ф., суддя
Степанова Л.В., суддя Меденцев П.А.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 03.09.2013р. прийнято справу
№916/1767/13 до провадження колегією суддів
у складі: головуючий суддя Погребна
К.Ф., суддя Степанова Л.В., суддя
Меденцев П.А.

Згідно розпорядження голови
господарського суду Одеської області
від 26.09.2013р., у зв'язку із перебуванням
судді Погребної К.Ф. на лікарняному,
справу № 916/1767/13 за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
„Миколаївський глиноземний завод" до
Державного підприємства „Одеська
залізниця" за участю третьої особи, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача
Державної адміністрації залізничного
транспорту України „Укрзалізниця" про
стягнення 3829290грн. передано на розгляд
колегії суддів господарського суду
Одеської області: головуючий -
ОборотоваО.Ю., судді СтепановаЛ.В.,
Меденцев П.А.

Приймаючи до уваги, що суддя Погребна
К.Ф. вийшла з лікарняного,
розпорядженням голови господарського
суду Одеської області Волкова Р.В. від
30.09.2013р. справу №916/1767/13 передано на
розгляд колегії суддів у складі:
головуючого судді Погребна К.Ф., суддів
Степанова Л.В., Меденцев П.А.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 02.10.2013р. прийнято справу
№916/1767/13 до провадження колегією суддів
у складі: головуючий суддя Погребна
К.Ф., суддя Степанова Л.В., суддя
Меденцев П.А.

Згідно розпорядження голови
господарського суду Одеської області
від 12.11.2013 року, у зв'язку з перебування
судді Погребна К.Ф. 12.11.2013р. у
відрядженні, а судді Меденцева П.А. з
12.11.2013р. у відпустці, справу №916/1767/13-г
передано на розгляд колегії суддів у
складі: головуючий суддя Літвінов С.В.,
суддя Степанова Л.В., суддя Гут С.Ф.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 12.11.2013р. прийнято справу
№916/1767/13 до провадження колегією суддів
у складі: головуючий суддя Літвінов
С.В., суддя Степанова Л.В., суддя Гут С.Ф.

Приймаючи до уваги, що суддя Погребна
К.Ф. повернулась з відрядження,
розпорядженням голови господарського
суду Одеської області Волкова Р.В. від
13.11.2013р. справу №916/1767/13 передано на
розгляд колегії судів в складі:
головуючий суддя Погребна К.Ф., суддя
Степанова Л.В., суддя Гут С.Ф.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 14.11.2013р. прийнято справу
№916/1767/13 до провадження колегією суддів
у складі: головуючий суддя Погребна
К.Ф., суддя Степанова Л.В., суддя Гут С.Ф.

Згідно розпорядження голови
господарського суду Одеської області
від 18.12.2013 року, у зв'язку з перебування
судді Погребна К.Ф. на лікарняному,
справу №916/1767/13 передано на розгляд
колегії суддів у складі: головуючий
суддя Меденцев П.А., суддя Степанова
Л.В., суддя Гут С.Ф.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 18.12.2013р. прийнято справу
№916/1767/13 до провадження колегією суддів
у складі: головуючий суддя Меденцев
П.А., суддя Степанова Л.В., суддя Гут С.Ф.

Згідно розпорядження голови
господарського суду Одеської області
від 23.12.2013 року, у зв'язку з виходом
судді Погребної К.Ф. з лікарняного,
справу №916/1767/13 передано на розгляд
колегії суддів у складі: головуючий
суддя Погребна К.Ф., суддя Степанова
Л.В., суддя Гут С.Ф.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 23.12.2013р. прийнято справу
№916/1767/13 до провадження колегією суддів
у складі: головуючий судя Погребна К.Ф.,
суддя Степанова Л.В., суддя Гут С.Ф.

Згідно розпорядження голови
господарського суду Одеської області
від 20.01.2014 року, у зв'язку з перебування
судді Степанової Л.В. на лікарняному,
справу №916/1767/13 передано на розгляд
колегії суддів у складі: головуючий
суддя Погребна К.Ф., суддя Зайцев Ю.О.,
суддя Гут С.Ф.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 18.12.2013р. прийнято справу
№916/1767/13 до провадження колегією суддів
у складі: головуючий суддя Погребна
К.Ф., суддя Зайцев Ю.О., суддя Гут С.Ф.

27.09.2013р. (вх.28922/13 від 27.09.13р.)
представником ДП «Одеська залізниця»
заявлено клопотання від 27.09.2013р. в
порядку ст.27 ГПК України про залучення
на стороні відповідача третіх осіб, які
не заявляють самостійних вимог на
предмет спору, а саме: Державне
підприємство «Придніпровська
залізниця»; Державне підприємство
«Донецька залізниця»; Державне
підприємство «Південна залізниця». У
задоволенні клопотання відповідача
судом відмовлено у засіданні суду від
30.10.2013р. з підстав недоведеності
відповідачем, що рішення
господарського суду може вплинути на
права і обов'язки зазначених осіб.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 17.03.2014р. за ініціативою суду
залучено до участі у справі №916/1767/13 в
якості третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Державне
підприємство "Придніпровська
залізниця" ( 49600, м. Дніпропетровськ,
проспект К. Маркса, 108) та Державне
підприємство "Донецька залізниця" (83000,
м. Донецьк, вул. Артема, 68).

04.03.2014р. (вх.№2-927/14) до суду надійшла
заява позивача від 27.02.2014р. про зміну
підстав позову та уточнення позовних
вимог, якою позивач відкликав подане у
судовому засіданні 27.11.2013р. клопотання
про зміну підстав позову, відповідно до
якого змінені посилання на ст.1212 ГПК
України на положення п.4 ч.1 ст.611 ЦК
України.

У новій редакції позовних вимог
позивачем змінено підстави позову, а
саме посилання на ст.1212 ЦК України та ч.4
ст.611 ЦК України посиланням на §5 ст.15
Угоди про міжнародне залізничне
сполучення (СМГС) та п.1.9. Правил
розрахунків за перевезення вантажів.

Позивач позовні вимоги підтримує в
остаточній редакції викладеної у заяві
про зміну підстав позову та уточнення
позовних вимог від 27.02.2014р. (вх.2-927/14 від
04.03.2014) та просить суд прийняти рішення
про стягнення з відповідача на користь
позивача 3 829290грн. - суму переборів
провізних платежів.

Відповідач позовні вимоги не визнає у
повному обсязі з підстав, викладених у
відзивах на позовні вимоги та
пояснення позивача по справі. Зокрема,
посилаючись на те, що відповідно до
пункту 2.1 розділу II Збірника тарифів на
перевезення вантажів залізничним
транспортом плата за перевезення
вантажу нараховується залежно від
відстані перевезення, яка визначається
за тарифним керівництвом №4, яке було
розроблено з урахуванням вимог
постанови Кабінету Міністрів України
№ 774 від 20.07.1996р. Розпорядженням
Укрзалізниці від 25.12.2012 №ЦЗМ -14/1761 з
01.01.2013р. були внесені зміни до пункту 3
розділу 2 Тарифного керівництва №4,
згідно яких встановлена відстань від
транзитного пункту Жовтневий до
транзитного пункту Тополі(експорт) - 927
км. Отже, Одеська залізниця самостійно
не встановлює тарифи на перевезення
вантажу та систему маршрутів, а лише
розраховує вартість провізної плати
відповідно до Тарифного керівництва №
4 та Тарифного керівництва № 1.
Зазначено, що належним відповідачем
має бути орган, уповноважений
встановлювати та змінювати тарифи на
перевезення вантажів.

Третя особа, Державна адміністрація
залізничного транспорту України (далі -
Укрзалізниця), позовні вимоги не визнає
з підстав, зазначених у відзивах на
позов та додаткових поясненнях на
заперечення позивача і просить суд
відмовити позивачу у задоволенні
позову. Свої заперечення Укрзалізниця
обґрунтовує посиланням на п.2 постанови
Кабінету Міністрів України від 20.07.1996 №
774 «Про заходи щодо стабілізації роботи
залізниць», яким передбачено, що
«...обчислення тарифних відстаней і
плати за перевезення вантажів
залізничним транспортом здійснюється
на підставі фактично виконаної роботи
згідно з планом формування
вантажопотоків». Зміни тарифних
відстаней між транзитними пунктами, що
були введені з 01.01.2013, повністю
відповідають положенням нормативних
актів, які діють на залізничному
транспорті, Статуту залізниць України,
затвердженому постановою Кабінету
Міністрів України від 06.04.1998р. № 457,
Збірнику тарифів та постанові Кабінету
Міністрів України від 20.07.1996р. №774.
Третя особа вважає, що залізниця
недоотримувала належні їй кошти, а
саме, провізна плата утримувалась за
відстань, меншу за фактичну на 59 км. тим,
що тарифні відстані між транзитними
пунктами не змінювались майже 15 років.
Протягом 2011-2012р.р. фактичний маршрут
вагонопотоків з вантажем позивача від
станції Жовтнева до станції Тополі
експорт був закладений через вузлові
станції: Тимкове - Кривий Ріг -
Верхівцеве - Нижньодніпровськ - Лозова -
Красний Лиман - Куп'янськ, та складав 834
км, а провізні платежі нараховувались
за тарифну відстань 775 км. При цьому,
третьою особою, зазначено, що фактично
виконана робота визначається за Планом
формування поїздів, тобто направлення
вагонопотоків за Планом формування
поїздів і є фактично виконаною роботою.
У період з 01.01.2013 по 31.03.2013 згідно з ПФП
2012-2013 маршрут від станції Жовтнева до
Тополі-експорт був закладений через
вузлові станції Жовтнева - Тимкове -
Кривий Ріг - Верхівцеве -
Нижньодніпровськ-Вузол -Чаплине -
Красний Лиман - Куп'янськ-Сортувальний -
Тополі та складав 927 км, що повністю
відповідає розпорядженню Кабінету
Міністрів України від 31.12.2004 № 979-р «Про
схвалення Концепції Державної
цільової програми впровадження на
залізницях швидкісного руху
пасажирських поїздів на 2005-2015 роки» та
ПФП СНД 2012-2013.

Відповідно до ст.77 ГПК України у
судових засіданнях 22.07.2013р., 17.10.2013р.,
30.10.2013р. оголошувалася перерва.

У судовому засіданні 31.03.2014р. після
виходу суду з нарадчої кімнати було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи, заслухавши
пояснення представників сторін, суд
встановив:

Враховуючи те, що позивач відповідно до
ст.22 ГПК України має право до початку
розгляду господарським судом справи по
суті змінити предмет або підставу
позову шляхом подання письмової заяви,
суд розглядає уточненні позовні
вимоги, викладені заяві про зміну
підстав позову та уточнення позовних
вимог від 27.02.2014р. (вх.2-927/14 від 04.03.2014).

30.12.2004р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Миколаївський
глиноземний завод» (далі - Позивач, ТОВ
«МГЗ», Вантажовласник) та Державним
підприємством «Одеська залізниця»
(далі - Відповідач, Одеська залізниця,
Залізниця) був укладений договір про
організацію перевезення та проведення
розрахунків за перевезення та надані
залізницею послуги № 429711/162-П, згідно з
яким Одеська залізниця зобов'язалась
надавати ТОВ «МГЗ» послуги, пов'язані з
перевезенням вантажів, а ТОВ «МГЗ» -
здійснювати оплату цих послуг.

Згідно з п. 2.4 договору Вантажовласник
зобов'язується здійснювати попередню
оплату за перевезення вантажів та
додаткові послуги шляхом
перерахування коштів у сумах,
відповідних до обсягу перевезення та
вагонообігу на під'їзній колії, на
рахунок Залізниці. Одержані кошти
Залізниця зараховує на особовий
рахунок Вантажовласника, зазначений у
п. 2.3 договору.

Відповідно до п. 3.2 договору у міру
виконання перевезення та надання
послуг Залізниця списує з особового
рахунку Вантажовласника відповідні
суми для оплати перевезень вантажів та
додаткових послуг на підставі
перевізних документів.

Згідно з п. 57 Статуту плата за
перевезення вантажів залежить від
відстані, яка визначається згідно з
планом формування поїздів. Крім того,
відповідно до Тарифного керівництва №
1, затвердженого наказом Міністерства
транспорту та зв'язку України 26.03.2009 №
317 (далі - ТК № 1), визначення плати за
вантажні перевезення у складі поїздів
здійснюється за тарифними схемами для
перевезення (п. 1.1 р. IV); плата за
тарифними схемами визначається в
залежності від відстані перевезення (п.
1.2 р. IV).

Виконуючи умови договору за період з
01.01.2013 по 31.03.2013 відповідачем прийнято
до перевезення однорідний вантаж
позивача групою вагонів за накладними:
(№№ 41332586, 41352071, 41352089, 41352097, 41352105, 41352113,
352154, 41352162, 41436379, 41436395, 41436411, 41436429,
41436445, 41511908, 41511924, 41511932, 41511940, 41605643, 41605650,
41605635, 41605684, 41605692, 41661026, 41661067, 41661059, 41661083,
41661091, 41746470, 41746488, 41746496, 41746504, 41746538, 41746520,
41746546, 41811647, 41746561, 41811662, 41811670, 41856592, 41856600,
41856626, 41856675, 41856667, 41943051, 41943069, 41943077,
41856642, 41856659, 41943093, 41943101, 42101527, 42101550, 42101576,
42101584, 42101568, 42198572, 42198564, 42198614, 42198622, 42198630,
42198648, 42278341, 42278366, 42278382,42278424, 42385534, 42385542,
42385567, 42385591, 42385583, 42385609, 42490656, 42490664, 42490672,
42490680, 42490698, 42490714, 42583419, 42583427, 42583443, 42583476,
42657197, 42657205, 42583492, 42657247, 42657270, 42657288, 42657296,
42735779, 42735795, 42735787, 42735845, 42735852, 42816736, 42816744,
42816751, 42735878, 42816777, 42816785, 42816801, 42884353, 42884361,
42884379, 42911081, 42884395, 42911123, 42944728, 42944744,42944751,
42980508).

На підставі телеграми заступника
генерального директора Укрзалізниці №
НР ЦЗМ-14/1761 від 25.12.2012р. з 01.01.2013р. змінено
направлення вагонопотоків та
організацію їх у вантажні поїзди на
залізницях України, та відповідно
внесено зміни до п.3 р.2 Тарифного
керівництва залізниць України (далі -
ТК № 4).

Протягом 1 кварталу 2013р між транзитними
пунктами Жовтнева - Тополі
Укрзалізницею був встановлений
маршрут, який передбачав перетин
станцій Одеської, Придніпровської,
Донецької. Південної залізниць, якому
відповідала відстань - 927 км (вартість
перевезення -28 430 672 грн).

30.10.2009р. між ВАТ "Миколаївський
глиноземний завод, (Замовник) та ТОВ «АТ
Сервіс» (Виконавець) був укладений
договір про надання інформаційних
послуг № 08-09/03/329-П. Предметом договору є
надання оперативної інформації
Замовнику про поточну дислокацію та
просування по залізницях України,
країн СНД та Балтії вагонів з вантажем
ТОВ «МГЗ» з використанням
Інтернет-технологій в режимі
безпосереднього доступу (ошше) по
електронній пошті.

За зазначеним договором ТОВ «МГЗ»
замовило, а ТОВ «АТ Сервіс» надано
послуги слідкування за наступними
вагонами:

у лютому 2013р.: №№ 52799210 (накладна №
42198648), 55644652 (накладна №42278341), 55685309
(накладна № 42278366), 57903940 (накладна №
42198598);

у березні 2013р.: №№ 64450968 (накладна №
42385542), 59534222 (накладна № 42490714), 59301192
(накладна № 42490680), 58094889 (накладна №
42490656), 58086786 (накладна № 42385617), 57563660
(накладна № 42490698), 56047947 (накладна №
42385609), 54747811 (накладна № 42490672), 53654752
(накладна №42385567), 53363859 (накладна №
42278424), 53352720 (накладна № 42385591), 53350765
(накладна № 42583443), 53341509 (накладна №
42490664), 53321006 (накладна № 42385534), 52991510
(накладна № 42657270).

ТОВ «АТ Сервіс» надано ТОВ «МГЗ»
інформацію про фактичні маршрути
слідування у вигляді графічних
малюнків, які розташовані на
офіційному сайті ТОВ «АТ Сервіс» -
ппр://уа§оп.іп&/. На підставі зазначеної
інформації та за допомогою «ТМкарти»,
визначений маршрут слідування вагонів
із вантажем ТОВ «МГЗ» у напрямку від
транзитного пункту Жовтнева до
транзитного пункту Тополі (Додаток № 2
до позовної заяви «Маршрут вагонів, що
відстежувались у лютому 2013р.» та
Додаток № 3 до позовної заяви «Маршрут
вагонів, що відстежувались у березні
2013р.»)

27.03.2013р. між ТОВ «МГЗ» (ліцензіат) та ТОВ
«Науково-впроваджувальна фірма «ТМ
Софт» (ліцензіар) укладений договір №
34/ТМ/111-У, згідно з яким ліцензіару
надано невиключне право користування
комп'ютерною програмою «ТМкарта». До
функціональних можливостей системи
«ТМКарта» належить розрахунок
відстаней маршрутів слідування
вантажних поїздів з урахуванням
відповідних планів формування.

За наслідком слідкування вагонів,
встановлено, що в порушення
встановленого маршруту вантаж
позивача слідував за іншим маршрутом,
який передбачав перетин станцій лише
Одеської та Південної залізниць, якому
відповідала відстань 775км. В результаті
зміни маршруту слідування була
зменшена відстань перевезення на 152 км.
тобто замість 927 км вантаж позивача
прослідував відстань 775км. При цьому,
при розрахунках відповідач стягнув
провізну плату, яка відповідає
відстані - 927 км.

28.03.2013р. позивачем було направлено лист
начальнику Єдиного Одеського Тех ПД та
начальнику Одеської залізниці з
проханням перевірити правильність
нарахування провізної плати з 01.01.2013р.,
здійснити перерахунок тарифу за
перевезення вантажів ТОВ «МГЗ» за
фактичним маршрутом слідування та
перебір платежів зарахувати в рахунок
майбутніх платежів.

Листом № 484 від 03.04.2013р. Тех ПД
повідомило ТОВ «МГЗ», що порівняно із
груднем 2012 року базова ставка тарифу з
січня 2013 року відповідає тарифній
сітці 927 км.

В подальшому позивачем на адресу
відповідача направлена претензія №2
від 20.05.2013р., яка була отримана
останньою 27.05.2013р.

10.06.2013р. на адресу Відповідача був
направлений лист з проханням
повідомити про результати розгляду
претензії до 17.06.2013р. у зв'язку з наміром
ТОВ «МГЗ» звертатися до суду (вих. №
996/101-05-117-05).

У відповіді на претензію (вих. № 2131-01/368
від 17.06.2013р.) Одеська залізниця
повідомила про невизнання вимог ТОВ
«МГЗ», що зумовило звернення позивача
до суду з даним позовом.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, суд
дійшов наступних висновків:

Підставою виникнення позовних вимог є
застосування в розрахунку провізної
плати тарифної відстані 927км, яка
передбачала маршрут слідування
вагонів позивача станціями Одеської,
Придніпровської. Донецької, Південної
залізниць, внаслідок порушення
Відповідачем встановленого маршруту
слідування.

Cтаттею 4Статуту залізниць України,
передбачено, що перевезення
залізницями вантажів, пасажирів,
багажу і вантажобагажу у міжнародному
сполученні здійснюється відповідно до
угод про залізничні міжнародні
сполучення (далі - СМГС). Платежі за
перевезення експортно-імпортних
вантажів здійснюються згідно з
міжнародними угодами та чинним
законодавством (ст. 62 Статуту).

Угода про міжнародне залізничне
вантажне сполучення (СМГС) є чинною в
Україні відповідно до Закону України
"Про правонаступництво України" та
Віденської конвенції про
правонаступництво держав щодо
договорів.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 03.04.93 N 246 "Про угоди щодо
міжнародного залізничного вантажного
та пасажирського сполучення" зазначено
про приєднання Державної
адміністрації залізничного транспорту
України до цих угод і про необхідність
залізницям, морським пароплавствам,
вантажовідправникам та
вантажоодержувачам України
забезпечити виконання цих угод.

Згідно з § 5 ст. 15 СМГС, у випадку
неправильного застосування тарифів чи
помилок в розрахунках при визначенні
провізних платежів, а також у випадку
не утримання платежів, недобір
підлягає уплаті, а перебір - поверненню.

Залізниця, яка проводить розрахунок з
відправником чи отримувачем, стягує
недобори чи повертає перебори згідно з
внутрішніми правилами, що діють на цій
дорозі.

Пунктом 1.9 Правил розрахунків за
перевезення вантажів, затверджених
наказом Міністерства транспорту
України № 644 від 21.11.2000, також
передбачено, що виплата сум перебору
або зарахування перебору в рахунок
майбутніх платежів здійснюється
фінансово-економічною службою
залізниці після перевірки розміру
перебору.

Таким чином, правила розрахунків також
передбачають такий спосіб захисту
порушених прав вантажовласника як
обов'язок залізниці повернути суми
перебору.

Статтею 20 ГК України, яка
кореспондується зі ст. 16 ЦК України,
передбачені основні засоби захисту
прав суб'єктів господарювання та
захисту їх цивільних прав (зокрема,
визнання прав, стягнення збитків,
застосування штрафних та
оперативно-господарських санкцій, та
інше). При цьому їх перелік не є
вичерпним, а тому захист прав може
здійснюватися за допомогою інших
способів, передбачених законодавством,
в т.ч. вони можуть конкретизуватися,
доповнюватися іншими актами
законодавства. Спеціальні засоби
захисту прав суб'єктів господарювання
та захисту їх цивільних прав,
передбачені іншими нормами
законодавства, не входять до
зазначеного переліку, оскільки він
призначений для встановлення
загальних засад захисту цивільних
прав.

Головним інформаційно-обчислювальним
центром Укрзалізниці листом від
16.08.2013р. №ГІОЦ-36/573 надано інформацію,
згідно з якою зазначені у запиті 132
вагони, які слідкували зі ст. Жовтнева
Одеської залізниці до ст. Тополі
Південної залізниці за період з
01.014.2013р. по 31.03.2013р. за 132 накладними СМГС
прослідував з порушенням маршруту.

Згідно зі Статутом Державне
підприємство «Головний
інформаційно-обчислювальний центр
Державної адміністрації залізничного
транспорту України» є державним
підприємством та належить до сфери
управління Міністерства
інфраструктури України та
підпорядковане Державній
адміністрації залізничного транспорту
України. Відповідно до п.2.2.1. Статуту,
одним із основних видів його
діяльності є надання послуг з
оброблення даних обчислювальними
засобами з автоматизованої системи
керування вантажними перевезеннями
Укрзалізниці.

Отже, на думку суду, інформація надана
Державним підприємством «Головний
інформаційно-обчислювальний центр
Державної адміністрації залізничного
транспорту України» є належним
доказом у справі і не може бути
спростована поясненнями інших сторін.

Не відповідність фактичного маршруту
132 вагонів, які слідували зі ст.
Жовтнева Одеської залізниці до ст.
Тополі Південної залізниці за період з
01.01.2013р. по 31.03.2013р. за 132 накладними СМГС
також підтверджується листом
Придніпровської залізниці від 19.08.2013 №
МО-I 04/050, згідно з яким вагони з вантажем
позивача через станції
Придніпровської залізниці не
слідували. Та листом Південної
залізниці від 20.08.2013 № НЗ-1-06/431 про рух
залізничних вагонів з вантажем
позивача за вказаний період згідно з
вказаними накладними у вигляді довідки
№ 8858 у електронному вигляді, яка також
підтверджує невідповідність
фактичного руху вагонів встановленому
тарифним керівництвом.

Крім того, Державна адміністрація
залізничного транспорту України
„Укрзалізниця" у письмовому відзиві на
позов, зазначила, що протягом 2012 та у 1
кварталі поточного року у зв'язку з
проведенням робіт по ремонту
інфраструктури та складними погодними
умовами вагонопотоки зі станції
Жовтнева до Тополі-експорт
направлялись як за маршрутом Миколаїв -
Долинська - Знам'янка - Бурти -
Полтава-Південна -Основа -
Куп'янськ-Сортувальний так і за
маршрутом Жовтнева - Тимкове -Кривий
Ріг - Верхівцеве -
Нижньодніпровськ-Вузол - Чаплине -
Красний - Лиман -
Куп'янськ-Сортувальний.

Таким чином, відповідачем не
спростовано належними доказами зміни
маршруту перевезення вантажів ТОВ
«МГЗ» з відстані 927км. на маршрут, який
передбачає перетин станцій лише
Одеської залізниці та Південної
залізниці (тарифна сітка Укрзалізниці
-775 км).

Поряд з цим, розрахунок провізних
платежів в залежності від відстані
перевезення передбачено: ч.4 ст.57
Статуту залізниць України (плата за
перевезення вантажів залежить від
відстані, яка визначається згідно з
планом формування поїздів); п.п.2.1.,
п.п.1.1, 1.2 р.ІУ Тарифного керівництва № 1
(плата за перевезення вантажів
обчилюється залежно від відстані
перевезень); п.1.5. Правил розрахунків
за перевезення вантажів, затверджених
наказом Мінтрансу України від 21.2000.№
644 (платежі за перевезення експортних
вантажів сплачуються на станції
відправлення за відстань від станції
відправлення до вихідних
прикордонних станцій, включаючи
відстань до державного кордону).

Відповідно до п. п.1.1, 2.1, 2.3 Договору,
надаючи Вантажовласнику послуги
пов'язані з перевезенням вантажів,
Залізниця (Відповідач) зобов'язується
вести облік нарахованих і сплачених
грошових коштів та надавати
Вантажовласнику відповідні
розрахункові документи через станцію
Жовтнева. Для проведення розрахунків і
обліку сплачених грошових коштів
Залізниця відкриває для
Вантажовласника особовий рахунок з
присвоєнням коду № 1429711.

Порядок проведення розрахунків
визначено розділом 3 Договору. Так
згідно з п.п. 3.1, 3.2 Договору, розмір
попередньої оплати та періодичність її
внесення визначається
Вантажовласником, виходячи із
очікуваного обсягу перевезень та
послуг, на підставі діючих тарифів. У
міру виконання перевезень та надання
послуг Залізниця списує відповідні
грошові кошти з особового рахунку
Вантажовласника, на підставі
перевізних документів,
накопичувальних карток, відомостей
плати за користування вагонами
(контейнерами) та інше.

Як встановлено матеріалами справи, в
період з 01.01.2013р. по 31.03.2013р. Залізницею
було нараховане, а ТОВ «МГЗ» відповідно
сплачено плату за перевезення вантажів
за вказаними у Додатку № 1 накладними
за новими тарифними відстанями в сумі 28
430 672 грн., в тому числі:

- у січні 2013 р. - 10 050 040 грн., що
підтверджується переліками №№ 20130103,
20130104, 20130105, 20130108, 20130109, 20130110, 20130111, 20130112,
20130113, 20130114, 20130115, 20130116, 20130119, 20130120, 20130121,
20130122, 20130123, 20130124, 20130125, 20130126, 20130127, 20130128,
20130129,20130130, 20130131;

- у лютому 2013 р. - 8 064 198 грн., що
підтверджується переліками №№ 20130202,
20130203, 20130204, 20130205, 20130206, 20130207, 20130208, 20130209,
20130211, 20130212, 20130213, 20130214, 20130217, 20130218, 20130219,
20130220, 20130221, 20130222, 20130223, 20130225, 20130226, 20130227;

- у березні 2013р. - 10 316 434 грн., що
підтверджується переліками №№ 20130302,
20130303, 20130305, 20130306, 20130308, 20130309, 20130310, 20130311,
20130312, 20130313, 20130314, 20130315, 20130316, 20130317, 20130318,
20130319, 20130320, 20130321, 20130322, 20130323, 20130324, 20130325,
20130326, 20130327, 20130328, 20130329, 20130330, 20130331, 20130402.

Судом приймається до уваги наданий
позивачем розрахунок вартості
перевезення за фактичними маршрутами
слідування в період з 01.01.2013р. по 31.03.2013р.
наведений у Додатку № 1 до позовної
заяви та здійснений у відповідності до
ТК № 1.

Крім того, ні відповідачем, ні третьою
особою не заперечувалась правильність
здійснення розрахунку, а тільки
наголошувалося на тому, що провізна
плата була нарахована виходячи із
тарифної відстані 927 км, встановленої
згідно з телеграмою заступника
генерального директора Укрзалізниці №
НР ЦЗМ-14/1761 від 25.12.2012р., яка передбачала
зміну маршруту слідування вагонів,
тобто перетин вагонів з вантажем
Позивача станцій Одеської залізниці,
Придніпровської залізниці, Донецької
залізниці, Південної залізниці.

Згідно з «Розрахунком провізної плати
за фактичними маршрутами слідування»
вартість перевезення за фактичними
маршрутами слідування в період з
01.01.2013р. по 31.03.2013р. складає 24 601 382 грн., в
тому числі: у січні 2013р. - 8 696 465 грн.; у
лютому 2013р. - 6 978 397грн.; - у березні 2013р. - 8
926 520 грн.

Таким чином, Одеською залізницею
безпідставно нараховано провізну
плату за перевезення вантажів ТОВ
«МГЗ» за новими тарифними відстанями в
сумі 3 829 290 грн. (28 430 672 - 24 601 382),
оскільки, як встановлено судом, вагони
з вантажем Позивача за 132 накладними
прослідували лише станції Одеської та
Південної залізниць відстанню 775км, а
отже провізна плата мала бути утримана
із розрахунку саме фактичної відстані -
775км. Згідно з § 5 ст. 15 СМГС. у випадку
неправильного застосування тарифів чи
помилок в розрахунках при визначенні
провізних платежів, перебір підлягає
поверненню.

Посилання відповідача на те, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню з
огляду на недотримання позивачем
претензійного порядку врегулювання
спору, передбаченого ст.29 Угоди про
міжнародне залізничне вантажне
сполучення (СМГС), згідно з якою, як
зазначив відповідач, претензії мають
пред'являтися по кожній відправці
окремо не приймаються судом до уваги з
огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.29 СМГС: «Претензії
пред'являються по кожній і відправці
окремо, за виключенням претензій про
повернення переборів провізних
платежів. Такі претензії можуть
пред'являтись на декілька відправок».

Крім цього, у пункті 2.9. Роз'яснення
Президії Вищого господарського суду
України від 29.05.2002р. № 04-5/601 «Про деякі
питання практики вирішення спорів, що
виникають з перевення вантажів
залізницею» зазначено, що правила
пред'явлення та розгляду претензій
допускають пред'явлення однієї
претензії про відшкодування за
втрату, псування або пошкодження
вантажу не більше як за п'ятьма
відправками, які завантажені
однорідним вантажем на одній станції
одним відправником на одну станцію
призначення на адресу одного
одержувача. Що ж до претензій, які
пред'являються з інших підстав,
наприклад, про стягнення штрафу за
невиконання плану перевезень або
штрафу за несвоєчасну доставку
вантажів, то кількість об'єднуваних в
одній претензії вимог не обмежується.
Статут не обмежує права позивача
об'єднати кілька вимог в одній
позовній заяві.

З огляду на зазначене, суд дійшов
висновку про відсутність порушень
позивачем вимог статті 58 ГПК України
при поданні позову.

Відповідач також посилається на те, що
перевезення вантажів у міжнародному
сполученні здійснюється відповідно до
угод про залізничні міжнародні
сполучення. Такими угодами є, зокрема,
Угода про міжнародне залізничне
вантажне сполучення (далі - СМГС), яка
діє з 1 листопада 1951 року, та Конвенція
про міжнародні залізничні перевезення
(далі - КОТІФ), до якої Україна
приєдналась згідно з Законом України
від 05.06.2003 N 943-ІУ.

За положенням параграфу 1 статті 30
Угоди про міжнародне залізничне
вантажне сполучення право пред'явлення
позову, який ґрунтується на договорі
перевезення, належить тій особі, яка
має право заявити претензію залізниці.
Позов може бути пред'явлений тільки
після заявлення претензії у
відповідності до вимог статті 29 цієї
Угоди.

У статті 3 цієї Угоди під словами
"залізниця" маються на увазі всі
залізниці однієї країни. Окрім того,
додаток N 19 до Угоди встановлює перелік
назв та адрес органів залізниць,
компетентних для розгляду претензій -
таким єдиним органом в Україні є
Головне комерційне управління
"Укрзалізниці", тому претензію та позов
необхідно заявляти до "Укрзалізниці". З
огляду на зазначене, на думку
відповідача, позивач помилково
всупереч вимогам статті 10 Цивільного
кодексу України, всупереч пункту 6
статті 315 ГК України, пункту 4 Статуту
залізниць України, статті 4 ГПК України
, всупереч статті 3 Угоди, статті 29
Угоди, параграфу 1 статті 30 Угоди про
міжнародне залізничне вантажне
сполучення - пред'явив претензію та
позов до неналежного відповідача - ДП
"Одеська залізниця".

Проте, з такими доводами суд не
погоджується з огляду на наступне.

Так додатком 19 до Угоди про міжнародне
залізничне вантажне сполучення
передбачено перелік назв та адрес
органів залізниць, яким є Головне
комерційне управління "Укрзалізниці",
компетентних для розгляду претензій
згідно СМГС, крім претензій по
переборам провізних платежів та
поверненню сум, сплачених за договором
перевезення, які заявляються
відправниками та отримувачами України.

Поряд з цим переліком передбачено, що
претензії по перебору провізних
платежів та поверненню сум, сплачених
по договору перевезення, направляються
дорогам відправлення України.

Право пред'явлення претензії до
залізниці, яка отримала провізні
платежі передбачено § 3 ст. 29 СМГС:
«Претензії щодо повернення сум,
сплачених по договору перевезення,
можуть бути пред'явлені тією особою,
яка виконала даний платіж, і тільки до
тієї залізничної дороги, яка стягнула
ці кошти».

Правова позиція з цього приводу
викладена в п.2.10 Роз'яснення Президії
Вищого господарського суду України від
29.05.2002р. № 04-5/601 «Про деякі питання
практики вирішення спорів, що
виникають з перевезення вантажів
залізницею». Згідно наведеного пункту
Роз'яснень, спори, що виникають з
договору перевезення, в тому числі у
прямому міжнародному залізничному
сполученні, в яких одним з відповідачів
є орган транспорту, вирішуються
господарським судом за
місцезнаходженням органу транспорту,
на якого Статутом і Правилами
пред'явлення та розгляду претензій
покладено розгляд претензії; це
передбачено статтею 16 ГПК (виключна
підсудність). Водночас необхідно мати
на увазі, що згідно з пунктом 19
названого Додатка перелік
компетентних органів, які розглядають
претензії, що випливають з договору
перевезення, укладеного відповідно до
СМГС, та підстави заявлення позовів, є
вичерпним. Отже, претензії та позови,
які виникають з інших правових
підстав, ніж зазначені у вказаному
пункті 19 (зокрема, по розрахунках за
перевезення та додаткові послуги)
мають пред'являтися та подаватися до
відповідних залізниць, а не до органу,
зазначеному у Додатку N19 до Угоди
("Укрзалізниці").

Аналогічне положення щодо визначення в
якості органу, уповноваженого
розглядати претензій, саме залізниці,
що отримала грошову суму, передбачено і
в оглядовому листі ВГСУ від 29.11.2007р. №
01-8/917 «Про деякі питання судової
практики застосування Статуту
залізниць України, інших норм
транспортного законодавства», зокрема:
«позов в суді про повернення суми,
виплаченої за договором перевезення,
може пред'являтися до залізниці, що
отримала суму, або до залізниці, на
користь якої сума була стягнена».

Під час прийняття рішення суд вирішує
окрім питання, чи мали місце обставини
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами це
підтверджується, зокрема, і наявність
фактичних даних, які мають значення для
вирішення справи, та доказів на їх
підтвердження.

Відповідно до ст.33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.34 ГПК України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Згідно зі ст.43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.44, 49 ГПК України судові
витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача у справі.

Керуючись ст.ст.27, 32, 33, 43, 49, 82-85 ГПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю "Миколаївський
глиноземний завод" до Державного
підприємства "Одеська залізниця" про
стягнення 3829290 грн. задовольнити
повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства
"Одеська залізниця" (65012, м. Одеса, вул.
Пантелеймонівська, 19, ,
п/р №5801 у ПАТ «Альфа-Банк», код
банку 300346) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Миколаївський глиноземний завод" (54051,
м. Миколаїв, пр.. Жовтневий, 471, , п/р 73 в АТ « СБЕРБАНК
РОСП» м. Київ, код банку 320627) грошові
кошти у сумі 3829290 ( три мільйони
вісімсот двадцять дев'ять тисяч двісті
дев'яносто)грн. та 68820 (шістдесят вісім
тисяч вісімсот двадцять) грн. - судового
збору.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку ст.85 ГПК України.

Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

Повний текст рішення складено 07.04.2014р.

Головуючий
Погребна К.Ф.

Суддя
Зайцев Ю.О.

Суддя
Гут С.Ф.