ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2014 року Справа №
904/9623/13

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючий суддя Герасименко І.М.
(доповідач)

судді: Кузнецова І.Л., Сизько І.А.

секретар судового засідання: Мацекос
І.М.

за участю представників сторін:

представник позивача: Лосяков І.В.

представники відповідача:
Соколовський С.І., Романовський Д.С.

представник третьої особи у судове
засідання не з'явився, про час та місце
слухання справи попереджений належним
чином.

розглянувши апеляційну скаргу
Управління капітального будівництва
виконкому міської ради, м. Кривий Ріг,
Дніпропетровська область,

на рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 30.01.2014 р.
у справі № 904/9623/13

за позовом Концерна "СоюзЕнерго",
Дніпропетровська область, м.
Новомосковськ,

до Управління капітального
будівництва виконкому міської ради, м.
Кривий Ріг, Дніпропетровська область,

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача: Управління Державної
казначейської служби України у м.
Кривому Розі Дніпропетровської
області, м. Кривий Ріг,
Дніпропетровська область,

про стягнення 1 322 661 грн. 77 коп.;

В С Т А Н О В И В :

Концерн "СоюзЕнерго" звернувся до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовом до управління
капітального будівництва виконкому
міської ради м.Кривого Рогу за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача, управління
Державної казначейської служби
України у м. Кривому Розі
Дніпропетровської області в якому
просить стягнути з відповідача 1 322 661,
77 грн. із них: сума основного боргу у
розмірі 1 257 204, 00 грн.; сума штрафних
санкцій у розмірі 65 457, 77 грн. із них:
сума пені - 44 894, 74 грн.; сума 3% річних - 20
563,03 грн. та витрати за сплату судового
збору 26 453, 24 грн.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 30.01.2014р.
по справі №904/9623/13 (суддя -Кармазіна Л.П.)
позов задоволено повністю. Стягнуто з
управління капітального будівництва
виконкому міської ради на користь
концерна "СоюзЕнерго" суму основного
боргу у розмірі 1 257 204 грн. 00 коп., пеню у
розмірі 44 894 грн. 74 коп., 3% річних у
розмірі 20563 грн. 03 коп. та суму
сплаченого судового збору у розмірі 26453
грн. 24 коп.

Не погодившись з рішенням
господарського суду Дніпропетровської
області від 30.01.2014р. у справі № 904/9623/13,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій зазначає, що рішення
суду першої інстанції винесено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, а також з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи. В своїй
апеляційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення господарського суду
Дніпропетровської області по справі
№904/9623/13 від 30.01.2014р., в частині
задоволення позовних вимог щодо
стягнення з Управління капітального
будівництва виконкому Криворізької
міської ради пені в розмірі 44 894, 74 грн.,
3% річних у розмірі 20 563,03 грн. та суму
сплаченого судового збору у розмірі 26
453, 24 грн. на користь Концерну
«СоюзЕнерго», та прийняти нове, яким
частково відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог щодо
стягнення пені, 3% річних та судового
збору.

В судовому засіданні
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду 13.03.2014р.
представники відповідача підтримали
апеляційну скаргу; представник
позивача просить рішення суду залишити
без змін; представник третьої особи у
судове засідання не з'явився, про час та
місце слухання справи попереджений
належним чином. По справі оголошено
перерву до 25.03.2014р.

В судовому засіданні
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду 25.03.2014р.
представники відповідача підтримали
апеляційну скаргу; представник
позивача просить рішення суду залишити
без змін; представник третьої особи у
судове засідання не з'явився, про час та
місце слухання справи попереджений
належним чином, тому колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу у
їх відсутності.

Колегія суддів, дослідивши
докази по справі, в їх сукупності,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається,
що між концерном "СоюзЕнерго"
(постачальник-позивач) та управлінням
капітального будівництва виконкому
міської ради м. Кривого Рогу
(замовник-відповідач) укладено договір
№25 від 07.05.2013 року, відповідно до умов
якого постачальник зобов'язується у 2013
році поставити замовникові обладнання
для об'єкта "Напірний каналізаційний
колектор від КНС-8 Центральної станції
аерації", а замовник - прийняти та
оплатити таке обладнання, визначене в
асортименті, кількості та за цінами,
які зазначені у специфікаціях (додаток
№1).(а.с.13-15).Крім того, відповідно до п.3.1.
договору, ціна цього договору
становить 1 257 204,00 грн., у тому числі
ПДВ: 209 534, 00 грн.

Згідно з пунктом 4.1. цього
договору, розрахунки проводяться
шляхом оплати замовником
постачальнику 100 % вартості закупки по
факту поставки обладнання на склад
замовника, а також згідно
представленого рахунку та отриманих
накладних на обладнання
(Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг,
вул. Електрозаводська, 42).

Строк поставки обладнання
сторони встановили наступним чином: до
31.05.2013 року з дня підписання договору
(п.5.1. договору). Крім того, пунктом 5.2.
встановлено, що місцем поставки
обладнання є Дніпропетровська обл., м.
Кривий Ріг, вул. Електрозаводська, 42.

Відповідно до ст. 265 Господарського
кодексу України, за договором поставки
одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно з приписами ст.ст. 525, 526 ЦК
України та ст. 193 ГК України цивільні та
господарські зобов'язання мають бути
виконані належним чином і у
встановлений договором строк, а
одностороння відмова від виконання
зобов'язань не допускається, крім
випадків, передбачених законом.

Відповідно до статті 655 Цивільного
кодексу України, за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму. Стаття 663 Цивільного
кодексу України передбачає, що
продавець зобов'язаний передати товар
покупцеві у строк, встановлений
договором купівлі-продажу, а якщо зміст
договору не дає змоги визначити цей
строк, - відповідно до положень статті
530 цього Кодексу.

Зі змісту статті 712 ЦК України
вбачається, що за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини першої статті 692
ЦК України, покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач поставив на адресу відповідача
обладнання, яке передбачене умовами
договору ,в тому числі - відповідно до
укладеної між сторонами специфікації
(а.с.16), про що свідчить наявні в
матеріалах справи товарно-транспортна
накладна від 21.05.2013р. (а.с.20) та видаткова
накладна №РН-00490 від 21.05.2013 року на суму
1 257 204грн. 00 коп., які підписані без
зауважень уповноваженими представника
сторін та скріплені печатками
підприємств позивача та відповідача, а
також довіреністю серії НБЕ №182135/55 від
20.05.2013р., виданою на ім'я Соколовського
С.І. (а.с. 19).

Відповідно до п. 4.1. договору, позивач
виставив відповідачу на оплату рахунок
№СФ-0000414 від 21.05.2013 року, копія якого
міститься в матеріалах справи (а.с.17),
але в порушення свої зобов'язань,
відповідач повну оплату отриманого від
позивача товару не здійснив, у зв'язку з
чим у відповідача перед позивачем
виникла заборгованість у розмірі 1 257
204грн. 00 коп.

З метою досудового врегулювання спору,
позивач звернувся до відповідача з
вимогою №668 від 07.10.2013 року, якою просив
управління капітального будівництва
виконкому міської ради м. Кривого Рогу
погасити існуючу заборгованість у
розмірі 1 257 204грн. 00 коп. (а.с.22-23). У
відповідь на цю вимогу, відповідач
листом Вих.№05-7/67 від 16.10.2013р. повідомив,
що станом на 01.10.2013р. у відповідача
обліковується заборгованість перед
позивачем в загальній сумі 1 257 204грн. 00
коп. Управління капітального
будівництва виконкому міської ради
сумісно з фінансовим управлінням
виконкому міської ради веде роботу,
щодо погашення кредиторської
заборгованості за поточний 2013рік
(а.с.24).

Посилаючись на несплату відповідачем
наявної заборгованості, позивач
звернувся до відповідача з претензією
Вих. №722 від 24.10.2013 року, якою просив
погасити заборгованість. (а.с.25-26), у
відповідь на яку відповідач повідомив,
що станом на 01.11.2013р. у відповідача
обліковується заборгованість перед
позивачем в загальній сумі 1 257 204грн. 00
коп. При наявності зареєстрованої
заборгованості та при наявності коштів
на реєстраційному рахунку управління
капітального будівництва виконкому
міської ради, платіжні документи
знаходяться в УДКСУ в м. Кривому Розі
без виконання. Також, відповідач
зазначив, що у випадку звернення
позивача до господарського суду,
відповідач просив залучити управління
державної казначейської служби
України в м. Кривому Розі в якості
третьої особи до судового провадження
за позовом (а.с.29).

Наявність боргу підтверджується
матеріалами справи та не заперечується
відповідачем, тому суд першої
інстанції дійшов вірного висновку щодо
того, що відповідач свої зобов'язання з
оплати отриманого від позивача
обладнання не здійснив, заборгованість
відповідача перед позивачем становить
1 257 204 грн. 00 коп., що підтверджується
наявними в матеріалах справи доказами
та обґрунтовано стягнув з відповідача
вищезазначену суму боргу.

Щодо заперечень відповідача з того
приводу, що основною причиною
виникнення кредиторської
заборгованості є затримка у проведенні
платежів органами Державної
казначейської служби України, а
відповідач не має можливості вплинути
на ситуацію, що склалася, суд зазначає,
що боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання
через відсутність у нього необхідних
коштів, оскільки згадане правило
обумовлено замінністю грошей, як їх
юридичною властивістю. Тому, суд
обґрунтовано відхилив доводи боржника
(відповідача) стосовно його посилання
на неможливість виконання грошового
зобов'язання через відсутність
необхідних коштів (стаття 607 ЦК України)
та на відсутність його вини в
виникненні заборгованості(статті 614, 617
ЦК України чи стаття 218 ГК України).(п.1.10.
Постанови пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань" №14 від
17 грудня 2013 року).

За вказаних обставин, рішення суду в
частині стягнення основного боргу не
підлягає зміні чи скасуванню.

Щодо позовних вимог позивача про
стягнення з відповідача пені у розмірі
44 894 грн. 74 коп., то колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції було
невірно застосовані норми
матеріального права.

Так, відповідно до частини першої
статті 216 Господарського кодексу
України, учасники господарських
відносин несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Дійсно, частиною 1 статті 546 Цивільного
кодексу України передбачено, що
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Крім того, Законом України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
(надалі-Закон) встановлено, що його
норми регулюють договірні
правовідносини між платниками та
одержувачами грошових коштів щодо
відповідальності за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань.

Але судом першої інстанції не було
враховано те, що відповідно до ст. 1
цього Закону, платники грошових коштів
сплачують на користь одержувачів цих
коштів за прострочку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін. Розмір пені, передбачений
статтею 1 цього Закону, обчислюється
від суми простроченого платежу та не
може перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня (ст. 3 Закону).

Таким чином, нарахування пені
відповідно до цього Закону, можливе
лише у тому разі, коли вона встановлена
за згодою сторін.

Зі змісту договору поставки №25 від
07.05.2013р. вбачається, що в пункті 6.4.
договору встановлено те, що у разі
затримки поставки обладнання або
поставки не в повному обсязі, заявленої
замовником при закупівлі обладнання за
бюджетні кошти постачальник сплачує
Замовнику пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
непоставленого обладнання за кожний
день затримки. Що стосується пені за
несвоєчасне виконання грошового
зобов'язання, то вона в договорі
поставки не встановлена, тобто її
нарахування та стягнення є
безпідставним і рішення суду в цій
частині необхідно скасувати на
підставі п.4 ч.1 ст.104 ГПК України.

Що стосується позовних вимог позивача
про стягнення з відповідача 3% річних у
розмірі 20563 грн. 03 коп., то відповідно ст.
625 ЦК України боржник, який прострочив
виконання грошових зобов'язань на
вимогу кредитора, зобов'язаний
сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також 3 відсотка
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Зважаючи на те, що факт поставки
позивачем обладнання відповідачу є
доведеним матеріалами справи, а оплата
вказаного обладнання відповідачем
проведена не була, перевіривши наданий
позивачем розрахунок 3% річних за
неналежне виконання відповідачем
своїх зобов'язань, суд обґрунтовано та
законно стягнув з відповідача 3%
річних, що становить суму 20 563 грн.03 коп.
і в цій частині рішення суду не
підлягає зміні чи скасуванню.

Судовий збір по справі стягнути зі
сторін пропорційно задоволених
позовних вимог (стаття 49
Господарського процесуального кодексу
України).

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст.99,101,103,104,105 ГПК України,
апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління
капітального будівництва виконкому
міської ради, м. Кривий Ріг,
Дніпропетровська область, -
задовольнити частково.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 30.01.2014
року по справі №904/9623/13, - скасувати
частково.

Викласти резолютивну частину рішення в
наступній редакції:

Позов задовольнити частково. Стягнути
з Управління капітального будівництва
виконкому міської ради (50101,
Дніпропетровська область, м. Кривий
Ріг, площа Радянська, 1, р/р 1194 в
ГУДКУ в Дніпропетровській області, МФО
805012, ) на користь
Концерна "СоюзЕнерго" (51200,
Дніпропетровська область, м.
Новомосковськ, вул.Спаська,8, р/р
7001 в КБ "Приватбанк" м.
Дніпропетровська, МФО 305299, ) суму основного боргу 1 257 202 грн.
00 коп., 3% річних у розмірі 20 565 грн. 03
коп. та суму судового збору за подання
позовної заяви у сумі 25 555,34 грн., в іншій
частині позову відмовити.

Стягнути з Концерна "СоюзЕнерго" (51200,
Дніпропетровська область,
м.Новомосковськ, вул.Спаська,8, р/р
7001 в КБ "Приватбанк"
м.Дніпропетровська, МФО 305299, ) на користь Управління
капітального будівництва виконкому
міської ради (50101, Дніпропетровська
область, м. Кривий Ріг, площа Радянська,
1, р/р 1194 в ГУДКУ в
Дніпропетровській області, МФО 805012, ) судовий збір за подання
апеляційної скарги у сумі 4 489, 48 грн.

Доручити господарському суду
Дніпропетровської області видати
накази по справі.

Постанова може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України на
протязі 20 днів.

Повний текст постанови підписано
31.03.2014р.

Головуючий
І.М. Герасименко

Судді
І.Л. Кузнецова

І.А. Сизько