м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 12/240-48/25 12.02.14
За заявою відділу державної
виконавчої служби Солом'янського
районного управління юстиції у місті
Про зміну порядку та способу
виконання рішення суду
За позовом ОСОБА_1
До Товариства з обмеженою
відповідальністю «Мегапром»
Про стягнення вартості
Суддя: Ковтун С. А.
Суддя: Смирнова Ю.М.
Суддя: Удалова О. Г.
Представники сторін:
від заявника Пацюк К.І. (за
від позивачів ОСОБА_1,
від відповідача не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
10.12.2012 р. у справі господарського суду
міста Києва № 12/240-48/25 прийнято рішення,
яким було частково задоволено позовні
вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Зокрема,
вирішено стягнути з товариства з
обмеженою відповідальністю «Мегапром»
грн. державного мита, 50,7 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу, та стягнути з
товариства з обмеженою
відповідальністю «Мегапром» на
грн. державного мита, 50,68 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.
14.01.2013 р. видано відповідні накази.
Відділ державної виконавчої служби
Солом'янського районного управління
юстиції у місті Києві звернувся до суду
з заявою про зміну способу виконання
рішення шляхом звернення стягнення на
заставлене майно. Заява мотивована
наступним.

На виконанні у відділі державної
виконавчої служби Солом'янського РУЮ у
м. Києві перебуває виконавче
провадження ВП № 36198836 з виконання
наказу господарського суду міста Києва
12/240-48/25 від 14.01.2013 р. про стягнення з
товариства з обмеженою
відповідальністю «Мегапром» на
користь ОСОБА_1 1786035,37 грн..

На час подання заяви про зміну способу
та порядку виконання судового рішення
боржник рішення суду виконав частково,
сплативши стягувачу 24559,86 грн..

Органом виконання рішень встановлено,
що за ТОВ «Мегапром» зареєстроване
нерухоме майно, а саме: квартира в м.
Києві по вул. Народного Ополчення, 2,
офісне приміщення в м. Києві по вул.
Народного Ополчення 2, гараж в м. Києві
по вул. Автопаркова 5, та будівля в м.
Луганськ, по вул. Рудя 17.

23.04.2013 р. та 21.05.2013 р. державним
виконавцем складені акти опису та
арешту майна, належного боржнику - ТОВ
«Мегапром», а саме: квартири та
офісного приміщення в м. Києві по вул.
Народного Ополчення,2, та гаража на вул.
Автопаркова, 5 в м. Києві.

Крім того, 03.12.2013 р. державним
виконавцем накладено арешт та описано
гаражний комплекс, що знаходиться по
вул. Автопаркова, 5 у м. Києві, а також
раніше - будівлю інженерного корпусу
літ. 1-4 загальною площею 3732, 8 м. кв, яка
знаходиться в м. Луганськ, вул. Рудя, 17 Б.

Відповідно до витягу про реєстрацію у
Державному реєстрі іпотек дане майно
знаходиться в іпотеці в ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль».

Банк - є іпотекодержателем, тобто
кредитором за основним зобов'язанням
та має пріоритет, переважне право на
нерухоме майно ТОВ «Мегапром».

У той же час, на думку органу виконання
рішень, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають вищий
пріоритет.

Так, орган виконання рішень вважає, що
для задоволення вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2
можливе звернення стягнення на предмет
застави в порядку ст. 54 Закону України
«Про виконавче провадження».

Ухвалою суду від 03.02.2014 р. заяву
призначено до розгляду.

Позивачі повністю підтримали мотиви,
викладені в заяві органу виконання
рішень.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 9 від
17.10.2012 р. «Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України» (далі -
Постанова) у застосуванні приписів
статті 121 ГПК господарським судам
необхідно мати на увазі таке.

Господарський суд на підставі статті 121
ГПК має право за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора чи
його заступника або за власною
ініціативою у виняткових випадках
залежно від обставин справи
відстрочити, розстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови (далі -
рішення), змінити спосіб та порядок їх
виконання.

Оскільки згадана стаття не обмежує
відповідне право господарського суду
певним строком, воно може бути
реалізоване у будь-який час після
набрання рішенням законної сили і до
його фактичного повного виконання, в
межах строку пред'явлення наказу до
виконання. Також не обмежується право
заявника на повторне звернення з
відповідною заявою, якщо вона вже
розглядалася судом.

Відповідно до п. 7.1.1 Постанови під
зміною способу і порядку виконання
рішення слід розуміти прийняття
господарським судом нових заходів для
реалізації рішення в разі неможливості
його виконання у порядку і способом,
раніше встановленими. Наприклад, зміна
способу виконання рішення можлива
шляхом видозмінення зазначеної у
рішенні форми (грошової чи майнової)
виконання, тобто за відсутності у
боржника присудженого позивачеві
майна в натурі або грошових коштів,
достатніх для покриття заборгованості.

Змінюючи спосіб і порядок виконання
судового рішення, суд не може змінювати
останнє по суті.

Підставою для зміни способу та порядку
виконання рішення можуть бути
конкретні обставини, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим у визначений строк або
встановленим господарським судом
способом. При цьому слід мати на увазі,
що згоди сторін на вжиття заходів,
передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття
не вимагає, і господарський суд
законодавчо не обмежений будь-якими
конкретними термінами відстрочки чи
розстрочки виконання рішення. Проте,
вирішуючи питання про відстрочку чи
розстрочку виконання рішення, зміну
способу і порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

Якщо у відповідача відсутні кошти на
рахунку в банку або коли їх не вистачає
для покриття заборгованості,
господарський суд може змінити спосіб
виконання рішення і видати наказ про
звернення стягнення на його майно.
Оскільки майно боржника, на яке може
бути звернуто стягнення, визначається
державним виконавцем у порядку,
встановленому Законом України «Про
виконавче провадження», господарський
суд у своєму наказі не зобов'язаний
зазначати конкретне майно, а має
вмістити в ньому лише вказівку про
звернення стягнення на майно у сумі, що
підлягає стягненню за рішенням
господарського суду. Наведене не
виключає права господарського суду з
метою захисту у найбільш ефективний та
справедливий спосіб порушених
відповідачем майнових прав позивача
зазначити у виданому ним наказі й
конкретне майно відповідача, на яке
слід звернути стягнення, якщо в
розпорядженні суду є достовірні дані
про його наявність у відповідача.

Органом виконання рішень не наведено
конкретних обставини, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим у визначений строк або
встановленим господарським судом
способом.

Крім того, відповідно до ст. 54
Закону України «Про виконавче
провадження», звернення стягнення на
заставлене майно в порядку примусового
виконання допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача-заставодержателя.

Для задоволення вимог стягувачів, які
не є заставодержателями, стягнення на
заставлене майно боржника може бути
звернуто у разі:

- виникнення права застави після
винесення судом рішення про стягнення
з боржника коштів;

- якщо вартість предмета застави
перевищує розмір заборгованості
боржника заставодержателю.

Як вбачається за наданих суду
матеріалів право застави у банку
виникло 23.04.2004 р., тобто ще до винесення
рішення у справі № 12/240-48/25, а вартість
заставленого майна товариства з
обмеженою відповідальністю «Мегапром»
є значно меншою, ніж заборгованість
перед банком.

Наданими органом виконання рішень
матеріалами не доведено неможливість
виконання рішення суду щодо стягнення
грошових коштів, відтак доводи
заявника про можливість задоволення
вимог стягувача шляхом звернення
стягнення на майно боржника є
необґрунтованими.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 86, 121 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви відділу державної
виконавчої служби Солом'янського
районного управління юстиції у місті
Києві відмовити.

Суддя
С. А. Ковтун (головуючий)

Суддя
Ю. М. Смирнова

Суддя
О. Г. Удалова