ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"25" березня 2014 р.
Справа № 17/123

Суддя Андрійчук О.В., розглянувши
скаргу фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 на дії органу ДВС

у справі

за позовом Відкритого акціонерного
товариства "Райффайзен Банк Аваль" в
особі Рівненської обласної дирекції
Відкритого акціонерного товариства
"Райффазен Банк Аваль"

до відповідача фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

про звернення стягнення на заставлене
майно,

Учасники процесу:

від стягувача: Огороднік О.В., дов. № 534/12
від 23.10.2012 року

від боржника: адвокат ОСОБА_5, договір
від 24.02.2014 року

від органу ДВС: Черпак М.Л., дов. від
08.01.2014 року

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Рівненської області від 21.10.2009 року
(суддя Петухов М.Г.), яке залишено без
змін постановою Львівського
апеляційного господарського суду від
21.12.2009 року, позов задоволено.

12.02.2010 року на виконання рішення
господарського суду Рівненської
області від 21.10.2009 року видано накази №
17/123, якими звернено стягнення на
заставлене згідно з договором застави
№ 010/89-07/579/1 від 28.05.2008 року майно, а саме:
навантажувач фронтальний, марки СLG 835,
рік випуску: 2008, заводський номер
НОМЕР_1, двигун НОМЕР_2, реєстраційний
номер НОМЕР_3, зареєстрований згідно
свідоцтва про реєстрацію машини серії
НОМЕР_4, видане Здолбунівською
райінспекцією держтехнагляду
Рівненської обласної
держадміністрації 26.05.2008 року, для
погашення заборгованості фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 перед
Відкритим акціонерним товариством
"Райффайзен Банк Аваль" в особі
Рівненської обласної дирекції
Відкритого акціонерного товариства
"Райффазен Банк Аваль" за кредитним
договором № 010/89-07/579 від 27.05.2008 року в
сумі 43 351,90 дол. США, що згідно з курсом
гривні щодо іноземних валют,
встановленого станом на 10.08.2009 року,
становить 333 974,37 грн. та 3 339,74 грн.
витрат по сплаті держмита та 236,00 грн.
витрат по інформаційно-технічному
забезпеченню судового процесу.

21.04.2010 року відповідачем у справі
подано заяву про відстрочку виконання
рішення від 29.10.2009 року, яку ухвалою
господарського суду від 19.05.2010 року
залишено без задоволення.

24.02.2014 року постановою відділу
примусового виконання рішень
управління ДВС Головного управління
юстиції у Рівненській області відкрито
виконавче провадження ВП №42219178 з
примусового виконання наказу № 17/123 від
12.02.2010 року про стягнення з боржника на
користь стягувача 3 339,74 грн. державного
мита та 236,00 грн. витрат по
інформаційно-технічному забезпеченню
судового процесу (всього на суму 3 574,74
грн.).

12.03.2014 року через службу діловодства
господарського суду боржник, не
погоджуючись з діями державного
виконавця, вчиненими в ході
примусового виконання наказу № 17/123 від
12.02.2010 року, подав відповідну скаргу.

Розпорядженням керівника апарату суду
№ 01-04/48/2014 від 12.02.2014 року у зв'язку з
обранням Петухова М.Г. суддею
Рівненського апеляційного
господарського суду та відрахування
його зі штату господарського суду
Рівненської області за результатами
автоматичного розподілу справу № 17/123
передано на розгляд судді Андрійчук
О.В.

Ухвалою суду від 12.03.2014 року справу №
17/123 прийнято до свого провадження,
розгляд скарги призначено на 25.03.2014
року.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 121-2 ГПК України
скарги на дії чи бездіяльність органів
Державної виконавчої служби щодо
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів можуть бути подані
стягувачем, боржником або прокурором
протягом десяти днів з дня вчинення
оскаржуваної дії, або з дня, коли
зазначеним особам стало про неї відомо,
або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Скарги на дії органів Державної
виконавчої служби розглядаються
господарським судом, про час і місце
якого повідомляються ухвалою стягувач,
боржник чи прокурор та орган виконання
судових рішень. Неявка боржника,
стягувача, прокурора чи представника
органу Державної виконавчої служби в
судове засідання не є перешкодою для
розгляду скарги.

У судове засідання з'явилися
представники стягувача, боржника та
органу ДВС.

24.03.2014 року через службу діловодства
господарського суду від органу ДВС
надійшли письмові пояснення на скаргу,
згідно з якими останній вважає її
необґрунтованою та такою, що не може
бути задоволена з тих підстав, що наказ
господарського суду відповідає
вимогам ст. 18 Закону України "Про
виконавче провадження", а строк
пред'явлення його до виконання
перервався у зв'язку з пред'явленням
виконавчого документа до виконання
02.03.2010 року та розпочався заново 26.12.2013
року у зв'язку з поверненням його
стягувачу за відсутності майна, на яке
можна звернути стягнення.

Як вбачається зі скарги боржника,
відділом примусового виконання рішень
управління ДВС Головного управління
юстиції у Рівненській області винесено
постанову ВП № 42219178 від 24.02.2014 року про
відкриття виконавчого провадження з
примусового виконання наказу № 17/123 про
стягнення з боржника на користь
стягувача 3 339,74 грн. державного мита та
236,00 грн. витрат по
інформаційно-технічному забезпеченню
судового процесу (всього на суму 3 574,74
грн.), виданого господарським судом
12.02.2010 року.

Вказана постанова направлена на адресу
боржника 25.02.2014 року, що стверджується
штемпелем підприємства зв'язку на
конверті, та отримана боржником 28.02.2014
року.

Не погоджуючись з вказаною постановою,
боржник 06.03.2014 року подав скаргу, в якій
просить визнати її протиправною та
скасувати, а також зобов'язати
державного виконавця винести
постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження.

В обґрунтування підстав поданої скарги
боржник посилається на те, що наказ
господарського суду не відповідає
вимогам п. ч. 1 ст. 19 Закону України «Про
виконавче провадження», оскільки в
ньому зазначено невірну адресу
стягувача, а також на те, що виконавчий
документ пред'явлений до виконання
після закінчення строку пред'явлення
його до виконання, визначеного п. 1 ч. 1
ст. 21 Закону України «Про виконавче
провадження» (в редакції , що діяла
станом на дату видачі виконавчого
документа).

Суд, розглянувши скаргу боржника,
встановив таке.

Стосовно невідповідності виконавчого
документам вимогам ст. 19 Закону України
«Про виконавче провадження» (в
редакції, що діяла станом на дату
видачі виконавчого документа), то за
вимогами вказаної статті у виконавчому
документі повинні бути зазначені назва
документа, дата видачі та найменування
органу, посадової особи, що видали
документ; дата і номер рішення, за яким
видано виконавчий документ;
найменування (для юридичних осіб) або
ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за
його наявності для фізичних осіб)
стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи перебування
(для фізичних осіб), ідентифікаційний
код суб'єкта господарської діяльності
стягувача та боржника за його
наявності (для юридичних осіб),
індивідуальний ідентифікаційний номер
стягувача та боржника за його
наявності (для фізичних осіб -
платників податків), а також інші
відомості, якщо вони відомі суду чи
іншому органу, що видав виконавчий
документ, які ідентифікують стягувача
та боржника чи можуть сприяти
примусовому виконанню, такі як дата і
місце народження боржника та його
місце роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника тощо;
резолютивна частина рішення; дата
набрання чинності рішенням; строк
пред'явлення виконавчого документа до
виконання. Виконавчий документ має
бути підписаний уповноваженою
посадовою особою і скріплений
печаткою.

Як вбачається з наказу господарського
суду від 12.02.2010 року про стягнення з
боржника на користь стягувача 3 339,74 грн.
державного мита та 236,00 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу (всього на суму 3 574,74
грн.), останній відповідає вимогам ст. 19
Закону України «Про виконавче
провадження», оскільки містить усі
необхідних реквізитів, зокрема
найменування та ім'я стягувача і
боржника відповідно; місцезнаходження
стягувача та місце проживання
боржника; ідентифікаційний код
стягувача та індивідуальний номер
боржника тощо.

Стосовно посилань боржника на невірну
адресу стягувача, то по-перше, її
відсутність, а не вірне зазначення,
може свідчити про невідповідність
виконавчого документа встановленим
вимогам, а по-друге, адреса стягувача,
зазначена в наказі, відповідає
місцезнаходженню обласної дирекції
стягувача, в особі якої останнім
пред'явлено позов.

Зважаючи на викладене, враховуючи, що
наказ господарського суду № 17/123 від
12.02.2010 року відповідає встановленим
вимогам, відтак підстави для визнання
постанови ВП № 42219178 від 24.02.2014 року про
відкриття виконавчого провадження з
примусового виконання наказу № 17/123 про
стягнення з боржника на користь
стягувача 3 339,74 грн. державного мита та
236,00 грн. витрат по
інформаційно-технічному забезпеченню
судового процесу (всього на суму 3 574,74
грн.) недійсною з цих підстав відсутні.

Щодо посилань боржника про наявність
підстав для відмови у відкритті
виконавчого провадження у зв'язку із
пропуском встановленого строку
пред'явлення виконавчого документа до
виконання, то судом встановлено таке.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про
виконавче провадження» (в редакції, що
діяла станом на дату видачі
виконавчого документа) передбачено, що
виконавчі документи можуть бути
пред'явлені до виконання в такі строки:
виконавчі листи та інші судові
документи - протягом трьох років.

У наказі господарського суду № 17/123 від
12.02.2010 року встановлено строк
пред'явлення його до виконання - 22.12.2013
року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону
України «Про виконавче провадження» (в
редакції, що діяла станом на дату
винесення оскаржуваної постанови)
державний виконавець відмовляє у
відкритті виконавчого провадження у
разі пропуску встановленого строку
пред'явлення документів до виконання.

Разом з тим, судом встановлено, що
вперше виконавче провадження з
примусового виконання наказу
господарського суду № 17/123 від 12.02.2010
року про стягнення з боржника на
користь стягувача 3 339,74 грн. державного
мита та 236,00 грн. витрат по
інформаційно-технічному забезпеченню
судового процесу (всього на суму 3 574,74
грн.) відкрите згідно з постановою ВП №
17851387 відділу ДВС Здолбунівського
районного управління юстиції від 02.03.2010
року.

15.03.2010 року відповідно до постанови про
передачу матеріалів виконавчого
провадження, винесеної заступником
начальника Головного управління
юстиції у Рівненській області, зведене
виконавче провадження про стягнення
заборгованості з боржника на користь
третіх осіб та держави в розмірі 1 470 695,05
грн. передано до підрозділу
примусового виконання рішень відділу
ДВС Головного управління юстиції у
Рівненській області.

26.12.2013 року постановою ВП № 41378230
відділу примусового виконання рішень
управління ДВС Головного управління
юстиції у Рівненській області наказ
господарського суду № 17/123 від 12.02.2010
року про стягнення з боржника на
користь стягувача 3 339,74 грн. державного
мита та 236,00 грн. витрат по
інформаційно-технічному забезпеченню
судового процесу (всього на суму 3 574,74
грн.) повернуто стягувачу за
відсутності у боржника майна, на яке
можливо звернути стягнення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України
«Про виконавче провадження» (в
редакції, що діяла станом на дату
винесення оскаржуваної постанови)
строки пред'явлення виконавчого
документа до виконання перериваються
пред'явленням виконавчого документа до
виконання.

Після переривання строку пред'явлення
виконавчого документа до виконання
перебіг строку поновлюється. Час, що
минув до переривання строку, до нового
строку не зараховується. У разі
повернення виконавчого документа
стягувачу у зв'язку з неможливістю в
повному обсязі або частково виконати
рішення строк пред'явлення виконавчого
документа до виконання після
переривання встановлюється з дня його
повернення, а в разі повернення
виконавчого документа у зв'язку із
встановленою законом забороною щодо
звернення стягнення на майно чи кошти
боржника, а також проведення інших
виконавчих дій стосовно боржника, - з
моменту закінчення дії відповідної
заборони (ч.ч. 1, 2 ст. 23 Закону України
«Про виконавче провадження»).

Таким чином, у зв'язку із пред'явленням
наказу господарського суду № 17/123 від
12.02.2010 року до виконання відбулося
переривання встановленого строку
пред'явлення до виконання, а новий
строк його пред'явлення розпочався
26.12.2013 року.

За приписами ч. 5 ст. 47 Закону України
"Про виконавче провадження" повернення
виконавчого документа стягувачу не
позбавляє його права повторно
пред'явити виконавчий документ до
виконання протягом строків,
встановлених ст. 22 цього Закону.

Відтак, підстави для відмови у
відкритті виконавчого провадження у
зв'язку із пропуском встановленого
строку пред'явлення наказу
господарського суду № 17/123 від 12.02.2010
року до виконання відсутні.

У силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про
виконавче провадження" виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

За ст. 11 Закону України "Про виконавче
провадження" державний виконавець
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 9.13. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17.10.2012 року № 9 "Про деякі питання
практики виконання рішень, ухвал,
постанов господарських судів України"
за результатами розгляду скарги
виноситься ухвала, в якій
господарський суд або визнає доводи
заявника правомірними і залежно від їх
змісту визнає постанову державного
виконавця щодо здійснення заходів
виконавчого провадження недійсною, або
визнає дії чи бездіяльність органу
Державної виконавчої служби
незаконними, чи визнає недійсними
наслідки виконавчих дій, або зобов'язує
орган державної виконавчої служби
здійснити певні виконавчі дії, якщо він
ухиляється від їх виконання без
достатніх підстав, або визнає доводи
скаржника неправомірними і скаргу
відхиляє.

При цьому господарський суд не вправі
самостійно вчиняти ті чи інші дії,
пов'язані із здійсненням виконавчого
провадження, замість державного
виконавця (наприклад, відкривати або
закінчувати виконавче провадження),
але може зобов'язати державного
виконавця здійснити передбачені
законом дії, від вчинення яких той
безпідставно ухиляється.

Частиною 3 ст. 121-2 ГПК України
передбачено, що за результатами
розгляду скарги виноситься ухвала, яка
надсилається стягувачеві, боржникові
та органові виконання судових рішень.
Ухвалу може бути оскаржено у
встановленому цим Кодексом порядку.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
86, 121-2 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 на дії відділу
примусового виконання рішень
управління ДВС Головного управління
юстиції у Рівненській області щодо
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження ВП №42219178 з
примусового виконання наказу № 17/123 від
12.02.2010 року про стягнення з боржника на
користь стягувача 3 339,74 грн. державного
мита та 236,00 грн. витрат по
інформаційно-технічному забезпеченню
судового процесу відхилити.

2. Ухвала може бути оскаржена у
порядку, визначеному ГПК України.

Суддя
Андрійчук О.В.