КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2014 р. Справа№ 910/20105/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рєпіної Л.О.

суддів: Суліма В.В.

Тищенко А.І.

розглянув апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агроінвест
Консалтинг" на рішення господарського
суду м.Києва від 22.01.2014 року № 910/20105/13
(суддя Чинчин О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агроінвест

Консалтинг "

до Приватного
підприємства "Ерідан"

про стягнення 1 291 871,14грн.

дослідивши та вивчивши матеріали
вправи, апеляційну скаргу, заслухавши
доповідь судді - доповідача, пояснення
представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м.Києва №
910/20105/13 від 22.01.2014р. відмовлено ТОВ
"Агроінвест Консалтинг" до ПП "Ерідан"
про стягнення 1 291 871,14грн.

Не погоджуючись з рішенням позивач,
звернувся до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, посилаючись на неповне
з'ясування обставин що мають значення
для справи, порушення норм
процесуального та матеріального права,
просить його скасувати та прийняти
нове рішення про задоволення позову.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав апеляційні вимоги,
вважає що рішення суду підлягає
скасуванню.

Представник відповідача в судовому
засіданні, проти вимог, викладених в
апеляційній скарзі заперечував, просив
залишити їх без задоволення, рішення
суду- без змін.

Розглянувши справу за правилами
розділу ХІІ Господарського
процесуального кодексу України, суд
дійшов наступного висновку.

Як встановлено матеріалами справи,
10.06.2010 року сторонами у справі укладено
договір купівлі-продажу частини
нежилих приміщень, посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_2,
зареєстрований за № 1579, відповідно до
якого відповідач-продавець передав у
власність покупцеві нежитлове офісне
приміщення загальною площею 326,9 кв.м.,
що знаходиться на першому та другому
поверсі в будівлі №4-Г (чотири літера
"Г") по вулиці Григорія Андрющенка у
Шевченківському районі міста Києва, що
складає 7/100 частин від нежилих
приміщень в будівлі.

Відповідно до п. 3.1 договору покупець
зобов'язався сплатити продавцеві 5 099
640грн. разом з ПДВ, з урахуванням п. 3.2.
договору, наступним чином: перша
частина - сума у розмірі 4 132 112,40грн. буде
сплачена покупцем протягом 3-х робочих
днів з дати укладання цього Договору;
друга частина - сума в розмірі 459 123,60грн.
буде сплачена покупцем протягом 3-х
робочих днів з дати підписання
сторонами Акту прийому-передачі
приміщення, який буде засвідчувати
фактичну передачу приміщення та
готовність приміщення для його
цільового використання.

На виконання умов Договору покупець
сплатив продавцю 4 132 112,40 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 1 від 14.06.2010р. Як вбачається з Розділу 6
договору продавець зобов'язаний в
порядку та на умовах, визначених цим
договором, звільнити приміщення від
майна та передати покупцю приміщення
не пізніше трьох робочих днів з моменту
підписання Акту прийому-передачі
приміщення та повного розрахунку за
цим договором; виконати своєчасно та
належним чином весь перелік робіт,
наведений у Додатку № 2 до цього
договору. Пунктом 3 Додатку № 2 до
договору передбачено, що всі
вищезазначені роботи будуть
починатися продавцем одночасно і
максимальний строк їх завершення
встановлюється через чотири
календарних місяці з дати
перерахування першої частини коштів за
договором.

Згідно зі ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. ст. 525-526 ЦК України,
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до вказівок закону, акту
планування, договору, а при відсутності
таких вказівок - відповідно до вимог, що
звичайно ставляться, одностороння
відмова від виконання і одностороння
зміна умов договору не допускаються, за
винятком випадків, передбачених
законом.

Позивач звернувся до господарського
суду з позовом про стягнення коштів,
мотивуючи вимоги тим, що продавець
станом на 15.10.2010р. був зобов'язаний
виконати весь перелік робіт,
зазначений в додатку № 2 до договору
від 10.10.2010р., проте, роботи виконано не
було.

10.10.2010 року між позивачем та ТОВ
«Айсберг Груп» укладено попередній
договір оренди, відповідно до якого
сторони попереднього договору
домовились до 01.11.2010 року укласти
договір оренди приміщень. Однак,
зазначений договір оренди позивачем не
був укладений саме через невиконання
відповідачем свого обов'язку по
виконанню переліку робіт у встановлені
Договором купівлі-продажу від 10.06.2010
строки та неготовність приміщень до їх
цільового використання.

Таким чином, невиконаня відповідачем
зобов'язань. призвело до завдання йому
збитків у вигляді неодержаного
прибутку - суми орендної плати, яку б
міг отримати позивач.

Відмовляючи у задоволенні позову,
господарський суд виходив з того, що
31.10.2013р. у справі №5011-27/16537-2012 Київський
апеляційний господарський суд
частково задовольнив позовні вимоги
ПП "Ерідан", з ТОВ "Агроінвест
консалтинг" на користь ПП "Ерідан"
стягнуто 459 123,60грн. За висновком суду
апеляційної інстанції декларація про
готовність об'єкта до експлуатації
надсилалась ТОВ "Агроінвест
консалтинг", приміщення були передані
ТОВ "Агроінвест консалтинг", ремонтні
роботи в них виконані, однак відповідач
взяті на себе зобов'язання з оплати
другої частини вартості придбаного за
договором купівлі-продажу від 10.06.2010р.
нежитлового офісного приміщення в
розмірі 459 123,60 грн. не виконав.

Крім того, в рамках господарської
справі №36/448, зобов'язано ПП «Ерідан»
передати ТОВ "Агроінвест Консалтинг"
приміщення загальною площею 326,9 кв.м.,
що знаходиться на першому та другому
поверхах в будівлі № 4-Г по вулиці Г.
Андрющенка у Шевченківському районі
міста Києва, що складає 7/100 частин від
нежилих приміщень в будівлі, згідно
договору купівлі-продажу частини
приміщень, укладеного 10.06.2010р.

На виконання вказаного рішення
господарського суду, 11.06.2012р.ПП
«Ерідан» на адресу ТОВ "Агроінвест
Консалтинг" направило акт
приймання-передачі приміщень від
08.06.2012р., який не був підписаний
останним з тих підстав, що ПП «Ерідан»
не виконало в повному обсязі робіт,
передбачених додатком № 2 до договору,
у зв'язку з чим всі приміщення не були
готові до їх цільового використання, а
також направило власний примірник акту
приймання-передачі приміщення з
урахуванням недоліків технічного
стану спірного приміщення, який не був
підписаний ПП «Ерідан».

19.03.2013р. під час примусового виконання
рішення господарського суду міста
Києва від 24.01.2011р. у справі № 36/448
складено акт вилучення у боржника
предметів, зазначених у вказаному
рішенні суду, та передачі їх стягувачу
№ 1, відповідно до якого придбані ТОВ
"Агроінвест Консалтинг" за договором
купівлі-продажу від 10.06.2010р. нежитлові
приміщення були передані державним
виконавцем від ПП "Ерідан" ТОВ
"Агроінвест Консалтинг".

За таких обставин, господарський суд
дійшов висновку. що позовні вимоги про
стягнення збитків є необґрунтованими
та такими, що не підлягають
задоволенню.

Заперечуючи проти рішення суду,
позивач обгрунтовує доводи тим, що
судом докази у справі досліджені
однобоко, рішенням врахована лише
думка відповідача, тоді як доводи
позивача залишені без уваги, не
застосовані норми матеріального права
необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Це стосується
позивача, який повинен доказати факти,
на підставі яких пред'явлено позов, а
також відповідача, який має можливість
доказувати факти, на підставі яких він
будує заперечення проти позову.

Відповідно ст. ст. 611, 623 ЦК України
правовим наслідком порушення
зобов'язання є відшкодування збитків.

Відповідно до приписів статті 22 ЦК
України збитками є втрати, яких особа
зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати, які
особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права
(реальні збитки), доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода). Таким чином,
у вигляді упущеної вигоди
відшкодовуються тільки ті збитки, які б
могли бути реально отримані.

Особа, яка має на меті відшкодувати
збитки у вигляді упущеної (втраченої)
вигоди, повинна довести, що ці доходи
(вигода) не є абстрактними, а дійсно
були б ним одержані, якщо б її право не
було порушено іншою особою, тобто у
разі належного виконання зобов'язання
іншою особою і тільки неправомірні дії
відповідача стали єдиною і достатньою
причиною, яка позбавила його
можливості отримати прибуток. Крім
того, при визначенні реальності
неодержаних доходів мають
враховуватися заходи, вжиті кредитором
для їх одержання. Таким чином, у вигляді
втраченої вигоди відшкодовуються
тільки ті збитки, які б могли бути
реально отримані.

Статтею 225 ГК України передбачено, що до
складу збитків, що підлягають
відшкодуванню особою, яка допустила
господарське правопорушення,
включаються: вартість втраченого,
пошкодженого або знищеного майна,
визначена відповідно до вимог
законодавства; додаткові витрати
(штрафні санкції, сплачені іншим
суб'єктам, вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів тощо),
понесені стороною, яка зазнала збитків
внаслідок порушення зобов'язання
другою стороною; неодержаний прибуток
(втрачена вигода), на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право
розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою
стороною; матеріальна компенсація
моральної шкоди у випадках,
передбачених законом.

Для застосування такої міри
цивільно-правової відповідальності, як
відшкодування збитків, необхідною є
наявність всіх чотирьох умов
відповідальності, а саме: протиправна
поведінка боржника, яка проявляється у
невиконанні або неналежному виконанні
ним зобов'язання; наявність збитків;
причинний зв'язок між протиправною
поведінкою та завданими збитками, що
означає, що збитки мають бути наслідком
саме даного порушення боржником
зобов'язання, а не якихось інших
обставин, зокрема дій самого кредитора
або третіх осіб; вина боржника.

Отже кредитор, вимагаючи відшкодування
збитків, має довести три перші умови
відповідальності, зокрема факт
порушення боржником зобов'язання,
розмір збитків, причинний зв'язок. Вина
боржника у порушенні презюмується та
не підлягає доведенню кредитором.

З матеріалів справи вбачається, що ціна
договору, укладеного 10.06.2010року
сторонами у справі, складає 5 099 640грн., з
якої 15.06.2010р. позивачем сплачено 4 132
112,40грн., решта коштів повинна бути
сплачена протягом 3-х робочих днів
після підписання сторонами акту
приймання-передачі приміщення, що буде
посвідчувати готовність приміщення до
використання.

В звязку з тим, що відповідачем не
виконані роботи, акт
приймання-передачі підписаний не був, а
тому у позивача виникло право
несплачувати решту коштів за договором
купівлі-продажу майна(рішення ГС м.
Києва від 24.01.2011р. та постанова КАГС №
36/448 від 08.06.2012р.).

Посилаючись на постанову Київського
апеляційного господарського суду №
5011-27/16537-2012 від 31.10.2013р. у справі за
позовом ПП "Ерідан" до ТОВ "Агроінвест
Консалтинг" про стягнення 463
054,45грн.(решта коштів за договором
купівлі-продажу), з якої вбачається, що
з боку ПП "Ерідан" роботи виконані,
отримано декларацію про готовність
об'єкта до експлуатації, що разом з
актом приймання-передачі направлені на
адресу ТОВ "Агроінвест Консалтинг", але
останнім не підписано з огляду на
нібито недоликі, господарський суд
зробів висновки про те, що оскільки ТОВ
"Агроінвест Консалтинг" зобов'язання з
оплати другої частини вартості
нежитлового офісного приміщення сума в
розмірі 459 123,60грн. не виконало, то
позовні вимоги про стягнення збитків є
необгрунтованими.

Разом з тим, місцевий суд не звернув
увагу на те, що згідно договору
купівлі-продажу, відповідач повинен
був виконати роботи у строк до 15.10.2010р.

З постанови Київського апеляційного
господарського суду № 5011-27/16537-2012 від
31.10.2013р., вбачається, що декларація про
готовність об'єкта до експлуатації
датована 10.08.2011р., акт приймання
передачи ПП "Ерідан" направлено лише
11.06.2012р. Акт вилучення у боржника
приміщень, складений державним
виконавцем 19.03.2013р.

Таким чином, є тривале невиконання
відповідачем умов договору щодо
строків виконання зобов'язань.

Також, колегія суддів звертає увагу на
листування, що знаходиться у
матеріалах справи, між позивачем у
справі та ТОВ "Європейський страховий
альянс" з якої вбачається, що спірні
приміщення передані ПП "Ерідан"
останньому на умовах оренди, що
свідчить про те, що позивач не мав
можливості користуватись приміщенями
та отримувати орендні платежи, так як
ТОВ "Європейський альянс" здійснював
оплату протягом 2011-2012р.р. на користь ПП
"Ерідан".

При цьому, відповідно до договору
купівлі-продажу від 10.06.2010р. право
власності на приміщення перейшли до
позивача з мометну підписання договору
та здійснення його державної
реєстрації, тому незрозумило на яких
підставах (до укладання тристоронього
договору оренди з ТОВ "Європейський
альянс" у 2012році), відповідач фактично
притримував нерухоме майно та
отримував вигоду.

Як зазначалось вище, 01.10.2010р. позивач та
ТОВ "Айсберг Груп" уклали попередній
договір про укладання до 01.11.2010р.
договору оренди приміщень, який з вини
відповідача (встановлено матеріалами
справи та наявніми судовими рішеннями),
укладений не був.

При цьому, колегія суддів звертає увагу
на те, що укладаючи попередний договір,
сторони дійшли згоди щодо розміру
щомісячної орендної плати, а саме:
20доларів США за 1 кв.м. (а.с.49 т.1), тоді як
з трьохсторонього договору оренди від
27.04.2012р. ціна визначено як 10 доларів США
за 1 кв.м.(а.с.62 т.2), що вказує на те, що
позивач зазнав збитків у вигляді
упущеної вигоди.

Позивач не міг знати про те, що
укладання попереднього договору не
відбудеться з незалежних від нього
причин, хоча він міг і повинен був
отримати визначені доходи, і тільки
неправомірні дії відповідача стали
єдиною і достатньою причиною, яка
позбавила його можливості отримати
прибуток.

З огляду на вищевикладене, апеляційним
судом встановлена наявість трьох
необхідних елементів для застосування
відповідальності, як відшкодування
збитків.

Вимоги позивача про стягнення упущеної
вигоди базуються на підставі довідки,
складеною суб'єктом оціночної
діяльності, яка на думку апеляційного
суду є обгрунтованою.

Відповідно до постанови Пленуму
Верховного суду України № 6 від 23.03.2012р.
«Про судове рішення» рішення є
законним тоді, коли суд, виконавши всі
вимоги процесуального законодавства і
всебічно перевіривши всі обставини
справи, вирішив спір у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин. Обґрунтованим
визнається рішення, в якому повно
відображені обставини, що мають
значення для даної справи, висновки
суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Враховуючи викладене, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що рішення
місцевого господарського суду
підлягає скасуванню з прийняттям
нового рішення про задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Агроінвест Консалтинг" задовольнити,
рішення господарського суду м.
Києва від 22.01.2014року № 910/20105/13 -
скасувати.

Прийняти нове рішення. Позовні вимоги
ТОВ "Агроінвест Консалтинг"
задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємства
"Ерідан"(03113 м. Київ вул. Лагерна,30;п/р
5013 в Зеленогірському відділенні
ВАТ КБ "Хрещатик", МФО 300670, )
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агроінвест
Консалтинг"(01015 м. Київ вул.
Старонаводницька, 13 кв. 112; п/р 1001
Київська філія ВАТ "КБ "Південкомбанк",
МФО 335946,) збитки у вигляді
неодержаного прибутку в розмірі 1 291
871,14грн.(один мільон двісти девяносто
одна тисяча вісімсот сімдесят одна грн.
14 коп.), судовий збір за подання позову
та апеляційної скарги в сумі 38 756,15грн.
(тридцать вісім тисяч сімсот п'ятьдесят
шість грн. 15коп.).

Матеріали справи повернути, доручити
господарському суду м. Києва видати
відповідний наказ.

Головуючий суддя
Л.О. Рєпіна

Судді
В.В. Сулім

А.І. Тищенко