РІШЕННЯ

"17" березня 2014 р.Справа № 921/120/14-г/16

Господарський суд Тернопільської
області

у складі судді Хоми С.О.

Розглянув справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Тернопільгаз", вул.
Чернівецька, 54, м.Тернопіль.

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Домобудівник", вул.
Лозовецька, 13, м.Тернопіль.

За участю представників сторін:

Позивача: Штогрин М.П. - юрисконсульт,
довіреність №01/4457 від 31.12.2013 року

Відповідача: не з'явився.

Суть справи: Ухвалою суду від 24.02.2014
року розгляд справи було відкладено на
17.03.2014 року на 15 год. 30 хв., керуючись
п.п.2,3 ч.1 ст.77 ГПК України в межах
строків, передбачених ст. 69 ГПК України.

Публічне акціонерне товариство
по газопостачанню та газифікації
"Тернопільгаз" вул. Чернівецька, 54, м.
Тернопіль звернулось до суду з позовом
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Домобудівник" вул.
Лозовецька, 13, м. Тернопіль про
cтягнення 103076 грн. 86 коп. - вартість
спожитого природного газу, 4515 грн. 61
коп. пені, 1042 грн. 06 коп. - 3% річних, 1133
грн. 85 коп. інфляційних нарахувань та 2195
грн. 37 коп. судового збору.

Як зазначає позивач в своїй
позовній заяві, підставою для
звернення до суду з позовом є неналежне
виконання відповідачем умов договору
на постачання природного газу за
регульованим тарифом № 14/К-017 від
01.10.2012 року щодо оплати за поставлений
природний газ.

Представник позивача в судове
засідання з'явився, підтримав позовні
вимоги в повному обсязі та надав усні
пояснення по суті спору. До матеріалів
справи від позивача надійшло
клопотання №01/489 від 14.03.2014 р. про
долучення документів до матеріалів
справи.

Представник відповідача в
судове засідання не з'явився.
Відповідач обґрунтований нормативно
та документально підтверджений відзив
на позов не подав, хоча судом було
дотримано вимоги статті 64
Господарського процесуального кодексу
України, своєчасно винесено і
надіслано за вказаною в позовній заяві
позивачем адресою відповідача: вул.
Лозовецька, 13, м.Тернопіль ухвалу від
11.02.2014 року про порушення провадження у
справі та призначення справи до
розгляду в засіданні господарського
суду 24.02.2014 року і необхідні дії щодо
підготовки справи до розгляду, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення,
відправленого 12.02.2014 року з відміткою
про вручення його відповідачу 14.02.2014
року (повідомлення знаходиться в
матеріалах справи).

Таким чином, відповідач
повідомлений про розгляд справи
№ 921/120/14-г/16
господарським судом Тернопільської
області.

Крім того, відповідач будь-яких
додаткових документів суду не надав, а
тому згідно ст.75 ГПК України справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

В ході розгляду справи представнику
позивача було роз'яснено його
процесуальні права та обов'язки згідно
ст.ст.20,22,81-1 ГПК України; наслідки
укладення мирової угоди.

Технічна фіксація судового
процесу у відповідності до ст.81-1 ГПК
України не здійснювалась за
відсутності відповідного клопотання
представника позивача .

Розглянувши наявні матеріали
справи, заслухавши пояснення
представника позивача, суд встановив
наступне.

Згідно п. 1.1 та п. 1.3 р. 1 Положення
про Теребовлянське управління з
експлуатації газового господарства
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Тернопільгаз", затвердженого головою
Наглядової ради ПАТ "Тернопільгаз",
Теребовлянське управління з
експлуатації газового господарства
утворено в складі Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Тернопільгаз"; управління - це
відокремлений підрозділ Товариства,
який не має статусу юридичної особи,
здійснює в межах територіального
розподілу частину делегованих
господарських функцій Товариства з
метою одержання прибутку.

01 жовтня 2012 року між Публічним
акціонерним товариством "Тернопільгаз"
Теребовлянського управління з
експлуатації газового господарства,
надалі "Постачальник", з однієї сторони
та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Домобудівник",
надалі "Споживач" з другої сторони, було
укладено Типовий договір на постачання
природного газу за регульованим
тарифом № 14/К-017, у відповідності до п.
1.1. р. 1 якого "Постачальник" постачає
природний газ (далі - газ) "Споживачу" в
обсягах і порядку, передбачених
договором для забезпечення потреб
"Споживача", а "Споживач" оплачує
"Постачальнику" вартість газу і наданих
послуг у розмірах, строках, порядку та
на умовах, передбачених договором.

У відповідності до п. 2.1 р. 2
Типового договору, договірні обсяги
постачання газу "Споживачу" наводяться
в додатку 2 до договору.

Згідно п. 2.6 р. 2 Типового договору
послуги з постачання газу
підтверджуються підписаним Сторонами
актом приймання-передачі газу, що
оформлюється за даними вузлів обліку,
визначених в додатку 1 до договору.

В п. 2.7 р. 2 Типового договору
визначається, що "Постачальник" до 5-го
числа, наступного за звітним місяцем,
направляє "Споживачу" два примірники
акта приймання-передачі газу за
звітний місяць, підписані
уповноваженим представником та
скріплені печаткою "Постачальника".

У відповідності до п. 2.8 р. 2 Типового
договору "Споживач" протягом двох днів
з дати одержання акта
приймання-передачі газу зобов'язується
повернути "Постачальнику" один
примірник оригіналу акта
приймання-передачі газу, підписаний
уповноваженим представником та
скріплений печаткою "Споживача" або
надати в письмовій формі мотивовану
відмову від підписання акта
приймання-передачі газу.

Як визначається в п. 4. 1 р. 4
Типового договору розрахунки за
реалізований "Споживачеві" газ
здійснюються за цінами, що
встановлюються національною комісією,
яка здійснює державне регулювання у
сфері енергетики.

У відповідності до п. 4.2 р. 4
Типового договору у випадках,
передбачених законодавством, до ціни
на природний газ додаються:

- збір у вигляді цільової надбавки
до діючого тарифу на природний газ;

- тариф на транспортування
газу магістральними трубопроводами;

- тариф на транспортування
газу розподільними трубопроводами;

- тариф на постачання газу за
регульованим тарифом;

- податок на додану вартість.

Згідно п. 4.4 р. 4 Типового договору
сторони домовились, що ціна газу,
розрахована відповідно до пунктів 4.1 та
4.2 договору є обов'язковою для сторін з
дати набрання нею чинності; визначена
на її основі вартість газу буде
застосовуватись сторонами при
складанні актів приймання-передачі
газу та розрахунках за газ згідно з
умовами договору.

У відповідності до п. 4.5 р. 4 Типового
договору розрахунковий період за
договором становить один місяць - з 9.00
години першого дня місяця до 9.00 год.
години першого дня наступного місяця
включно; місячна вартість газу
визначається як добуток ціни газу на
загальну кількість реалізованого газу,
визначену згідно з розділом 3 договору.

Як визначається в п. 4.6 р. 4 Типового
договору оплата вартості послуг з
постачання газу здійснюється
"Споживачем" авансовими та/або
плановими платежами із розрахунку
договірного обсягу постачання газу
протягом періоду оплати відповідно до
додатка 2 до договору; "Споживач"
самостійно розраховує суму платежу,
виходячи з ціни газу на наступний
розрахунковий період та відповідної
величини договірного обсягу газу,
заявленого на наступний розрахунковий
період; у разі відсутності інформації
про ціну газу на наступний
розрахунковий період до дати
здійснення оплати "Споживач"
розраховує суму платежу за ціною, що
діяла у попередньому місяці; у випадку
недоплати вартості послуг з постачання
газу за розрахунковий період "Споживач"
проводить остаточний розрахунок не
пізніше 5 числа місяця, наступного за
розрахунковим.

Згідно п. 4.7 р. 4 Типового договору
оплата вартості послуг з постачання
газу за договором здійснюється
"Споживачем" виключно грошовими
коштами, що перераховуються на
поточний рахунок із спеціальним
режимом використання "Постачальника".

У відповідності до п. п. 5.3.3 п. 5.3 р. 5
Типового договору "Споживач"
зобов'язався оплачувати
"Постачальнику" вартість поставленого
газу на умовах та в обсягах, визначених
договором.

Як визначається в п. 10.1 р. 10 Типового
договору на постачання природного
газу за регульованим тарифом №14/К-017
від 01.10.2012 року, цей договір набирає
чинності з дати його підписання та
укладається на строк до 31.12.2012 року;
договір вважається продовженим на
аналогічний період, якщо за місяць до
закінчення терміну дії договору жодною
із сторін не буде заявлено про
припинення його дії або перегляд його
умов; при цьому сторони мають
переоформити додаток 2 щодо договірних
обсягів постачання газу, у якому
визначити планові обсяги газу на
продовжений термін.

Між сторонами було укладено до
Типового договору на постачання
природного газу за регульованим
тарифом № 14/К-017 від 01.10.2012 року :

- додаток 1 "Перелік комерційних
вузлів обліку газу та газоспоживного
обладнання";

- додаток 2 "Договірні обсяги
постачання природного газу на 2012 рік";

- додаток "Договірні обсяги
постачання природного газу на 2013 рік.

Як слідує з матеріалів справи,
Публічне акціонерне товариство по
газопостачанню та газифікації
"Тернопільгаз" в особі
Теребовлянського управління з
експлуатації газового господарства
виконало свої зобов'язання за Типовим
договором на постачання природного
газу за регульованим тарифом № 14/К-017
від 01.10.2012 року належним чином:
здійснило поставку 22,080 куб. м.
природного газу відповідачу на суму
103076 грн. 86 коп. в вересні 2013 року, що
підтверджується актом
прийому-передачі природного газу за
вересень 2013 року, (належним чином
засвідчена копія акту
приймання-передачі природного газу
знаходиться в матеріалах справи).

Як зазначає позивач у позовній
заяві, відповідач прийняті на себе
зобов'язання згідно укладеного
Типового договору на постачання
природного газу за регульованим
тарифом №14/К-017 від 01.10.2012 року
належним чином не виконав, оплату за
поставлений йому природний газ не
здійснив та допустив заборгованість по
оплаті за поставлений природний газ в
сумі 103076 грн. 86 коп.

У відповідності до частини 1
статті 509 Цивільного кодексу України №
435-ІУ від 16 січня 2003 року, з наступними
змінами, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 статті 526 Цивільного
кодексу України передбачені загальні
умови виконання зобов'язання, а саме
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу
України № 436-IV від 16 січня 2003 року з
наступними змінами, кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Статтею 610 Цивільного кодексу
України передбачено, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

У відповідності до частини 1
статті 712 Цивільного кодексу України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Як визначається частиною 2
статті 712 Цивільного кодексу України до
договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно частини 2 статті 692
Цивільного кодексу України покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару.

Як вбачається з матеріалів
справи, доказів, що підтверджують
виконання відповідачем оплати
вартості спожитого ним природного
газу та відновлення тим самим
порушених майнових прав кредитора на
момент розгляду спору судом,
відповідачем суду не подано, а, відтак,
позовні вимоги щодо стягнення з
відповідача 103076 грн. 86 коп. - вартість
спожитого природного газу підлягають
до задоволення як обґрунтовано
заявлені, підтверджені матеріалами
справи, не суперечать чинному
законодавству та не оспорені
відповідачем.

У відповідності до статті 230
Господарського кодексу України № 436-ІУ
від 16 січня 2003 року з наступними
змінами, штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання. Згідно
частини 6 статті 231 Господарського
кодексу України штрафні санкції за
порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором.

Згідно частини 6 статті 231
Господарського кодексу України
штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Закон України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" №
543/96-ВР від 22 листопада 1996 року, з
наступними змінами, регулює договірні
правовідносини між платниками та
одержувачами грошових коштів щодо
відповідальності за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань.
Статтею 1 Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
передбачено, що "платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін". А
згідно статті 3 вказаного Закону
„розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

В п.п. 6.2.2 п. 6.2 р. 6 Типового
договору сторони передбачили, що у
разі порушення "Споживачем" строків
оплати, передбачених розділом 4
договору, із "Споживача" стягується
пеня в розмірі подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла в період, за який сплачується
пеня, від суми простроченого платежу за
кожен день прострочення платежу.

Відтак, позивач просить стягнути
з відповідача 4515 грн. 61 коп. пені за
період з 06.10.2013 року по 05.02.2014 року. В
розрахунку суми пені, який поданий
позивачем та який знаходиться в
матеріалах справи позивач зазначив
початок періоду з 05.10.2013 р. Разом з тим,
представник позивача в судовому
засіданні 17.03.2014 року зазначив, що пеня
нарахована з 06.10.2013 р., що і
підтвердилось в подальшому при
перерахунку судом заявленої суми пені.

Судом здійснено перерахунок суми
пені за період з 06.10.2013 року по 05.02.2014
року (з врахуванням п. 4.6 Типового
договору № 14/К-017 від 01.10.2012 року, що
стосується проведення остаточного
розрахунку - не пізніше 5 числа місяця
наступного за розрахунковим).

За результатами здійсненого
перерахунку суд вважає, що до
задоволення підлягають позовні вимоги
щодо стягнення 4515 грн. 61 коп. пені, як
обґрунтовано заявлені, підтверджені
матеріалами справи, не суперечать
чинному законодавству та не оспорені
відповідачем (розрахунок пені,
здійснений судом, додано до матеріалів
справи).

В силу п. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відтак, позивач просить стягнути з
відповідача 1042 грн. 06 коп. - 3% річних за
період з 06.10.2013 року по 05.02.2014 року. В
розрахунку суми 3% річних, який наданий
позивачем та який знаходиться в
матеріалах справи позивач зазначив
початок періоду нарахування з 05.10.2013 р.
Разом з тим, представник позивача в
судовому засіданні 17.03.2014 року
зазначив, що 3% річних нараховані з
06.10.2013 р., що і підтвердилось в
подальшому при перерахунку судом
заявленої суми 3% річних.

Перерахувавши суму 3% річних,
суд вважає, що позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача 1042 грн. 06 коп.- 3%
річних, підлягають до задоволення, як
обґрунтовано заявлені, підтверджені
матеріалами справи, не суперечать
чинному законодавству та не оспорені
відповідачем.

Також позивач просить суд
стягнути з відповідача 1133 грн. 85 коп.
інфляційних нарахувань за: жовтень 2013
р., листопад 2013 р., грудень 2013 р.

Судом здійснено перерахунок суми
інфляційних нарахувань .

За результатами здійсненого
перерахунку суд вважає, що: до
задоволення підлягають позовні вимоги
щодо стягнення 1133 грн. 85 коп.
інфляційних нарахувань, як
обґрунтовано заявлені, підтверджені
матеріалами справи, не суперечать
чинному законодавству та не
оспорені відповідачем.

Судові витрати покладаються на
відповідача.

На підставі наведеного та
керуючись ст.ст. 43,49,82,85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1.Позов задовольнити .

2.Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Домобудівник", вул.
Лозовецька, 13, м.Тернопіль,
ідентифікаційний код 01268970, на користь
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Тернопільгаз", вул. Чернівецька, 54,
м. Тернопіль,
ідентифікаційний код 03353503 :

- 103076 грн. 86 коп. - вартість спожитого
природного газу.

- 4515 грн. 61 коп. пені,

- 1042 грн. 06 коп. - 3% річних;

- 1133 грн. 85 коп. інфляційних нарахувань;

- 2195 грн. 37 коп. судового збору в
повернення сплачених судових витрат.

3. Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

4. Рішення надіслати сторонам по справі
.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

На рішення суду, яке не набрало
законної сили, сторони у справі,
прокурор, треті особи, особи, які не
брали участь у справі, якщо
господарський суд вирішив питання про
їх права та обов'язки мають право
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня підписання рішення,
оформленого відповідно до ст.84 ГПК
України, через місцевий господарський
суд.

Дата підписання: 20 березня 2014
року

Суддя
С.О. Хома