номер провадження справи 20/9/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2014
Справа № 908/267/14

За позовом Дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" (04116, м. Київ,
вул. Шолуденка, 1)

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Оріхівтепломережа"
(70500, Запорізька область, м. Оріхів, вул.
Ленінградських курсантів,62-А)

про стягнення суми 96225,64 грн.

Суддя Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від позивача - Нестерчук А.П. (дов.
№ 39/10 від 30.12.2013 р.);

Від відповідача - не з'явився

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлений позов про стягнення з
відповідача суми 96225,64 грн., із яких:
57723,11 грн. пені, 29052,90 грн. - 3% річних, 9449,63
грн. інфляційних збитків.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 04.02.2014 р.
позовну заяву прийнято до розгляду,
порушено провадження у справі № 908/267/14,
справі присвоєно номер провадження
20/9/14, справу призначено до розгляду на
20.02.2014 р. На підставі ст. 77 ГПК України
розгляд справи відкладався на 12.03.2014 р.,
потім на 25.03.2014 р.

25.03.2014 р. справу розглянуто, оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги,
викладені в позовній заяві.
Обґрунтовуючи позов ст.ст. 11-16, 258, 525, 526,
530, 550-552, 611, 625, 712 ЦК України, ст.ст. 193,
216-217, 264-265 ГК України, умовами договору
№ 06/10-2405-ТЕ-13 від 20.12.2010 р., просив
стягнути з відповідача суму 57723,11 грн.
пені, 29052,90 грн. - 3% річних, 9449,63 грн.
інфляційних збитків.

Відповідач у судові засідання не
з'являвся, витребувані судом документи
не надав. Про час та місце судового
слухання був повідомлений належним
чином, ухвалу про порушення
провадження у справі отримав 06.02.2014 р.,
що підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення (а.с.
49). 14.03.2014 р. та 24.03.2014 р. судом від
відповідача було отримано письмові
заяви, в яких зазначалося про
неможливість прибути до суду через
хворобу представника. При цьому
будь-яких клопотань, письмового
відзиву, заперечень щодо заявленої до
стягнення суми від відповідача до суду
не надійшло.

Суд визнав наявні матеріали достатніми
для розгляду справи в порядку ст. 75 ГПК
України.

Розглянувши матеріали справи,
оригінали яких оглядалися в судовому
засіданні, заслухавши пояснення
представника позивача, суд,

ВСТАНОВИВ:

20.12.2010 р. між Дочірньою компанією «Газ
України» Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України»
(Постачальник, позивач) та Товариством
з обмеженою відповідальністю
«Оріхівтепломережа» (Покупець,
відповідач) укладено договір поставки
природного газу для надання населенню
та релігійним організаціям послуг з
опалення та гарячого водопостачання,
згідно з яким постачальник
зобов'язується поставити в період з 01
січня 2011 р. по 31 грудня 2011 р. покупцеві
імпортований природний газ, а покупець
прийняти та оплатити природний газ в
обсязі, зазначеному в п. 1.2 цього
договору (п.п. 1.1, 1.2, 5.1 договору).

У розділі 3 договору сторони встановили
ціну договору. Загальна вартість
договору складається із сум вартості
місячних поставок газу (п. 3.1.1 в
редакції додаткової угоди № 1 від 28.01.2011
р.). Додатковими угодами № 2 від 04.04.2011 р.,
№ 3 від 11.07.2011 р. сторони змінювали ціну
за 1000 куб.м газу. Відповідно до п. 3.2 в
редакції додаткової угоди № 1 від 28.01.2011
р., сторони домовились, що ціна за 1000,0
кубічних метрів газу встановлюється на
рівні граничної ціни на газ та/або
тарифів, затверджених уповноваженим
державним органом. У разі зміни
уповноваженим державним органом
граничної ціни на газ та/або тарифів,
сторонами в обов'язковому порядку
застосовується нова ціна на газ та/або
тарифи.

Відповідно до п. 10.1 договір набирає
чинності з дати його підписання
повноважними представниками сторін та
скріплення печатками сторін, діє у
частині поставки газу з 01.01.2011 р. і діє
до 31.12.2011 р. включно, а у частині
розрахунків за газ - до їх повного
здійснення (в редакції додаткової
угоди № 1 від 28.01.2011 р.).

Додатковою угодою № 5 від 03.10.2011 р.
сторони визначили договір № 06/10-2405ТЕ-13
від 20.12.2010 р. припиненим в частині
поставки природного газу з 01.10.2011 р.

Обґрунтовуючи вимоги несвоєчасністю
розрахунків за поставлений у період з
січня по квітень 2011 р. включно
природний газ за договором № 06/10-2405ТЕ-13
від 20.12.2010 р., позивач звернувся до суду
з даним позовом.

Проаналізувавши норми законодавства,
оцінивши докази, суд вважає позовні
вимоги такими, що підлягають
задоволенню на наступних підставах.

Як слідує із матеріалів справи,
сторонами у договорі № 06/10-2405ТЕ-13
обумовлено порядок здійснення оплати
за поставлений природний газ.
Відповідно до п. 4.1 розрахунки
проводяться шляхом поетапної оплати у
такому порядку: - перша оплата в розмірі
34% від вартості запланованих місячних
обсягів постачання газу проводиться не
пізніше 10 числа місяця поставки; -
подальші оплати проводяться плановими
платежами по 33% від вартості
запланованих місячних обсягів
постачання газу до 20 та 30 (31) числа
місяця поставки. Остаточний розрахунок
за фактично спожиті обсяги газу
здійснюється на підставі акта
приймання-передачі газу до 20 числа
місяця, наступного за місяцем поставки
газу.

Відповідач зобов'язався своєчасно та у
повному обсязі сплачувати за
поставлений газ (п. 6.1.1).

Відповідно до п. 2.2 додатку № 1 до
договору приймання-передача газу,
поставленого постачальником покупцеві
у відповідному місяці поставки газу,
оформлюється актом приймання-передачі
газу, в якому зазначаються фактичні
обсяги спожитого газу, його ціна та
вартість.

У матеріалах справи маються підписані
сторонами без зауважень та скріплені
печатками акти передачі-приймання
природного газу (а.с. 33-36), оригінали
яких оглядалися судом у судовому
засіданні. Згідно з актом № 40 від 31.01.2011
р. у січні 2011 р. був поставлений
природний газ в обсязі 276,628 тис.куб.м на
суму 362161,38 грн., за актом № 171 від 28.02.2011
р. у лютому 2011 р. був поставлений
природний газ в обсязі 254,691 тис.куб.м на
суму 333441,46 грн., за актом № 171 від 31.03.2011
р. у березні 2011 р. був поставлений
природний газ в обсязі 196,169 тис.куб.м на
суму 256824.46 грн., за актом № 159 від 30.04.2011
р. у квітні 2011 р. був поставлений
природний газ в обсязі 69,851 тис.куб.м на
суму 91448,93 грн. Всього відповідачу був
поставлений природний газ в період з
січня по квітень 2011 р. включно на
загальну суму 1043876,23 грн.

Як вбачається з розрахунку, наданого
позивачем, та підтверджено матеріалами
справи, відповідач за поставлений
природний газ розрахувався повністю,
допустивши при цьому прострочення
виконання зобов'язання. Так, відповідно
до п. 4.1 договору, оплата за фактично
спожиті обсяги газу здійснюється до 20
числа місяця, наступного за місяцем
поставки газу. Відповідач, у порушення
зазначеної умови договору,
розраховувався поступово за кожним
актом, з розбивкою суми, належної до
оплати; перерахування коштів
здійснювалося після 20 числа місяця,
наступного за розрахунковим.

Факт порушення відповідачем грошового
зобов'язання за договором № 06/10-2405ТЕ-13
від 20.12.2010 р. суд вважає доведеним, при
вирішенні даного спору суд враховує
наступне.

Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України , ст. 193 Господарського
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших правових актів, а
за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми,
наслідки прострочення боржником
грошового зобов'язання у вигляді
інфляційного нарахування на суму боргу
та трьох процентів річних виступають
способом захисту майнового права та
інтересу, який полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові. Вказана норма не обмежує
права кредитора звернутися до суду за
захистом свого права незалежно від
виконання боржником основного
грошового зобов'язання. При цьому
повинна існувати, зокрема, обставина
порушення відповідачем строку
виконання основного грошового
зобов'язання. Як було встановлено
судом, відповідач порушив строк
виконання грошового зобов'язання за
договором № 06/10-2405ТЕ-13, за поставлений в
період з січня по квітень 2011 р.
природний газ розрахувався
несвоєчасно (після строку оплати,
встановленого п. 4.1 договору).

Позивач просить стягнути з відповідача
3% річних в сумі 29052,90 грн. за період з
21.02.2011 р. по 06.12.2012 р. включно, згідно з
розрахунком. Позивачем розраховано 3%
річних по кожному платежу, здійсненому
відповідачем, окремо та, відповідно,
окремо по кожному акту
передачі-приймання природного газу.
Разом з тим, перевіривши розрахунок
позивача, судом встановлено, що
позивачем допущено арифметичні
помилки, за період з 21.02.2011 р. по 06.12.2012 р.
включно сума 3% річних становить суму
29080,69 грн.

Відповідно до ст. 83 ГПК України
господарський суд, приймаючи рішення,
не має права виходити за межі позовних
вимог. Таким чином, до стягнення з
відповідача належить сума 29052,90 грн. 3%
річних за заявлений період з 21.02.2011 р. по
06.12.2012 р. включно.

Позивач просить на підставі ст. 625 ЦК
України стягнути з відповідача суму, на
яку збільшився борг внаслідок
інфляційних процесів в розмірі 9449,63
грн. за період з березня 2011 р. по
листопад 2012 р. включно.

Перевіривши розрахунок позивача, судом
встановлено, що позовні вимоги про
стягнення 9449,63 грн. втрат від інфляції
підлягають задоволенню.

Також позивач заявив вимогу про
стягнення з відповідача на підставі п.
7.3.1 договору № 06/10-2405ТЕ-13 пені в розмірі
57723,11 грн. за період з 21.02.2011 р. по 21.11.2011 р.
включно.

Відповідно до ст. 230 ГК України
штрафними санкціями у цьому
Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.
Суб'єктами права застосування
штрафних санкцій є учасники відносин у
сфері господарювання, зазначені у
статті 2 цього Кодексу.

Згідно з ст.ст. 610-611 ЦК України
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), є його
порушенням, у разі якого настають
правові наслідки, зокрема, сплата
неустойки.

Статтею 549 ЦК України визначено, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно з вимогами Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Позивач просить стягнути з
відповідача на підставі п. 7.3.1 договору
пеню в сумі 7733,10 грн. за період з 21.02.2011 р.
по 18.05.2011 р., яка нарахована по акту № 40
(за січень 2011 р.), в сумі 23014,64 грн. за
період з 21.03.2011 р. по 20.09.2011 р., яка
нарахована по акту № 171 (за лютий 2011 р.),
в сумі 19840,89 грн. за період з 21.04.2011 р. по
20.10.2011 р., яка нарахована по акту № 171 (за
березень 2011 р.), в сумі 7134,48 грн. за
період з 21.05.2011 р. по 20.11.2011 р., яка
нарахована по акту № 159 (за квітень 2011
р.), всього пеню в сумі 57723,11 грн.

Відповідно до п. 7.3.1 договору, в разі
порушення покупцем умов п. 4.1 цього
договору, покупець зобов'язується (крім
сум заборгованості) сплатити пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла в період, за який
сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення платежу.

Факт порушення грошового зобов'язання
відповідачем (п. 4.1 договору від 20.12.2010
р.) суд вважає доведеним.

Судом перевірено розрахунок розміру
пені, заявленої до стягнення, та
встановлено, що при розрахунку пені за
усіма актами позивачем допущено
арифметичні помилки. Зробивши
перерахунок, судом встановлено, що
пеня, яка нарахована по акту № 40 (за
січень 2011 р.) за період з 21.02.2011 р. по
18.05.2011 р. становить 7745,10 грн., по акту № 171
(за лютий 2011 р.) за період з 21.03.2011 р. по
20.09.2011 р. становить 23050,81 грн., по акту №
171 (за березень 2011 р.) за період з 21.04.2011 р.
по 20.10.2011 р. - 19871,66 грн., по акту № 159 (за
квітень 2011 р.) за період з 21.05.2011 р. по
20.11.2011 р. - 7145,54 грн., всього пеня
становить 57813,11 грн.

Враховуючи приписи ст.ст. 22, 83 ГПК
України, суд не виходить за межі
позовних вимог. До стягнення у заявлені
позивачем періоди належить пеня в
розмірі 7733,10 грн. (по акту № 40 (за січень
2011 р.)), 23014,64 грн. (по акту № 171 (за лютий
2011 р.)), 19840,89 грн. (по акту № 171 (за
березень 2011 р.)), 7134,48 грн. (по акту № 159
(за квітень 2011 р.)). Таким чином, до
стягнення з відповідача належить
загальна сума пені в розмірі 57723,11 грн.

Відповідно до приписів ст. 33 ГПК
України обов'язок доказування і
подання доказів покладається на
сторони. Кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Відповідач своїм процесуальним правом
на участь у судовому розгляді спору не
скористався, письмового відзиву на
позов не надав, доказів оплати сум,
заявлених до стягнення, суду не
представив.

За таких обставин, позовні
відповідають вимогам законодавства,
договору і підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, позов
задовольняється повністю.

Згідно зі ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір покладається на
відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Оріхівтепломережа»
(70500, Запорізька область, м. Оріхів, вул.
Ленінградських курсантів, 62-А, ) на користь Дочірньої
компанії «Газ України» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1,
) пеню в сумі 57723
(п'ятдесят сім тисяч сімсот двадцять
три) грн. 11 коп., суму, на яку збільшився
борг внаслідок інфляційних процесів в
розмірі 9449 (дев'ять тисяч чотириста
сорок дев'ять) грн. 63 коп., 3% річних в
розмірі 29052 (двадцять дев'ять тисяч
п'ятдесят дві) грн. 90 коп., суму 1925 (одна
тисяча дев'ятсот двадцять п'ять) грн. 00
коп. судового збору. Видати наказ.

Рішення складено у повному
обсязі 27 березня 2014 р.

Суддя
Л.П. Гандюкова

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня складення
(підписання) у повному обсязі.