ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

19 березня 2014 р. Справа № 902/57/14

Господарський суд Вінницької області у
складі головуючого судді Маслія І.В.,
при секретарі судового засідання
Василишеній Н.О.

За участю представників сторін:

позивач: ОСОБА_1;

позивача: ОСОБА_2, представник за
довіреністю;

відповідача 1 (ГУ Дерземагентства
України у Вінницькій області): Рябцун
С.В., представник за довіреністю;

відповідача 2 (Погребищенської РДА):
Петренко С.Б., представник за
дорученням.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні суду справу

за позовом:Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; АДРЕСА_2)

до: Головного управління Державного
агентства земельних ресурсів

до:Погребищенської районної державної
адміністрації у Вінницькій області
(22200, смт. Погребище, вул.
Б.Хмельницького, 110)

про внесення змін до договору оренди
земельної ділянки від 10.06.2007р.

ВСТАНОВИВ :

До господарського суду Вінницької
області звернувся ФОП ОСОБА_1 з позовом
до Головного управління Державного
агентства земельних ресурсів та до
Погребищенської районної державної
адміністрації у Вінницькій області з
позовом про внесення змін до договору
оренди земельної ділянки.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що
він використовує земельну ділянку за
договором від 10.06.07, сплачує орендну
плату, та у зв'язку з відсутністю будь
яких заперечень з боку власника землі
(Погребищенської районної державної
адміністрації у Вінницькій області),
відповідно до ст. 33 Закону України «Про
оренду землі», вважає договір
поновленим на той самий строк та на тих
саме умовах, у зв'язку з цим ставить
перед судом питання про внесення змін
до договору оренди земельної ділянки.

Ухвалою суду від 20.01.14 р. порушено
провадження та призначено справу до
розгляду.

Через канцелярію суду 28.01.14 р. надійшов
відзив відповідача-1, відповідно до
якого останній позов не визнає та
просить суд у його задоволенні
відмовити (а.с. 29-31).

Через канцелярію суду 13.02.14 р. надійшла
заява позивача про зміну предмету
позову, відповідно до якої позивач
просить суд: зобов'язати Головне
управління Державного агентства
земельних ресурсів у Вінницькій
області укласти з позивачем додаткову
угоду до договору оренди землі від 10.06.07
р. (а.с. 48-49)

Дана заява приймається судом на
підставі ст. 22 ГПК України.

Через канцелярію суду 14.02.14 р. надійшов
відзив відповідача-2, згідно якого
останній проти позову заперечує (а.с.
50-51).

Розгляд справи неодноразово
відкладався.

Ухвалою суду від 13.03.14 р. за клопотанням
позивача строк розгляду справи
продовжено на 15 днів.

Після закриття судового засідання 13.03.14
р. через канцелярію суду від позивача
надійшла заява про зміну позовних
вимог.

Дослідивши матеріали справи судом
встановлено наступне.

Між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
та Погребищенською районної державною
адміністрацією Вінницької області
10.06.07 р. укладено договір оренди
земельної ділянки площею 18,75 га (землі
запасу), яка знаходиться в с. Сніжна
Погребищенського району Вінницької
області строком на 5 років (п. 8
договору).

Державну реєстрацію договору
проведено 01.07.07 р. у Вінницькій
регіональній філії центру ДЗК за №
3.

Земельну ділянку передано орендарю за
Актом приймання-передачі 06.07.07 р. (а.с. 15).

Згідно п. 8 Договору, після закінчення
строку договору орендар має переважне
право на поновлення його на новий
строк. У цьому разі орендар повинен не
пізніше ніж за 30 днів до закінчення
строку дії договору повідомити
письмово орендодавця про намір
продовжити його дію. Строк дії договору
закінчився 01.07.1012 р.

На думку позивача, у зв'язку з
відсутністю заперечень з боку
орендодавця (відповідача-2), договір є
поновленим на той самий строк і на тих
саме умовах.

Так в судове засідання 19.03.14 р. з'явилися
усі учасники судового процесу.

Розглянувши заяву позивача від 12.03.14 р.
про зміну позовних вимог (а.с. 64-68),
зареєстровану у канцелярії суду 13.03.14 р.
(після закриття судового засідання) суд
ухвалив відмовити у її прийнятті,
оскільки її подано після початку
слухання справи по суті, тобто у
порушення ст. 22 ГПК України.

Так, позивач та його представник в
судовому засіданні письмово
підтримали позовні вимоги викладені у
заяві про зміну предмету позову від
12.02.14 р., що надійшла до канцелярії суду
13.02.14 р. (а.с. 48-49) згідно якої позивач
просив суд зобов'язати Головне
управління Державного агентства
земельних ресурсів у Вінницькій
області укласти з позивачем додаткову
угоду до договору оренди землі від 10.06.07
р. (а.с. 72).

Позивач вважає, що заявлений позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав:

- за договором оренди землі від
10.06.07 р. позивач використовує земельну
ділянку до сьогоднішнього дня та
сплачує орендну плату;

- упродовж усього часу існування
орендних відносин від орендодавця не
надходило жодних заперечень щодо
продовження дії договору;

- позивач вчасно звернувся до
орендодавця про продовження дії
договору на що отримав позитивну
відповідь, що підтверджується
відміткою у верхньому лівому кутку
першої сторінки Договору (а.с. 12);

- вказує що також звертався
письмово до Погребищенської районної
державної адміністрації у Вінницькій
області та до Головного управління
Державного агентства земельних
ресурсів щодо внесення змін до
договору оренди земельної ділянки у
частині його продовження (що
підтверджується листами (а.с. 20-23)),
однак йому безпідставно було
відмовлено;

- підтримує також інші пояснення,
викладені у позовній заяві в
обґрунтування своїх вимог.

Таким чином позивач, посилаючись на ст.
33 Закону України «Про оренду землі»
вважає, що договір підлягає поновленню
на той саме строк і на тих саме умовах
шляхом укладання додаткової угоди, у
зв'язку з цим просить суд позов
задовольнити та зобов'язати Головне
управління Державного агентства
земельних ресурсів у Вінницькій
області укласти з позивачем додаткову
угоду до договору оренди землі від 10.06.07
р.

Представник відповідача-1 в судовому
засіданні підтримав пояснення
викладені у відзиві (а.с. 29-31) та просив
суд у задоволенні позову відмовити
зокрема з наступних підстав:

- позивач звернувся до
відповідача-1 з листом про поновлення
договору оренди 25.12.13 р., тобто у
порушення ст. 33 Закону України «Про
оренду землі» та п. 8 Договору;

- для поновлення договору позивач
повинен був звернутися до
Погребищенської районної державної
адміністрації у Вінницькій області не
пізніше ніж за місяць до закінчення
договору, тобто не пізніше 01.06.12 р., що
останній зроблено не було;

- вважає, що положення ст. 33 Закону
та умови Договору зобов'язують
орендаря повідомити орендодавця про
намір продовжити дію договору у
визначені строки і укладання
додаткової угоди не передбачено лише у
тому випадку, якщо відсутні будь-які
заперечення щодо його поновлення;

- також вказує на те, що на день
закінчення строку дії договору
розпорядником землі
сільськогосподарського призначення
була Погребищенська районна державна
адміністрація у Вінницькій області, а
відповідач-1 отримав такі повноваження
лише з 01.01.13 р.

За таких обставин представник
відповідача вважає, що позов
задоволенню не підлягає.

Представник відповідача-2 в судовому
засіданні позов не визнав з тих
підстав, що станом на день подання
позову та день розгляду справи
відповідач-2, у силу ст. 122 ЗК України, не
має повноважень щодо передачі в оренду
земельних ділянок
сільськогосподарського призначення, а
також не має права на продовження дії
договору.

Заслухавши учасників судового процесу,
повно, всебічно і об'єктивно дослідивши
в сукупності надані у справі докази,
надавши їм юридичну оцінку суд прийшов
до висновку що позов задоволенню не
підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про
оренду землі» договір оренди землі -
це договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Стаття 11 ЦК України вказує, що цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки, й серед підстав виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст.174 ГК України,
господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, із господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать.

За приписами ч. 1 ст. 626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 6 ЦК сторони є
вільними в укладення Договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості (ст. 627 ЦК України).

Відповідно до припису статті 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (стаття 525 ЦК
України).

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст. 629 ЦК України).

Так, між ФОП ОСОБА_1 та Погребищенською
районної державною адміністрацією
Вінницької області 10.06.07 р. укладено
договір оренди земельної ділянки
площею 18,75 га (землі запасу), яка
знаходиться в с. Сніжна
Погребищенського району Вінницької
області.

Державну реєстрацію договору
проведено 01.07.07 р. у Вінницькій
регіональній філії центру ДЗК за №
3.

Земельну ділянку передано орендарю за
Актом приймання-передачі 06.07.07 р.

Згідно п. 8, Договір укладено строком на
5 років. Після закінчення строку
договору орендар має переважне право
на поновлення його на новий строк. У
цьому разі орендар повинен не пізніше
ніж за 30 днів до закінчення строку дії
договору повідомити письмово
орендодавця про намір продовжити його
дію.

Згідно п. 35 Договору, останній
припиняється зокрема у зв'язку з
закінченням строку на який його було
укладено.

Зокрема такі ж підстави припинення
договору містяться у ст. 31 Закону
України "Про оренду землі".

Строк дії договору закінчився 01.07.1012 р.
(враховано дату реєстрації).

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про
оренду землі", (в редакції, що діяла до
внесення змін у 2011 році), після
закінчення строку, на який було
укладено договір оренди землі, орендар,
який належно виконував обов'язки
відповідно до умов договору, має за
інших рівних умов переважне право на
поновлення договору. У разі поновлення
договору оренди землі на новий строк
його умови можуть бути змінені за
згодою сторін. У разі якщо орендар
продовжує користуватися земельною
ділянкою після закінчення строку
договору оренди, то за відсутності
письмових заперечень орендодавця
протягом одного місяця після
закінчення строку договору він
підлягає поновленню на той самий строк
і на тих саме умовах, які були
передбачені договором. Письмове
заперечення здійснюється
листом-повідомленням.

З 2011 року до вказаної вище статті
внесено зміни, та зокрема визначено, що
орендар, який має намір скористатися
переважним правом на укладення
договору оренди землі на новий
строк, зобов'язаний повідомити про це
орендодавця до спливу строку договору
оренди землі у строк, встановлений цим
договором, але не пізніше ніж за місяць
до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення
договору оренди землі орендар додає
проект додаткової угоди.

Згідно п. 2.17. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 6 (із
змінами) «Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин», у вирішенні
спорів, пов'язаних з поновленням
(пролонгацією) договорів оренди
земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності,
судам слід враховувати положення
статті 33 Закону України "Про оренду
землі" (в редакції Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності",
який набрав чинності з 12.03.2011).

Частиною шостою зазначеної статті
передбачено, що договір вважається
поновленим на той самий строк і на тих
самих умовах, які були передбачені
договором, у разі якщо орендар
продовжує користуватися земельною
ділянкою і за відсутності протягом
місяця після закінчення строку
договору листа-повідомлення
орендодавця про заперечення у
поновленні договору оренди землі.

Відтак господарським судам у вирішенні
відповідних спорів необхідно
з'ясовувати, зокрема, чи повідомляв
орендар орендодавця у встановленому
порядку про намір скористатися
переважним правом на укладення
договору оренди землі на новий строк та
чи заперечував орендодавець у строк,
визначений законом, проти поновлення
договору.

Разом з тим судам слід враховувати, що
до спірних правовідносин має
застосовуватися саме та редакція
закону, яка була чинною на дату, з якої
виникло переважне право на поновлення
договору оренди земельної ділянки.

З аналізу викладеної вище нормативної
бази, суд прийшов до висновку про
відмову у позові виходячи з наступного:

- договір оренди земельної ділянки від
10.06.07 р. припинив свою дію 01.07.1012 р. у
зв'язку з закінченням терміну на який
його укладено;

- орендар не виконав умови договору
щодо письмового повідомлення
орендодавця не пізніше ніж за 30 днів до
закінчення строку дії договору про
намір продовжити його дію (позивачем не
подано жодного доказу про таке
повідомлення);

- з листів, що наявні у матеріалах
справи вбачається, що сторони почали
вести переписку щодо продовження дії
договору з кінця 2013 року, тобто через
півтора роки після закінчення його
строку.

Таким чином, у зв'язку з порушенням
позивачем умов договору (п. 8), останній
втратив переважне право на його
поновлення, за порядком, що
передбачений ст. 33 Закону України «Про
оренду землі».

Що стосується заяви про зміну предмету
позову, а саме щодо зобов'язання
Головне управління Державного
агентства земельних ресурсів у
Вінницькій області укласти з позивачем
додаткову угоду до договору оренди
землі від 10.06.07 р. суд відмічає наступне.

Відповідно до п. 2.16 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 6
(із змінами) «Про деякі питання
практики розгляду справ у спорах, що
виникають із земельних відносин»,
необхідною умовою укладення договору
оренди земельної ділянки, яка
перебуває у державній або в
комунальній власності, є наявність
рішення відповідного органу про
надання земельної ділянки. Водночас
зобов'язання цього органу в судовому
порядку укласти такий договір за
відсутності зазначеного рішення є
неможливим (крім випадку,
передбаченого статтею 120 ЗК України та
статтею 377 ЦК України), оскільки це
порушувало б його передбачену
Конституцією України виключну
компетенцію.

Відповідно до ст. 122 ЗК України (в
редакції до 01.01.13 р.), функції щодо
розпорядження земельними ділянками із
земель державної власності за межами
населених пунктів для
сільськогосподарського використання
належали районним державним
адміністраціям, а з 01.01.13 р. -
управліннями Державного агентства
земельних ресурсів.

Так, у зв'язку із втратою преважного
права на поновлення Договору, та у
зв'язку із фактичним його припиненням
за закінченням терміну дії, позивач
може отримати земельну ділянку лише
при наявності рішення компетентного
органу про надання земельної ділянки у
користування, а за відсутності такого
рішення, позовна вимога задоволенню не
підлягає.

Щодо доводів позивача про фактичне
користування земельною ділянкою після
закінчення договору оренди та сплату
упродовж усього часу орендної плати,
суд вважає за необхідне відмітити, що
орендар зобов'язаний сплачувати
орендну плату за увесь час
користування земельною ділянкою, аж до
моменту її повернення.

Суд також не приймає до уваги доводи
позивача про те, що він вчасно
звернувся до орендодавця про
продовження дії договору на що отримав
позитивну відповідь, що
підтверджується відміткою у верхньому
лівому кутку першої сторінки Договору -
продовжено до 31.12.13 р., оскільки такого
порядку продовження чинним
законодавством не передбачено, а також
відсутні будь-які докази виконання
позивачем п. 8 Договору та ст. 33 Закону
України «Про оренду землі». У той же час
ідентифікувати коли саме звернувся
позивач до власника землі та коли було
проставлено відповідну відмітку
неможливо.

На підставі вище викладеного суд
приходить до висновку, що позов є
необґрунтованим у зв'язку з чим
задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати покладаються на позивча.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 36, 43, 44, 49, 82-84, 115
Господарського процесуального кодексу
України суд,-

ВИРІШИВ :

В позові відмовити.

Повний текст рішення суду оформлено і
підписано відповідно до вимог ст.84 ГПК
України 24 березня 2014 р.

Суддя Маслій
І.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи