ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25.03.14р. Справа № 904/74/14

За позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, м. Кривий Ріг Дніпропетровської
області

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "РЕГУЛ", м. Кривий Ріг
Дніпропетровської області

про стягнення 88 761,12 грн.

Суддя Бєлік В.Г.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 - дов. від 14.09.2012р.,
представник;

ОСОБА_3 - свідоцтво №
НОМЕР_1 від 27.08.2012р. № 10, адвокат;

від відповідача: не з"явився.

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
звернувся до господарського суду з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "РЕГУЛ" про стягнення
заборгованості у загальному розмірі 86
261,12 грн., яка складається з сум: 66 750,00
грн. - основного боргу, 10 862,88 грн. -
36% річних, 3 975,74 грн. - пені, 4 672,50 грн. -
штрафу.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача 2 500,00 грн. - судових витрат
на послуги адвоката, 1 827,00 грн. -
судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
відповідно до укладеного між Фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_1
(Постачальник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "РЕГУЛ"
(Покупець) договору поставки № 159 від
27.05.2013р., позивачем було передано у
власність відповідачу товар на
загальну суму 314 693,75 грн. Відповідачем
прийнято товар, але у встановлений
договором термін оплату за поставлений
товар в повному обсязі не здійснено.

Відповідач судовому засіданні від
06.03.2014р. частково визнав позовні вимоги,
заявив про сплату після звернення
позивача з позовом до господарського
суду заборгованості за поставлений
товар у 10 000,00 грн. - основного боргу, що
підтверджено залученою до матеріалів
справи копією платіжного доручення №
88 від 26.02.2014р. (а.с.72).

Представник відповідача в дане судове
засідання не з'явився, про час і місце
судового засідання, повідомлений судом
належним чином за адресою зазначеною в
позовній заяві. До початку даного
судового засідання подав письмове
клопотання про розгляд спраи без
участі його представника.

Клопотання підлягає задоволенню,
неприбуття у судове засідання
представника відповідача за
викладених обставин не є перешкодою
для розгляду справи.

Суд вважає за можливе розглянути дану
справу по суті за наявними в ній
матеріалами відповідно до ст.75
Господарського процесуального кодексу
України.

За згодою представника позивача в
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення
відповідно до ч.2 ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, господарський суд, -

В С Т А Н О В
И В :

Між Фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_1 (Постачальник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "РЕГУЛ"
(Покупець) укладений договір поставки
№ 159 від 27.05.2013р.

За даним договором постачальник
зобов'язується в порядку і строки
встановлені договором або додатковими
домовленостями, передати у власність
покупця товар в певній кількості, який
відповідає якості і за погодженою
ціною, а останній прийняти товар та
сплатити його на умовах, визначених у
даному договорі або додатках до нього
(п.1.1. договору, Предмет договору).

Згідно п.1.2. договору предметом
поставки за цим договором можуть бути:

-паливно - мастильні матеріали (далі -
ПММ); дизельне паливо, бензини марок
А-80,А-92, А-95, оливи, мастила, тощо.

Згідно п.1.3. договору номенклатура
товару, що поставляється, ціна,
обумовлюються сторонами або в цьому
договорі або в додатках до цього
договору, або у видаткових накладних,
які прирівнюються сторонами до
специфікації в розумінні
Господарського кодексу України.

Згідно п.1.4. договору загальна вартість
договору складається із загальної
вартості поставленого товару в період
дії договору.

Згідно п.2.1. договору постачальник
здійснює поставку товару на умовах: СРТ
- склад Покупцяі; ЕХW - франко - склад
постачальника, відповідно до ІНКОТЕРМС
(в редакції 2000 року).

Відповідно до п.2.4, п. 2.5. договору право
власності та товар і ризик випадкового
його ушкодження (псування) переходить з
моменту підписання видаткової
накладної на товари. Дата одержання
товару покупцем зазначається у
видатковій накладній.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання умов договору позивачем було
передано відповідачу товар на загальну
суму 314 693,75 грн., що підтверджено
долученими до матеріалів справи
видатковими накладними, товарно -
транспортними накладними на відпуск
нафтопродуктів (нафти), а також
довіреностями на отримання товаро -
матеріальних цінностей (а.с.51-64).

Згідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору, одностороння відмова від
виконання зобов'язання не
допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст. 692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Відповідно до п.3.2. договору покупець
здійснює оплату на умовах: 100%
попередньої оплати затовар у
безготівковій формі шляхом
перерахування коштів на поточний
рахунок постачальника; або по факту
поставки товару шляхом перерахування
коштів на поточний рахунок
постачальника протягом трьох
календарних днів з дня отримання
товару (підписання видаткової
накладної, товаро - транспортної
накладної або акту прийому - передачі
товару).

Відповідно до п.3.4. договору у випадку
наявності заборгованості по оплаті
поставленого товару в рамках дії цього
договору зі сторони покупця,
постачальник зараховує грошові кошти,
отримані в рамках договору, незалежно
від призначення платежу першочергово
на погашення наявної заборгованості по
договору і оплаті штрафних санкцій,
залишок зараховується в рахунок оплати
погодженої між сторонами партії
товару.

Позивач зазначає, що відповідач за
отриманий товар розрахувався лише
частково, наступним чином:

- згідно видаткових накладних № 82
та 99 від 09.07.2013р. частково на суму 79 493,75
грн., що підтверджено долученим до
матеріалів справи підписаним
уповноваженими представниками обох
сторін актом звірки взаємних
розрахунків від 31.10.2013р. (а.с.15);

- згідно платіжного доручення № 1627
від 13.12.2013р. частково на суму 12 743,75 грн.

З урахуванням сплаченої відповідачем
заборгованості залишок несплаченої
заборгованості складає 66 750, 00 грн.

В судовому засіданні з'ясовано, що
після звернення позивача з позовом до
господарського суду відповідачем
частково сплачено заборгованість за
поставлений товар у 10 000,00 грн. -
основного боргу, що підтверджено
залученою до матеріалів справи копією
платіжного доручення № 88 від 26.02.2014р.
(а.с.72).

Відповідно до п. 1-1 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
предмет спору.

Отже, спір в частині стягнення
заборгованості за поставлений товар у
сумі 10 000,00 грн. врегульований, за
викладених обставин, провадження у
справі в цій частині підлягає
припиненню за відсутністю предмета
спору, внаслідок чого залишок основної
заборгованості складає загальний
розмір 56 750, 00 грн., який за викладених
обставин, приймаючи до уваги визнання
позову відповідачем, підлягає
задоволенню.

Відповідно ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст. 229 ГК України, учасник
господарських відносин у разі
порушення ним грошового зобов'язання
не звільняється від відповідальності
через неможливість виконання і
зобов'язаний відшкодувати збитки,
завдані невиконанням зобов'язанням, а
також сплатити штрафні санкції
відповідно до вимог, встановлених цим
Кодексом та іншими законами.

Згідно ст. 546 ЦК України виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантiєю,
заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України,
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ст.551 ЦК України, якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства.

Згідно п. 6.1. договору у разі
прострочення оплати товару покупець
зобов'язаний сплатити пеню в розмірі 0,5%
від несплаченої суми за кожний день
прострочення, а прострочення більш ніж
на 30 календарних днів додатково
сплачуєш траф у розмірі 7 (сім)
відсотків від простроченої суми.

Пунктом 6.4. договору сторони домовились
збільшити строк позовної давності по
вимогами про стягнення пені та інших
штрафних санкцій до трьох років з дня
прострочення. Пеня нараховується за
весь час прострочення до повного
погашення заборгованості.

Згідно ст.3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", розмір
пені обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Позивачем нарахована пеня у
відповідності з вимогами закону за
несвоєчасне виконання договірних
зобов'язань за період з 15.07.2013р. по
26.12.2013р. на суму 3 975,74 грн.

За прострочення оплати поставленого
товару більш ніж на 30 календарних днів
позивачем нараховано до сплати
відповідачу штраф у розмірі 4 672,50 грн.

Одже, позивач просить одночасно
стягнути з відповідача за порушення
умов договору як штраф, так і пеню.

Суд, вважає за можливе задовольнити ці
вимоги позивача, виходячи з наступного.

Відповідач здійснював оплату за
поставлений товар несвоєчасно, чим
порушив умови укладеного договору.

Можливість одночасного стягнення пені
та штрафу за порушення окремих видів
господарських зобов'язань пердбачено
частиною другою статті 231
Господарського кодексу України.

В інших випадках порушення виконання
господарських зобов'язань чинне
законодавство не встановлює для
учасників господарських відносин
обмежень передбачати в договорі
одночасне стягненя пені та штрафу, що
узгоджується із свободою договору,
встановленою статтею 627 Цивільного
кодексу України, коли сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості

Одночасне стягнення з учасника
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання за
договором, штрафу та пені не суперечить
статті 61 Конституції України, оскільки
згідно зі статттею 549 Цивільного
кодексу України пеня та штраф є формами
неустойки, а відповідно до статті 230
Господарського кодексу України -
видами штрафних санкцій, тобто не є
окремиим та самостійними видами
юридичної відповідальності. У межах
одного виду відповідальності може
застосовуватися різний набір санкцій.

Договором передбачено
господарсько-правову відповідальність
за порушення умов договору у вигляді
сплати неустойки - пені та штрафу.

Враховуючи положення закону, суд
вважає за можливе задовольнити вимоги
позивача щодо одночасного стягнення
пені та штрафу у розмірах визначених
позивачем.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення та три проценти річних
від простроченої суми, якшо інший
розмір процентів не встановлений
договором або законом.

У зв'язку з простроченням виконання
грошового зобов'язання позивач просить
стягнути з відповідача 36% річних у
розмірі 10 862,88 грн.

Перевіривши правильність нарахування
річних, суд вважає за можливе
задовольнити вимогу позивача в частині
стягнення річних у розмірі,
визначеному позивачем.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Станом на момент вирішення спору, судом
встановлено, що відповідачем не надано
доказів оплати отриманого товару в
повному обсязі в період з моменту його
отримання до дати слухання справи.

За таких обставин, вимоги позивача
підлягають частковому задоволенню у
загальному розмірі 76 261,12 грн., який
складається з сум: 56 750,00 грн.- основного
боргу, 10 862,88 грн. - 36% річних, 3 975,74 грн. -
пені, 4 672,50 грн. - штрафу.

Відповідно до ст.49 ГПК України, суми,
які підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката, витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються при задоволенні позову -
на відповідача; при відмові в позові -
на позивача; при частковому
задоволенні позову - на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Враховуючи подані позивачем до
матеріалів справи докази, а саме: копію
договору № 15-10/01 про надання правової
(юридичної) допомоги від 15.10.2012р. та
копії додаткової угоди до даного
договору № 2/1 від 01.12.2013р. (а.с.22-24) та № 1/3
від 01.06.2013р. (а.с.32), копію свідоцтва про
реєстрацію адвокатського об'єднання
від 06.10.2009 року № 629 (а.с.26), копію
свідоцтва про право на заняття
адвокатською діяльністю № НОМЕР_1 від
03.09.2012р. (а.с.27), платіжне доручення № 26089
від 16.12.2013р. на суму 2 500,00 грн. (а.с.29), суд
вважає за можливе задовольнити вимогу
позивача щодо стягнення з відповідача
витрат на послуги адвоката у розмірі 2
500,00 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати у справі слід покласти на
відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"ІНВІСТА" (49022, м. Дніпропетровськ, вул.
Океанська, буд. 3, ) на
користь Відкритого акціонерного
товариства "КИІВСЬКИЙ
КАРТОННО-ПАПЕРОВИЙ КОМБІНАТ" (08700, м.
Обухів Київської області, вул.
Київська, 130, ) 56 750,00 грн.
- основного боргу, 10 862,88 грн. - 36% річних, 3
975,74 грн. - пені, 628,50 грн. - 36% річних, 4
672,50 грн. - штрафу, 2 500,00 грн. - судові
витрати на послуги адвоката, 1 827,00 грн. -
судового збору.

Видати наказ.

В решті позову провадження у справі
припинити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня підписання
рішення, оформленого відповідно до ст.84
ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня підписання
рішення шляхом подання апеляційної
скарги до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено

28.03.2014р.

Суддя В.Г. Бєлік

28.03.2014р.