м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовомПублічного акціонерного
товариства "Акціонерна компанія
"Київводоканал" ДоКомунального
підприємства "Житлово-експлуатаційна
організація-112 Голосіївського району"
Простягнення 374 285,19
грн.Суддя Блажівська О.Є.
Представники сторін:
Від позивача - Пясецька Г.О. за дов. № 301
від 31.12.2013 року до 31.03.2014 року.
Від відповідача - Синиця М.В. за дов. б/н
від 03.02.2014 року до 31.12.2014 року.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Публічне акціонерне товариство
"Акціонерна компанія "Київводоканал"
звернулось до Господарського суду
міста Києва з позовом до Комунального
підприємства "Житлово-експлуатаційна
організація-112 Голосіївського району"
про стягнення 374 285,19 грн.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 23.12.2013 року порушено
справи призначено на 29.01.2014 року.
15.01.2014 року через канцелярію
Господарського суду міста Києва від
позивача надійшли документи по справі.
28.01.2014 року через канцелярію
Господарського суду міста Києва від
позивача надійшли документи по справі.
29.01.2014 року через канцелярію
Господарського суду міста Києва від
відповідача надійшов відзив на позовну
29.01.2014 року через канцелярію
Господарського суду міста Києва від
відповідача надійшло клопотання про
долучення документів до матеріалів
справи.
29.01.2014 року представники позивача та
відповідача у судове засідання
Представник позивача надав суду усні
пояснення по справі.
Представник позивача у судовому
засіданні надав суду документи по
справі.
Представник відповідача надав суду
усні пояснення по справі.
В зв'язку з необхідністю витребування
документів по справі, відповідно до ст.
77 ГПК України, судом оголошено перерву
до 10.02.2014 року на 15 : 00.
10.02.2014 року через канцелярію
Господарського суду міста Києва від
відповідача надійшло клопотання про
витребування доказів у позивача.
10.02.2014 року через канцелярію
Господарського суду міста Києва від
позивача надійшли пояснення по справі.
10.02.2014 року розпорядженням заступника
Голови Господарського суду міста Києва
Бойко Р.В., у зв'язку з перебуванням
судді Блажівської О.Є. на лікарняному,
судді Гумезі О.В.
Ухвалою Господарського суду міста
прийнято до провадження, розгляд
справи призначено на 05.03.2014 року.
17.02.2014 року розпорядженням Голови
Господарського суду міста Києва
Князькова В.В., у зв'язку з виходом судді
Блажівської О.Є. з лікарняного, справу
Ухвалою Господарського суду міста
прийнято до провадження.
05.03.2014 року представники позивача та
відповідача у судове засідання
Представник відповідача у судовому
засіданні надав суду клопотання про
залучення третьої особи та доповнення
Представник відповідача надав суду
усні пояснення щодо клопотання про
залучення третьої особи.
Представник позивача надав суду усні
пояснення по суті справи, проти
клопотання про залучення третьої особи
Клопотання про залучення третьої особи
судом відхилено.
В зв'язку з необхідністю витребування
документів по справі, відповідно до ст.
77 ГПК України, ухвалою Господарського
суду міста Києва від 05.03.2014 року розгляд
справи відкладено на 24.03.2014 року.
17.03.2014 року через канцелярію
Господарського суду міста Києва від
позивача надійшло клопотання про
долучення документів до справи.
20.03.2014 року через канцелярію
Господарського суду міста Києва від
організації КП "ГІОЦ" надійшла
інформація по справі.
24.03.2014 року представники позивача та
відповідача у судове засідання
Представник відповідача надав суду
усні пояснення по суті справи з
урахуванням інформації, наданої КП
Представник позивача надав суду усні
пояснення по суті справи, позовні
вимоги підтримав у повному обсязі.
Представник відповідача надав суду
усні пояснення по суті договору №
Відповідно до вимог ст.81-1 ГПК України в
судових засіданнях складені протоколи
та формуляр, які долучено до матеріалів
справи.
В судовому засіданні 24.03.2014 р. було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення у відповідності до ст.
В судовому засіданні суд повідомив про
порядок отримання повного тексту
рішення відповідно до вимог ст. 87 ГПК
України.

Розглянувши надані документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

Між Відкритим акціонерним товариством
"Акціонерна компанія "Київводоканал" (у
подальшому перейменовано у Публічне
акціонерне товариство "Акціонерна
компанія "Київводоканал", Постачальник)
та Комунальним підприємством "ЖЕО-112"
Голосіївської районної в м. Києві ради
(Абонент), у відповідності із Законом
України "Про питну воду та питне
водопостачання", укладено Договір на
постачання питної води та приймання
стічних вод через приєднані мережі від
02.01.2008 року № 08111/2-01 (далі Договір).

Відповідно до п.1.1. договору
постачальник (позивач) зобов'язується
надавати абоненту (відповідачу)
послуги з постачання питної води та
приймання від нього стічних вод у
міську каналізаційну мережу, а абонент
зобов'язується здійснювати своєчасну
оплату наданих йому постачальником
послуг на умовах цього договору,
дотримуватися порядку користування
питною водою з комунальних
водопроводів і приймання стічних вод,
що встановлені Правилами користування
системами комунального водопостачання
та водовідведення в містах та селищах
України, затверджених наказом
Держжитлокомунгоспу України № 65 від
01.07.1994 р., зареєстрованих в Міністерстві
юстиції 22.07.1994 р. за № 165/374 (в подальшому
правила користування), Правилами
приймання стічних вод підприємств у
комунальні та відомчі системи
каналізації населених пунктів України,
затверджених наказом Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України № 37 від
19.02.2002 р., зареєстрованих в Міністерстві
юстиції 26.04.2002 року за № 403/6691 (в
подальшому правила приймання), а також
дотримуватися норм, визначених іншими
нормативними актами, що регулюють
правовідносини, які виникають за цим
договором (п.1.1. Договору).

Згідно з п. 2.1.1 Договору облік
поставленої води та кількість
прийнятих стоків здійснюється за
показаннями лічильника,
зареєстрованого у постачальника, окрім
випадків, передбачених правилами
користування. У випадку наявності у
абонента декількох об'єктів
споживання, облік спожитої ним води
здійснюється з урахуванням показань
всіх лічильників, зареєстрованих за
абонентом. Обсяг наданої води для
поливу визначається за показаннями
лічильника. В разі технічної
неможливості встановлення лічильника,
кількість поставленої для поливу води
може визначатися за узгодженим із
постачальником розрахунком на
підставі наданих абонентом офіційних
документів, якими визначена площа
поливу.

Пунктом 2.1.2 Договору передбачено, що
зняття показників лічильника (-ів)
здійснюється, як правило, щомісячно
представником постачальника у
присутності представника абонента у
строки згідно з графіком
обслуговування постачальника. Для
абонента із стабільним об'ємом
водоспоживання (до 30 м. куб. із
незначним коливанням) зняття показань
з лічильника може здійснюватися
постачальником поквартально, при цьому
останній направляє абоненту щомісячно
розрахункові документи на оплату
наданих послуг, виходячи з його
середньодобового споживання води.
Показання лічильника за відповідний
період можуть бути прийняті до
розрахунків постачальником від
абонента в письмовому вигляді. В разі,
якщо абонент не забезпечить
присутності свого представника для
зняття показань, дані, що зняті
постачальником, є підставою для
виставлення розрахункових документів
на оплату наданих послуг.

Кількість стічних вод, які надходять у
міську каналізаційну мережу,
визначається за показаннями
лічильників стічних вод, або за
кількістю води, що надходить із
комунального водопроводу та інших
джерел водопостачання згідно з
показаннями лічильників води та/або
іншими способами визначення об'ємів
стоків у відповідності до розділу 21
Правил користування та місцевих правил
приймання (п. 2.1.4 Договору).

У відповідності до пунктів 2.1.5, 2.1.6
Договору абонент веде первинний облік
водоспоживання та водовідведення у
журналі обліку споживання води
(пронумерований, прошитий та
скріплений печаткою), який
заповнюється абонентом та
представником постачальника. Облікові
дані абонента щодо кількості та
вартості спожитих ним послуг
підлягають обов'язковому звірянню у
постачальника; абонент щоквартально,
не пізніше 10-го числа наступного за
звітним кварталом місяця та в інші
строки (за письмовою вимогою
постачальника) направляє до останнього
письмовий звіт по обсягах наданих
послуг (за встановленою постачальником
формою) та проводить з останнім
звіряння обсягів наданих послуг у
відповідному обліковому періоді, а
також звіряння по проведених
розрахунках за надані послуги; для
проведення звіряння абонент направляє
свого представника до постачальника із
необхідними для цього обліковими та
бухгалтерськими документами; звіряння
вважається проведеним з моменту
отримання постачальником підписаного
повноважними особами акту звіряння
розрахунків; в разі невиконання
абонентом цього пункту договору,
облікові дані постачальника щодо
кількості та вартості наданих послуг
та проведених абонентом розрахунків
вважаються безумовно погодженими
абонентом.

Пунктом 2.2.1 Договору сторони погодили,
що постачальник щомісячно направляє до
банківської установи абонента
розрахункові документи (в електронному
вигляді дебетові повідомлення або у
паперовому вигляді вимоги-доручення
тощо) для оплати за поставлену воду та
прийняті стічні води відповідно до
встановлених тарифів. Тарифи на
послуги з водопостачання та
водовідведення встановлюються
уповноваженими органами відповідно із
чинним законодавством та не підлягають
узгодженню сторонами. В разі зміни
тарифів у період дії цього договору,
постачальник доводить абоненту нові
тарифи у розрахункових документах без
внесення додаткових змін до цього
договору стосовно строків їх введення
та розмірів.

Згідно з пунктом 2.2.2 Договору у
розрахункових документах зазначаються
вартість та кількість наданих послуг
за відповідний період, а також розмір
діючих тарифів. Оплата вартості послуг
здійснюється абонентом щомісячно у
безготівковій формі у п'ятиденний
термін з дня направлення
постачальником розрахункового
документа до банківської установи
абонента. За згодою постачальника
оплата може здійснюватися іншими
способами, що не суперечать чинному
законодавству України. В разі
утворення боргу, оплата за надані
послуги, що надходить від абонента,
незалежно від зазначеного в платіжному
документі платежу, позачергово
зараховується постачальником в
погашення боргу.

У разі неотримання від постачальника
поточного щомісячного розрахункового
документа, абонент здійснює оплату
вартості наданих йому послуг, не
пізніше 5-го числа наступного місяця,
платіжним дорученням, виходячи з
діючого тарифу та фактичної кількості
спожитої води (пункт 2.2.3. Договору).

У разі незгоди щодо кількості або
вартості отриманих послуг, зазначених
у розрахунковому документі, абонент
зобов'язаний у десятиденний термін з
дня направлення постачальником
платіжного документу до банківської
установи абонента, письмово повідомити
про це постачальника та у цей же термін
направити представника з
обґрунтовуючими документами для
проведення звіряння та підписання
акту. В іншому випадку відмова Абонента
оплатити платіжний документ
вважається безпідставною (п. 2.2.4).

Згідно п. 3.1.2 та 3.1.3 договору
постачальник зобов'язаний приймати від
абонента стічні води на умовах цього
договору, визначати строки,
встановлені графіком обслуговування
лічильників абонента, кількість
наданої абоненту води та прийнятих від
нього стоків в міську каналізаційну
мережу; щомісячно, в разі необхідності
в інші строки, направляти абоненту
розрахункові документи на оплату
наданих йому послуг.

Позивач в позовній заяві зазначає, що
відповідно до умов договору в період з
01.04.2013 року по 30.09.2013 року надав
відповідачу послуги з водопостачання
та водовідведення на загальну суму 1 294
145,95 грн., які відповідач всупереч
взятих на себе договірних зобов'язань
своєчасно та в повному обсязі не
оплатив, внаслідок чого за ним
рахується заборгованість у розмірі 343
922,50 грн.

Долученими до матеріалів справи актами
про зняття показників водолічильників,
реєстрами дебетових повідомлень щодо
виставлення для рахунків на оплату
послуг з водопостачання у періоді з
01.04.2013 по 30.09.2013, а також розшифровки
рахунків абонента, підтверджують факт
виконання договору у вказаному періоді
з боку позивача.

Заперечення відповідача щодо того, що
зазначені акти про зняття показників
водолічильників не можуть вважатись
належними доказами надання послуг
водопостачання в обсягах вказаних у
цих актах оскільки вони не підписані
повноважною особою відповідача, судом
до уваги не приймається, оскільки
відповідно до п. 2.1.2 договору показання
лічильника за відповідний період
можуть бути прийняті до розрахунків
постачальником від абонента в
письмовому вигляді; в разі, якщо
абонент не забезпечить присутності
свого представника для зняття
показань, дані, що зняті постачальником
є підставою для виставлення
розрахункових документів на оплату
наданих послуг. Крім того, відповідно
до п. 2.1.5 та п. 2.1.6 договору абонент веде
первинний облік водоспоживання та
водовідведення у Журналі обліку
споживання води, який заповнюється
абонентом та представником
постачальника; облікові дані абонента
щодо кількості та вартості спожитих
ним послуг підлягають обов'язковому
звірянню у постачальника; абонент
щоквартально, не пізніше 10-го числа
наступного за звітним кварталом місяця
направляє до останнього письмовий звіт
по обсягам наданих послуг та проводить
з останнім звіряння обсягів наданих
послуг у відповідному обліковому
періоді. В разі невиконання абонентом
цього пункту договору, облікові дані
постачальника щодо кількості та
вартості наданих послуг та проведених
абонентом розрахунків вважаються
безумовно погодженими абонентом.

Відповідач належними та допустимими
доказами в розумінні ст. 34 ГПК України
не спростував дані щодо обсягів
наданих послуг у спірному періоді, що
визначені у актах про зняття
показників водолічильників, які додані
до матеріалів справи.

Таким чином, позивач надав відповідачу
послуги з водопостачання та
водовідведення в обсягах, зазначених у
даних актах про зняття показників
водолічильників.

За неналежне виконання відповідачем
своїх грошових зобов'язань за
договором № 08111/2-01 від 02.01.2008 позивач
нарахував останньому 3% річних в сумі
2252,51 грн., пеню в розмірі 10914,05 грн. та
штраф в розмірі 17196,13 грн.

У свою чергу відповідач заперечує
проти задоволення позову з тих підстав,
що умовами договору не передбачено
надання послуги з постачання питної
води, яка йде на підігрів, а також
відповідач не погоджується із
зарахуванням позивачем сплачених
абонентами грошових коштів згідно з
призначенням платежу, а не в рахунок
погашення існуючого боргу за попередні
періоди, що як наслідок, на думку
відповідача, вплинуло на правильність
нарахування 3% річних, пені та штрафу,
заявлених до стягнення з відповідача.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
вимоги позивача підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Приписами частини 1 статті 67
Господарського кодексу України
встановлено, що відносини підприємства
з іншими підприємствами,
організаціями, громадянами в усіх
сферах господарської діяльності
здійснюються на основі договорів.

Відповідно до статей 11, 626 Цивільного
кодексу України договір є підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків.

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу
України визначено, що зміст договору
становлять умови, визначені на розсуд
сторін і погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Згідно із ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Частиною 1 статті 193 Господарського
кодексу України передбачено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України визначено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться, одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до статті 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Цивільного
кодексу України цивільні обов'язки
виконуються у межах, встановлених
договором або актом цивільного
законодавства.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004,
відносини між учасниками договірних
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг здійснюються виключно на
договірних засадах.

За ст. 1 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги"
житлово-комунальні послуги - результат
господарської діяльності, спрямованої
на забезпечення умов проживання та
перебування осіб у жилих і нежилих
приміщеннях, будинках і спорудах,
комплексах будинків і споруд
відповідно до нормативів, норм,
стандартів, порядків і правил; виробник
- суб'єкт господарювання, який виробляє
або створює житлово-комунальні
послуги; комунальні послуги - результат
господарської діяльності, спрямованої
на задоволення потреби фізичної чи
юридичної особи у забезпеченні
холодною та гарячою водою,
водовідведенням, газо- та
електропостачанням, опаленням, а також
вивезення побутових відходів у
порядку, встановленому законодавством;
споживач - фізична чи юридична особа,
яка отримує або має намір отримати
житлово-комунальну послугу.

Положеннями статті 13 України "Про
житлово-комунальні послуги"
встановлено перелік комунальних
послуг, який не є вичерпним.

Пунктом 3.13 Правил користування
системами централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення в населених пунктах
України, затверджених наказом
Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України № 190 від 27.06.2008 року та
зареєстрованих Мінюстом 07.10.2008 року
(далі Правила користування №190)
визначено, що суб'єкти господарювання,
у яких теплові пункти (котельні)
перебувають на балансі або яким вони
передані в управління, повне
господарське відання, користування,
концесію, здійснюють розрахунки з
виробником на основі укладених
договорів за весь обсяг питної води,
яка відпущена з систем водопостачання
і використана на потреби гарячого
водопостачання та інші потреби, а також
розраховуються за власний обсяг
водовідведення.

За п. 2.1 Правил користування №190
договірні відносини щодо користування
системами централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення здійснюються виключно
на договірних засадах відповідно до
Законів України "Про питну воду та
питне водопостачання" та "Про
житлово-комунальні послуги".

Статтею 2 Закону України "Про питну воду
та питне водопостачання" встановлено,
що дія закону поширюється на всі
суб'єкти господарювання, що виробляють
питну воду, забезпечують міста, інші
населенні пункти, окремо розташовані
об'єкти питною водою шляхом
централізованого питного
водопостачання або за допомогою
пунктів розливу води (в тому числі
пересувних), застосування установок
(пристроїв), інших засобів
централізованого водопостачання, а
також на органи виконавчої влади та
органи місцевого самоврядування, що
здійснюють регулювання, нагляд і
контроль за якістю питної води, станом
джерел та систем питного
водопостачання, а також споживачів
питної води.

Вимоги до якості питної води
встановлені Державними санітарними
нормами та правилами "Гігієнічні
вимоги до води питної, призначеної для
споживання людиною", затвердженими
наказом Міністерства охорони здоров'я
України від 12.05.2010 № 400.

Відповідно до п. 2.1. розділу 2 вказаних
норм, вода питна, призначена для
споживання людиною (питна вода), - вода
склад якої за органолептичними,
фізико-хімічними, мікробіологічними,
паразитологічними та радіаційними
показниками відповідає вимогам
державних стандартів та санітарного
законодавства (з водопроводу -
водопровідна, фасована, з кюветів,
пунктів розливу, шахтних колодязів та
каптажів джерел), призначена для
забезпечення фізіологічних,
санітарно-гігієнічних, побутових та
господарських потреб населення, а
також для виробництва продукції, що
потребує використання питної води.

У межах розгляду справи 4/558праві,
предметом розгляду якої є стягнення
заборгованості з відповідача за
договором № 08111/2-01 від 02.01.2008 за період з
травня 2011 по вересень 2011 встановлено,
що на балансі відповідача теплові
пункти, з яких йому здійснюється
постачання гарячої води, не
перебувають, у відповідності до
довідки № 048/45/1195 від 02.02.2011 теплові
пункти та бойлери перебувають на
балансі ПАТ "Київенерго", що стало
підставою для відмови у задоволенні
вимог про стягнення вартості холодної
води, яка йде на підігрів. Рішення у
вказаній справі залишено без змін
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 08.05.2012 , яка у
свою чергу залишена без змін
постановою Вищого господарського суду
України від 19.07.2012, та у силу положень ч.
2 ст. 35 ГПК України, факти, встановлені
під час розгляду зазначеної справи, не
доводяться знову при вирішенні інших
спорів, в яких беруть участь ті самі
сторони.

Комунальне підприємство
"Житлово-експлуатаційна організація-112"
Голосіївського району не є виробником
гарячої води, не має устаткування в
якому виробляється гаряча вода.

Відповідач 01.11.2007 уклав договір № 530060
на постачання теплової енергії у
гарячій воді на потреби опалення
будинку і гарячого водопостачання з
ПАТ " Київенерго " і оплачує за надані
послуги.

Натомість, відповідач не укладав з
позивачем договір на підігрів холодної
води та не отримував від позивача
вказану послугу.

Договором № 08111/2-01 від 02.01.2008 ПАТ " АК "
Київводоканал " брав на себе
зобов'язання забезпечувати постачання
питної води, якість якої відповідає
ДОСТУ2874-82 " Вода питна " - інше не
встановлено договором або Законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Згідно зі статтею 1 закону України "Про
теплопостачання", теплова енергія -це
товарна продукція, що виробляється на
об'єктах сфери теплопостачання для
опалення, підігріву питної води, інших
господарських і технологічних потреб
споживачів, призначена для
купівлі-продажу.

Згідно з ст. 275 Господарського кодексу
України за договором енергопостачання
енергопостачальне підприємство
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду споживачеві,
який зобов'язаний оплатити прийняту
енергію та дотримуватися
передбаченого договором режиму її
використання. Відпуск енергії без
оформлення договору енергопостачання
не допускається. Предметом договору
енергопостачання є окремі види енергії
з найменуванням, передбаченим у
державних стандартах або технічних
умовах.

Відповідно до п. 2, 6 Правил надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21.07.2005 № 630, централізоване
постачання гарячої води - послуга,
спрямована на задоволення потреб
споживача у гарячій воді, яка надається
виконавцем з використанням
внутрішньобудинкових систем гарячого
водопостачання. Послуги повинні
відповідати з централізованого
постачання гарячої води - вимогам щодо
якості і тиску води, температури
гарячої води, а також розрахунковим
нормам витрати води у точці розбору.

Згідно з п.3.13 Правил користування
системами централізованого
комунального водопо стачання та
водовідведення в населених пунктах
України, затверджених наказом Мініс
терства з питань житлово-комунального
господарства України № 190 від 27.06.2008,
суб'єкти господарювання, у яких теплові
пункти перебувають на балансі або яким
вони передані в управління, повне
господарське відання, користування,
здійснюють розрахунки з виробником на
основі укладених договорів за весь
обсяг питної води, яка відпущена з
систем водопостачання і використана на
потреби гарячого водопостачання та
інші потреби, а також розраховуються за
власний обсяг водовідведення.

Обсяг питної води, поданої до теплових
пунктів, фіксується засобами обліку,
які встановлені на межі балансової
належності. Обсяг гарячого
водопостачання, переданий споживачам
виконавцем послуг з постачання гарячої
води, ураховується в загальному обсязі
стічних вод споживачів і оплачується
ним за договором з виробником на
підставі показів засобів обліку або в
порядку, обумовленому договором.

З наведених норм вбачається, що чинне
законодавство України не розділяє
послугу з постачання споживачам
гарячої води (гарячого водопостачання)
на окремі частини з постачання окремо
теплової енергії та окремо холодної
води, а встановлює, що енерговиробник
та/або енергопостачальник виробляє та
постачає гарячу воду (яку законодавець
також називає енергією). Постачання
холодної води для приготування гарячої
є окремою послугою, що повинна, в якості
сировини, надаватись підприємству, яке
має можливість та безпосередньо
виробляє гарячу воду.

Тобто, саме гаряча вода є товаром,
продуктом енерговиробника та/або
енергопостачальника, яку отримує
споживач, при цьому саме
енерговиробник та/або
енергопостачальник споживає холодну
воду для вироблення гарячої води. Даний
висновок підтверджується також
постановами Вищого господарського
суду України від 03.03.2011 у справі 42/230, від
10.03.11 у справі № 7/222 та інших.

Отже, КП " ЖЕО-112 " Голосіївського району
не є виробником гарячої води, готовий
продукт у вигляді гарячої води отримує
ПАТ " Київенерго " у собівартості якої
включені витрати на холодну воду. Разом
з тим, у відповіді ПАТ " Київенерго " №
048/45/1195 від 02.02.2012 на запит КП " ЖЕО- 112 "
Голосіївського району № 35 від 13.01.2012
відносно бойлерів, а саме, на балансі
якої організації перебувають бойлери (
теплові пункти ) - ПАТ " Київенерго "
чітко вказано, що теплові пункти
перебувають на балансі ПАТ " Київенерго
".

З огляду на вище викладене, Публічним
акціонерним товариством "Акціонерна
компанія "Київводоканал" безпідставно
нарахована відповідачу вартість
питної води, яка йде на підігрів та
обліковується за кодом 1-51591.

Оскільки із наданого до суду
розрахунку вбачається, що за кодом 1-51591
також обліковується послуга "питна
вода (стоки)", тому суд вважає за
необхідне зауважити на наступному.

Як встановлено судом, згідно умов
укладеного сторонами договору
постачальник (позивач) зобов'язується
надавати абоненту (відповідачу)
послуги з постачання питної води та
приймання від нього стічних вод у
міську каналізаційну мережу, а абонент
зобов'язується здійснювати своєчасну
оплату наданих йому постачальником
послуг. Отже, висновок суду апеляційної
інстанції є таким, що не відповідає
умовам договору.

Крім того, Пунктом 1.4 Правил
користування №190, приймання стічних
вод від підприємств, установ,
організацій до системи
централізованого водовідведення
здійснюється відповідно до Правил
приймання стічних вод підприємств у
комунальні та відомчі системи
каналізації населених пунктів України,
затверджених наказом Держбуду від
19.02.2002 N 37, зареєстрованих у Мін'юсті
26.04.2002 за N 403/6691 (далі - Правила приймання
№37), а також місцевих правил приймання
стічних вод підприємств у систему
каналізації населеного пункту.

Згідно п. 1.2 Правил приймання №37,
останні поширюються на комунальні
підприємства
водопровідно-каналізаційного
господарства міст і селищ України та
інші підприємства, що мають на балансі
системи місцевого водопроводу та
каналізації (далі - Водоканали), та на
всі підприємства, установи,
організації незалежно від форм
власності й відомчої належності, які
скидають свої стічні води в системи
каналізації населених пунктів (далі -
Підприємства).

Як унормовано п. 1.4 Правил приймання №37,
абонент Водоканалу - це юридична особа,
яка уклала договір з Водоканалом на
надання послуг водопостачання та (або)
каналізації.

Стічні води підприємств - усі види
стічних вод, що утворилися внаслідок
їхньої діяльності після використання
води в усіх системах водопостачання
(господарсько-питного, технічного,
гарячого водопостачання тощо), а також
поверхневі та дощові води з території
Підприємства (з урахуванням
субабонентів).

Відповідно до п. 2.4 означених Правил
приймання, підприємства зобов'язані
виконувати в повному обсязі вимоги цих
Правил, місцевих Правил приймання та
договору на послуги водовідведення,
своєчасно оплачувати рахунки
Водоканалу за надані послуги.

Отже, надання послуг із приймання
стічних вод (у тому числі, гарячого
водопостачання) регулюється умовами
укладеного сторонами договору, а
вартість таких послуг підлягає оплаті
абонентом (яким є відповідач) на
користь позивача.

Таким чином, правомірним є стягнення з
відповідача на користь позивача
грошової суми, яка складається із
вартості таких послуг:

- питна вода (вода+стоки) населення,
питна вода (вода+стоки) власні потреби,
питна вода (вода+стоки) інші
споживачі/власники і орендарі
нежитлових приміщень), що
обліковується за кодами 1-1591, 1-1715, 1-1716 у
розмірі 194000,35 грн.

- питна вода (вода+стоки), яка
обліковується за кодом 1-51591, лише у
частині стоків - 61182,57 грн. Всього 255182,92
грн.

Щодо заперечень відповідача проти
позовних вимог в частині не
зарахування позивачем сплачених
абонентом грошових коштів в рахунок
погашення заборгованості за попередні
періоди, то суд зазначає наступне.

Відповідно до положень Закону України
«Про бухгалтерський облік та
бухгалтерську звітність України»,
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку та Інструкції
про безготівкові рахунки України в
національній валюті, затвердженої
Постановою управління НБУ від 21.01.2004
№22, реквізит «призначення платежу»
заповнюється платником так, щоб
надавати повну інформацію про платіж
та документи, на підставі яких
здійснюється перерахування коштів
отримувачу. Відповідальність за
правильність платежу покладається на
платника. Розрахунки за надані послуги
з водопостачання та водовідведення (з
кінцевим споживачем - населенням),
здійснюються через транзитний рахунок
КП «ЖЕО-112» відкритий в Комунальному
підприємстві «Головний
інформаційно-обчислювальний центр»
(далі - КП "ГІОЦ").

Згідно листа КП "ГІОЦ" від 19.03.2014 року №
02-342, останній повідомив, що останнє на
умовах договору про надання послуг №
1704 від 02.01.2009 року, укладеного між КП
"ГІОЦ" та КП "ЖЕО-112", надає Комунальному
підприємству «Житлово-експлуатаційна
організація - 112" Голосіївської
районної в м. Києві ради (далі - КП
«ЖЕО-112») інформаційно-обчислювальні
послуги, однією з яких є розщеплення та
перерахування платежів населення за
житлово-комунальні послуги, які
поступили на розподільчий рахунок КП
"ГІОЦ" за надані КП «ЖЕО-112» та
підприємствами-виробниками
житлово-комунальні послуги, в розрізі
особових рахунків по кожному
квартиронаймачу та власнику житла, на
складові по видам житлово-комунальних
послуг.

Розщеплення платежів населення
здійснюється КП "ГІОЦ" згідно наданих
КП «ЖЕО-112» дислокації будинків,
відомостей про реквізити
підприємств-виробників комунальних
послуг та баз даних нарахувань за
фактично спожиті житлово-комунальні
послуги по квартиронаймачам та
власникам житла.

Зарахування коштів на поточні рахунки
КП «ЖЕО-112» та підприємств-виробників
комунальних послуг відбувається на
наступний робочий день після
розщеплення коштів, отриманих від
квартиронаймачів та власників житла за
житлово-комунальні послуги на
розподільчий рахунок КП "ГІОЦ".

Платежі з розподільчого рахунку КП
ГІОЦ на рахунки КП «ЖЕО-112» та інших
суб'єктів господарювання є поточними
платежами, якщо призначення платежу не
змінено КП «ЖЕО-112».

Крім того, у суду відсутня можливість
здійснити зарахування грошових сум
сплачених за питну воду, що йде на
підігрів, з огляду на те, що таке
зарахування є порушенням норм
процесуального права стосовно меж
позовних вимог. Аналогічна правова
позиція викладена у постанові Вищого
господарського суду України від 22.08.2013
року у справі № 5011-22/10286-2012.

Крім суми основного боргу, позивач,
просить стягнути з відповідача 3%
річних у розмірі 2252,51 грн., пеню у
розмірі 10914,05 грн. та штраф в сумі 17196,13
грн. у зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем своїх зобов'язань за
договором.

Відповідно до ч.1. статті 612 Цивільного
кодексу України, боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України
встановлено, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до статті 611 Цивільного
кодексу України, у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

Згідно з п. 4.2 у разі порушення строків
виконання зобов'язання по оплаті за
надані послуги, абонент сплачує
постачальнику пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ за кожний день
прострочення платежу; нарахування пені
припиняється через один рік від дня,
коли зобов'язання мало бути виконано;
оплата абонентом пені не звільняє
останнього від оплати несплаченого
рахунку в повному розмірі.

Відповідно до п. 4.6 договору за
безпідставну відмову оплатити
направлений рахунок, або вимогу щодо
оплати, абонент сплачує постачальнику
штраф в розмірі 5% від суми, яку
відмовився сплатити. Сплата штрафу не
звільняє абонента від обов'язку
оплатити рахунок постачальника.

Згідно п. 1. статті 230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями у
Господарському кодексі України
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно статті 549 Цивільного кодексу
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно статті 525 Цивільного кодексу
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається.

Згідно статті 625 Цивільного кодексу
України, боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно з ч.6 статті 232 Господарського
кодексу України, нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до розрахунку позивача 3%
річних та пеня нараховані позивачем за
неналежне виконання відповідачем
грошових зобов'язань зі здійснення
розрахунку за надані послуги з
водопостачання та водовідведення за:

- питна вода (вода+стоки) населення,
питна вода (вода+стоки) власні потреби,
питна вода (вода+стоки) інші
споживачі/власники і орендарі
нежитлових приміщень), що
обліковується за кодами 1-1591, 1-1715, 1-1716, а
саме 3% річних в сумі - 1369,84 грн. та пеня -
6621,37 грн.

- питна вода (вода), яка обліковується за
кодом 1-51591, а саме 3% річних в сумі - 522,81
грн. та пеня - 2543,27 грн.

- питна вода (стоки), яка обліковується
за кодом 1-51591, а саме 3% річних в сумі -
359,86 грн. та пеня - 1749,41 грн.

Враховуючи, що правомірним є стягнення
з відповідача на користь позивача
заборгованості за надані послуги з
водопостачання та водовідведення, що
обліковується за кодами 1-1591, 1-1715, 1-1716, а
також за послуги з водовідведення (лише
у частині стоків), що обліковується за
кодом 1-51591, відтак правомірним є
нарахування 3% річних та пені на
прострочення заборгованості лише за
вказані послуги.

Враховуючи вищезазначене, арифметично
вірна сума 3% річних за прострочення зі
здійснення оплати за надані послуги з
водопостачання та водовідведення, що
обліковується за кодами 1-1591, 1-1715, 1-1716, а
також за послуги з водовідведення (лише
у частині стоків), що обліковується за
кодом 1-51591 становить загалом - 1729,69 грн.,
пеня - 7819,82 грн.

Враховуючи положення п. 4.6 договору, а
також загальну суму заборгованості в
розмірі 255182,92 грн. за надані послуги з
водопостачання та водовідведення, що
обліковується за кодами 1-1591, 1-1715, 1-1716, а
також за послуги з водовідведення (лише
у частині стоків), що обліковується за
кодом 1-51591, арифметично вірна сума
штрафу становить 12759,15 грн.

В решті вимог щодо стягнення з
відповідача 3% річних, пені та штрафу за
несвоєчасне виконання зобов'язань щодо
здійснення розрахунку за надані
послуги за договором № 08111/2-01 на
постачання питної води та приймання
стічних вод через приєднані мережі від
02.01.2008 року суд відмовляє з огляду на їх
безпідставність.

За приписами ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно норм статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ст. 34 ГПК України) .

З огляду на зазначене та враховуючи, що
борг відповідача перед позивачем на
час прийняття рішення не погашений,
його розмір підтверджується наявними
матеріалами справи, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги про
стягнення з відповідача 255182,92 грн.
заборгованості, 1729,69 грн. 3% річних, 7819,82
грн. пені та 12759,15 грн. штрафу є
доведеними, обґрунтованими,
відповідачем не спростовані, а відтак
підлягають задоволенню. В решті вимог
суд відмовляє з огляду на їх
безпідставність.

Відшкодування витрат по сплаті
судового збору відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України покладається судом на сторін
пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 32-34, 43-44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Стягнути з Комунального
підприємства "Житлово-експлуатаційна
організація-112 Голосіївського району"
(03150, м. Київ, вул. Горького, 170/172,
ідентифікаційний код 35509645) на користь
Публічного акціонерного товариства
"Акціонерна компанія "Київводоканал"
(01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 1-А,
ідентифікаційний код 03327664) 255182 (двісті
п'ятдесят п'ять тисяч сто вісімдесят
дві) грн. 92 коп. заборгованості, 1729 (одну
тисячу сімсот двадцять дев'ять) грн. 69
коп. 3% річних, 7819 (сім тисяч вісімсот
дев'ятнадцять) грн. 82 коп. пені, 12759
(дванадцять тисяч сімсот п'ятдесят
дев'ять) грн. 15 коп. штрафу, 5549 (п'ять
тисяч п'ятсот сорок дев'ять) грн. 83 коп.
витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
останню не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не було скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повний текст рішення складено: 28.03.2014
року.

Суддя
О.Є.
Блажівська