м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
УХВАЛА

Справа № 32/382 24.03.14

За позовом Заступника прокурора міста
Києва

в інтересах держави в особі
Міністерства праці та соціальної
політики України

до 1. Міністерства енергетики та
вугільної промисловості України

2. Державного підприємства
"Селидіввугілля"

про стягнення грошових коштів

Щодо розгляду заяви №4/419 від 26.02.2014
Державного підприємства
"Селидіввугілля" "Про відстрочку
виконання судового рішення"

Суддя Цюкало Ю.В.

Представники сторін:

від прокурора: Курбатова І.С.
(посвідчення від 11.11.2013);

від позивача: Вербицький О.С. (за
довіреністю від 07.03.2014);

від відповідача 1: не з'явилися;

від відповідача 2: не з'явилися.

СУТЬ СПОРУ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 05.11.2008 року у справі № 32/382,
позов задоволено повністю. Стягнуто
солідарно з Міністерства вугільної
промисловості України та Державного
підприємства "Селидіввугілля" на
користь Міністерства праці та
соціальної політики України 9 480 000,00
грн. - заборгованості та 283 650,00 грн. пені,
в зв'язку з чим було видано наказ від
28.04.2013 року № 32/382.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 03.02.2010 року,
рішення Господарського суду міста
Києва змінено. Позов задоволено
частково. Стягнуто солідарно з
Міністерства вугільної промисловості
України та Державного підприємства
"Селидіввугілля" на користь
Міністерства праці та соціальної
політики України 6 161 000,00 грн.
заборгованості. Провадження у справі в
частині стягнення заборгованості в
сумі 2 290 000,00 грн. припинено. В іншій
частині позову відмовлено. В частині
стягнення пені позов залишено без
розгляду. Стягнуто солідарно з
Міністерства вугільної промисловості
України та Державного підприємства
"Селидіввугілля" в доход Державного
Бюджету України 22 070,25 грн. державного
мита та 102,13 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу. Стягнуто з
Міністерства вугільної промисловості
України в доход Державного Бюджету
України 11 406,15 грн. державного мита за
подання апеляційної скарги. Стягнуто з
Міністерства праці та соціальної
політики України в доход Державного
Бюджету України 1 343,85 грн. державного
мита за подання апеляційної скарги.

Постановою Вищого господарського суду
України від 27.05.2010 у справі №32/382
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 03.02.2010 в
частині залишення без розгляду вимоги
про стягнення 283 650,00 грн. пені -
скасовано і в цій частині справа
скерована до розгляду до Київського
апеляційного господарського суду.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 05.08.2010 рішення
Господарського суду міста Києва від
05.11.2008 у справі №32/382 в частині розміру
стягнення пені - змінено. Пеню стягнуто
в розмірі 249 773,60 грн.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 22.10.2010 виконання рішення
Господарського суду міста Києва від
05.11.2008 у справі №32/382 було відстрочено
до 01.02.2011.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 05.07.2013 було змінено сторону
виконавчого провадження, а саме
боржника у справі №32/382 - Міністерство
вугільної промисловості України
() на Міністерство
енергетики та вугільної промисловості
України ().

03.03.2014 до канцелярії Господарського
суду міста Києва надійшла заява №4/419
від 26.02.2014 Державного підприємства
"Селидіввугілля" "Про відстрочку
виконання судового рішення". У вказаній
заяві заявник посилається на
відсутність фінансових можливостей
щодо перерахування грошових коштів на
виконання наказу Господарського суду
міста Києва від 28.04.2009 №32/382 та на
підставі ст. 121 Господарського
процесуального кодексу України
просить суд відстрочити виконання
рішення Господарського суду міста
Києва від 05.11.2008 у справі №32/382 "Про
стягнення заборгованості" строком на 3
роки.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 12.03.2014 суддею Цюкало Ю.В.
призначено розгляд заяви на 24.03.2014.

В судове засідання, призначене на
24.03.2014, з'явилися прокурор, представник
позивача, надали усні пояснення по суті
спору, відповіли на запитання суду.

Міністерством соціальної політики
України в судовому засіданні надано
заперечення на заяву про відстрочення
судового рішення, відповідно до яких
позивач просить суд відмовити у
задоволенні заяви ДП "Селидіввугілля".

Представники відповідача 1, 2 в судове
засідання не з'явилися, причини неявки
суд не повідомили, про дату, час та
місце судового засідання повідомлені
належним чином.

Розглянувши заяву №4/419 від 26.02.2014
Державного підприємства
"Селидіввугілля" "Про відстрочку
виконання судового рішення", яка
надійшла до суду 03.03.2014, заслухавши
пояснення прокурора, представника
позивача господарський суд встановив
наступне.

Відповідно до ст.124 Конституції України
судові рішення ухвалюються судами
іменем України і є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Статтею 13 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів»
передбачено, що судові рішення, які
набрали законної сили, є обов'язковими
до виконання усіма органами державної
влади, органами місцевого
самоврядування, їх посадовими та
службовими особами, фізичними і
юридичними особами та їх об'єднаннями
на всій території України.

За приписами ст.4-5, ст.115 Господарського
процесуального кодексу України
рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими на всій
території України.

Згідно з мотивувальною частиною
рішення №16-рп/2009 від 30.06.2009р.
Конституційного Суду України
виконання всіма суб'єктами
правовідносин приписів, викладених у
рішеннях суду, які набрали законної
сили, утверджує авторитет держави як
правової держави.

Виходячи з того, що згідно зі ст.1
Конституції України Україна є правовою
державою, обов'язковість виконання
судових рішень є обов'язковою
гарантією, дотримання якої є
визначальним для утвердження
авторитету України.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист
прав людини та основоположних свобод
кожен має право на справедливий і
публічний розгляд його справи упродовж
розумного строку незалежним і
неупередженим судом. У рішенні
Європейського суду з прав людини від
20.07.2004р. по справі «Шмалько проти
України» (заява №60750/00) зазначено, що
для цілей ст.6 виконання рішення,
ухваленого будь-яким судом, має
розцінюватися як невід'ємна частина
«судового розгляду». У рішенні від
17.05.2005р. по справі «Чіжов проти України»
(заява №6962/02) Європейський суд з прав
людини зазначив, що позитивним
обов'язком держави є організація
системи виконання рішень таким чином,
щоб переконатися, що неналежне
зволікання відсутнє та що система
ефективна і законодавчо, і практично, а
нездатність державних органів ужити
необхідних заходів для виконання
рішення позбавляє гарантії,
передбаченої параграфом 1 ст.6
Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод.

З урахуванням викладеного, відповідно
до вимог Конституції України рішення
Господарського суду міста Києва по
справі №32/382 від 05.11.2008, яке набрало
законної сили, є обов'язковим до
виконання та має бути виконане.

За поясненнями сторін, на теперішній
час Державним підприємством
"Селидіввугілля" рішення
Господарського суду міста Києва по
справі №32/382 від 05.11.2008 не виконано.

Відповідно до ч.1 ст.121 Господарського
процесуального кодексу України, при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора чи
його заступника або за своєю
ініціативою господарський суд, який
видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора чи його
заступника і у виняткових випадках,
залежно від обставин справи, може
відстрочити або розстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови, змінити
спосіб та порядок їх виконання.

При цьому, за змістом наведеної норми,
відстрочення та розстрочення є правом,
а не обов'язком суду, яке реалізується
у будь-який час від набрання рішенням
законної сили та до його фактичного
повного виконання, але виключно у
виняткових випадках та за наявністю
підстав, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим.

Відстрочка означає відкладення чи
перенесення виконання рішення на новий
строк, який визначається господарським
судом.

Заява про відстрочку виконання рішення
розглядається за правилами
Господарського процесуального кодексу
України, тому заявник повинен надати
докази наявності обставин, що
передбачені ст.121 Господарського
процесуального кодексу України.

Згідно зі ст.33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до ст.34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

За приписом ст.43 вказаного Кодексу
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, яке
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Пунктом 7.2 Постанови №9 від 17.10.2012р.
Пленуму Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України»
встановлено, що вирішуючи питання про
відстрочку чи розстрочку виконання
рішення, зміну способу і порядку
виконання рішення, господарський суд
повинен враховувати матеріальні
інтереси сторін, їх фінансовий стан,
ступінь вини відповідача у виникненні
спору, наявність інфляційних процесів
у економіці держави та інші обставини
справи.

Отже, в основу рішення про надання
розстрочки або відстрочки виконання
рішення суду має бути покладений
обґрунтований висновок про наявність
обставин, що ускладнюють або роблять
неможливим його виконання.

Відповідно до приписів ст.218
Господарського кодексу України не
вважаються такими обставинами,
зокрема, порушення зобов'язань
контрагентами правопорушника,
відсутність на ринку потрібних для
виконання зобов'язання товарів,
відсутність у боржника необхідних
коштів.

Як вказувалося вище, в обґрунтування
своїх вимог Державне підприємство
"Селидіввугілля" посилається на
несприятливу фінансову ситуацію, що
пов'язана з негативною динамікою
виробничих показників, а також
недодержанням бюджетного
фінансування, що призвело до
відсутності коштів. Фінансовий стан
підприємства нестабільний і залежить
від бюджетного фінансування. Причинами
нестабільного фінансового становища
Державне підприємство "Селидіввугілля"
зазначає дефіцит коштів на поточну
діяльність, недолік бюджетного
фінансування, зростання цін на товари.

До матеріалів заяви №4/419 від 26.02.2014 про
відстрочку виконання рішення суду, яка
надійшла до суду 03.03.2013, відповідачем на
підтвердження викладених ним обставин
представлено баланс та звіт за І
півріччя 2013 року, копії постанов
органів ДВС про арешт коштів на
банківських рахунках, копія витягу з
Державного реєстру обтяжень рухомого
майна від 11.02.2014, виписка ДП "Енергоатом"
від 29.11.2013 за №365/560, лист ВДВС
Селидівського міського управління
юстиції від 28.01.2014.

Проте, за висновками суду, фактично
обставини, на які посилається боржник,
лише вказують на несприятливість
виконання рішення суду для нього у
даний час та можливість настання для
нього негативних наслідків у зв'язку з
цим, а не на обставини, що
унеможливлюють або утруднюють
виконання рішення суду у даній справі.

Відповідач посилається на наявність у
підприємства значної кредиторської та
дебіторської заборгованостей, проте
дані обставини, лише свідчать про
наявність у нього заборгованості перед
третіми особами та відповідно
невиконання третіми особами своїх
грошових зобов'язань перед
відповідачем, а не про безумовну
неможливість чи ускладнення виконання
Державним підприємством
"Селидіввугілля" рішення суду у
встановленому Законом України «Про
виконавче провадження» порядку

Посилання Державного підприємства
"Селидіввугілля" на недостатність
грошових коштів на банківських
рахунках підприємства господарський
суд не приймає до уваги з огляду на
таке.

За змістом п.7.5 Постанови №9 від 17.10.2012р.
Пленуму Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України», якщо у
відповідача відсутні кошти на рахунку
в банку або коли їх не вистачає для
покриття заборгованості,
господарський суд може змінити спосіб
виконання рішення і видати наказ про
звернення стягнення на його майно.

Тобто, недостатність обігових коштів
боржника не можна вважати безумовною,
винятковою обставиною, за наявності
якої виконання рішення суду має бути
відстрочено.

Недостатність, відсутність або навіть
негативний баланс коштів на
банківському рахунку станом на певну
дату не свідчить про неможливість
зарахування коштів на цей рахунок у
подальшому.

Також відповідачем не було доведено, що
ним вживаються усі можливі дії для
стягнення дебіторської
заборгованості з контрагентів з метою
сплати позивачу грошових коштів,
належних йому за рішенням суду.

Таким чином, обставини, на які
посилається відповідач, не є
винятковими та такими, що відповідають
визначеним в ст.121 Господарського
процесуального кодексу України
обставинам, при яких надається
відстрочка виконання рішення.
Заявником не доведено, яким чином вони
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим.

Крім того, сума, яка підлягає стягненню
з відповідача на користь позивача
відповідно до судового рішення по
справі, є досить значною, внаслідок
чого, приймаючи до уваги наявність
інфляційних процесів у економіці
держави, надання відстрочки виконання
судового рішення призведе до порушення
матеріальних інтересів позивача.

До того ж, судом приймається до уваги,
що позивач проти відстрочки виконання
рішення заперечує з огляду на
наявність у нього права на належне та
швидке виконання рішення суду, яке
прийняте на його користь. Підстав для
обмеження цього права судом не
вбачається.

Також господарський суд враховує, що
період невиконання Державним
підприємством "Селидіввугілля" рішення
Господарського суду міста Києва №32/382
від 05.11.2008, був тривалим, та
заборгованість перед позивачем за
вказаним договором відповідач не
погасив у повному обсязі.

В судовому засіданні 24.03.2014 судом також
не встановлено наявності інших
суттєвих причин та доказів
неможливості або складності виконання
рішення суду, а також інших обставин
виняткового характеру, які могли б
слугувати підставою для відстрочки
виконання рішення суду.

З огляду на те, що вимоги заявника
позбавлені належного доказового
обґрунтування та правових підстав, суд
відмовляє у задоволенні заяви №4/419 від
26.02.2014 Державного підприємства
"Селидіввугілля", яка надійшла до суду
03.03.2014, про відстрочку виконання
рішення Господарського суду міста
Києва у справі №32/382 від 05.11.2008 строком
на 3 роки.

Господарський суд звертає увагу
заявника на те, що Державне
підприємство "Селидіввугілля" не
позбавлено права та можливості
повторно звернутися до господарського
суду з клопотанням про відстрочку чи
розстрочку виконання судового рішення
у разі виникнення обставин, що дійсно
ускладнюють виконання рішення або
роблять його виконання неможливим з
наданням належних доказів існування
вказаних виняткових обставин.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст.86, 121 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви №4/419 від
26.02.2014 Державного підприємства
"Селидіввугілля", яка надійшла до суду
03.03.2014, про відстрочку виконання
рішення Господарського суду міста
Києва у справі №32/382 від 05.11.2008 строком
на 3 роки.

Суддя
Ю.В. Цюкало