м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/2483/14 24.03.14Суддя Отрош І.М.,
розглянувши справу

За позовом Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія
"Українська страхова
група"доПублічного акціонерного
товариства "Українська страхова
компанія "Гарант-Авто"простягнення 1606
грн. 64 коп.Представники: від позивача:
не з'явилисьвід відповідача: не
з'явилисьОБСТАВИНИ СПРАВИ:

17.02.2014 до Господарського суду м. Києва
надійшла позовна заява Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Українська страхова група" з
вимогами до Публічного акціонерного
товариства "Українська страхова
компанія "Гарант-Авто" про стягнення 1606
грн. 64 коп.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що відповідач в
порушення норм чинного законодавства
України не виконав зобов'язання щодо
відшкодування шкоди, заподіяної
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди майну власника
автотранспортного засобу Ford Fusion,
державний номер НОМЕР_1, водієм
транспортного засобу «Богдан»,
державний номер НОМЕР_2, цивільна
відповідальність власника якого
застрахована відповідачем відповідно
до Полісу обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № ВС/1439819, та право вимоги за
якою перейшло до позивача.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 18.02.2014 порушено провадження у
справі № 910/2483/14 та справу призначено до
розгляду на 07.03.2014.

06.03.2014 до відділу діловодства
Господарського суду м. Києва від
Моторного (транспортного) страхового
бюро України надійшла відповідь на
запит суду.

Розпорядженням В.о. Голови
Господарського суду міста Києва від
07.03.2014 справу № 910/2483/14 передано
на розгляд судді Головіній К.І., у
зв'язку з перебуванням судді
Отрош І.М. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 07.03.2014 (суддя Головіна К.І.) справу
прийнято до провадження та призначено
до розгляду на 24.03.2014.

Розпорядженням Заступника Голови
Господарського суду міста Києва від
17.03.2014 справу № 910/2483/14 передано на
розгляд судді Отрош І.М.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 17.03.2014 (суддя Отрош І.М.) справу
прийнято до провадження.

Представники сторін у судове засідання
24.03.2014 не з'явились, клопотань про
відкладення розгляду справи не
подавали, вимоги суду не виконали, про
причини неявки суд не повідомили, хоча
про час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи рекомендованими повідомленнями
про вручення поштового відправлення №
01 5 та № 2728582 5.

Зважаючи на достатність в матеріалах
справи доказів, необхідних для повного
та об'єктивного вирішення справи,
розгляд справи відбувається з
урахуванням положень статті 75
Господарського процесуального кодексу
України за наявними у справі
матеріалами.

У судовому засіданні 24.03.2014 було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши надані суду докази та
матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до відомостей № 8758796 про
дорожньо-транспортну пригоду,
сформованих АІПС ДТП станом на 26.01.2011 та
постанови Бабушкінського районного
суду м.
Дніпропетровська від 23.02.2011
встановлено, що 20.01.2011 о 15 год. 40 хв. в
м. Дніпропетровську,
виїжджаючи з дворового проїзду будинку
№ 23 на пр. Гагаріна, ОСОБА_2, керувавши
автомобілем «Богдан», державний номер
НОМЕР_2, у порушення пунктів 10.1 та 10.2
Правил дорожнього руху, перед початком
руху не переконався, що це буде
безпечним, розпочав рух та не дав
дорогу автомобілю Ford Fusion, державний
номер НОМЕР_1, який рухався ліворуч по
пр. Гагаріна, скоїв з ним зіткнення,
спричинивши пошкодження транспортних
засобів.

Вищевказаною постановою ОСОБА_2
визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП, і накладено
адміністративне стягнення у виді
штрафу у сумі 340 грн. 00 грн.

Згідно з генеральним договором
добровільного страхування наземних
транспортних засобів,
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, водіїв і пасажирів від
нещасного випадку № 28-0101-5780-AVIS від
23.12.2009 та додатковою угодою № 43 до
генерального договору, укладеними між
Закритим акціонерним товариством
«Страхова компанія «Українська
страхова група» (страховик) та
Підприємством з іноземними
інвестиціями «ВІП-РЕНТ»
(страхувальник), період страхування за
додатковою угодою № 43 до генерального
договору встановлено з 16.03.2010 по 15.03.2011,
застраховано майнові інтереси
страхувальника, що не суперечать
чинному законодавству України,
пов'язані з володінням, користуванням
або розпорядженням транспортним
засобом марки Ford Fusion, державний номер
НОМЕР_1.

Відповідно до Спеціального витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємств від
18.02.2014 № 18190397 найменування позивача
станом на час розгляду справи у суді є
Приватне акціонерне товариство
"Страхова компанія "Українська
страхова група" (ідентифікаційний код
30859524).

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону
України "Про страхування" договір
страхування - це письмова угода між
страхувальником і страховиком, згідно
з якою страховик бере на себе
зобов'язання у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату страхувальнику або іншій
особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору. Дана
норма кореспондується із статтею 979
Цивільного кодексу України, якою
визначено, що за договором страхування
страховик зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити страхувальникові
або іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про
страхування" страховик зобов'язаний
при настанні страхового випадку
здійснити страхову виплату або виплату
страхового відшкодування у
передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про
страхування" визначено, що страховою
виплатою є грошова сума, яка
виплачується страховиком відповідно
до умов договору страхування при
настанні страхового випадку. При цьому,
розмір страхової суми та (або) розміри
страхових виплат визначаються за
домовленістю між страховиком та
страхувальником під час укладання
договору страхування або внесення змін
до договору страхування, або у
випадках, передбачених чинним
законодавством. Вказаною статтею також
визначено, що страхове відшкодування -
страхова виплата, яка здійснюється
страховиком у межах страхової суми за
договорами майнового страхування і
страхування відповідальності при
настанні страхового випадку. Страхове
відшкодування не може перевищувати
розміру прямого збитку, якого зазнав
страхувальник.

У відповідності до частини 1 статті 25
Закону України «Про страхування»
здійснення страхових виплат і виплата
страхового відшкодування проводиться
страховиком згідно з договором
страхування на підставі заяви
страхувальника (його правонаступника
або третіх осіб, визначених умовами
страхування) і страхового акта
(аварійного сертифіката), який
складається страховиком або
уповноваженою ним особою (аварійним
комісаром) у формі, що визначається
страховиком.

Відповідно до рахунку-фактури № *-00000018
від 21.01.2011, виставленого Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Торгово-виробнича компанія «Ентоні»,
та акту виконаних робіт № 19 від 31.01.2011,
підписаного Товариством з обмеженою
відповідальністю «Торгово-виробнича
компанія «Ентоні» та Підприємством з
іноземними інвестиціями «ВІП-РЕНТ»
вартість відновлювального ремонту
автомобіля марки Ford Fusion, державний
номер НОМЕР_1, складає 3206 грн. 64 коп.

Згідно з страховим актом, складеним
позивачем, № ДККА-4753 від 17.02.2011 та
розрахунком страхового відшкодування
від 17.02.2011, з урахуванням акту огляду
пошкодженого транспортного засобу
(дефектна відомість) від 24.01.2011, розмір
страхового відшкодування складає 1606
грн. 64 коп. (3206 грн. 64 коп. (вартість
відновлювального ремонту) - «мінус» 1600
грн. 00 коп. (франшиза).

18.02.2011, на підставі заяви
страхувальника про настання
страхового випадку та виплату
страхового відшкодування, позивачем
виплачено страхове відшкодування в
розмірі 1606 грн. 64 коп., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 1608 від 18.02.2011 (призначення платежу:
«Страх.відшк.зг.Дог.28-0101-5780-1624 в 15.03.10
страх.акту ДККА-4753 в 17.02.11 Страх.ПІІ
ВІП-РКНТ ІК25264533 Ford НОМЕР_1 без ПДВ»),
належним чином засвідчена копія якого
наявна в матеріалах справи.

Нормами статті 27 Закону України «Про
страхування» та статті 993 Цивільного
кодексу України визначено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Таким чином, до позивача у межах
фактичних витрат і суми страхового
відшкодування перейшло право вимоги,
яке страхувальник мав до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Як встановлено судом, відповідно до
відомостей з Централізованої бази
даних Моторного (транспортного)
страхового бюро України, станом на дату
ДТП, цивільна відповідальність
власника транспортного засобу
«Богдан», державний номер НОМЕР_2,
застрахована Публічним акціонерним
товариством «Українська страхова
компанія «Гарант-Авто» відповідно до
Полісу обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № ВС/1439819 з встановленим
розміром страхової суми за шкоду
заподіяну майну - 50000 грн., франшизи - 0
грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
вимоги позивача підлягають
задоволенню у повному обсязі з
наступних підстав.

Нормами статті 5 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» встановлено, що об'єктом
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності є
майнові інтереси, що не суперечать
законодавству України, пов'язані з
відшкодуванням особою,
цивільно-правова відповідальність
якої застрахована, шкоди, заподіяної
життю, здоров'ю, майну потерпілих
внаслідок експлуатації забезпеченого
транспортного засобу.

Згідно з статтею 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7
Закону України "Про оцінку майна,
майнових прав та професійну оціночну
діяльність в Україні" встановлено, що
проведення оцінки майна є обов'язковим
для визначення збитків або розміру
відшкодування у випадках, встановлених
законом.

У відповідності до пункту 29 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» встановлено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
стоянки.

У зв'язку з виплатою страхового
відшкодування страхувальнику, позивач
набув право вимоги до винної у ДТП
особи, оскільки відповідно до статті 993
Цивільного кодексу України та статті 27
Закону України «Про страхування» до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування, в межах фактичних
затрат переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Так як цивільно-правова
відповідальність власника
транспортного засобу марки «Богдан»,
державний номер НОМЕР_2, була
застрахована Публічним акціонерним
товариством «Українська страхова
компанія «Гарант-Авто» за Полісом
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № ВС/1439819 тому, відповідно до
положень Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» обов'язок щодо відшкодування
збитку, завданого внаслідок ДТП водієм
транспортного засобу «Богдан»,
державний номер НОМЕР_2, власнику
автотранспортного засобу Ford Fusion,
державний номер НОМЕР_1, покладається
на відповідача.

Матеріалами справи підтверджено, що
вартість відновлювального ремонту
автомобіля марки Ford Fusion, державний
номер НОМЕР_1, становить 3206 грн. 64 коп.

При цьому, суд відзначає, що зі
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу (копія якого
наявна в матеріалах справи) вбачається,
що автомобіль марки Ford Fusion, державний
номер НОМЕР_1, - 2010 року випуску (дата
реєстрації транспортного засобу -
12.10.2010), тобто строк його експлуатації
на момент настання ДТП не перевищував 7
років. Тому, з огляду на положення п. 7.38
Методики товарознавчої експертизи та
оцінки колісних транспортних засобів,
позивачем правомірно заявлено до
стягнення з відповідача суму
страхового відшкодування, розмір якого
визначено без врахування коефіцієнту
фізичного зносу пошкодженого
автомобіля.

Згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15
днів з дня узгодження ним розміру
страхового відшкодування з особою, яка
має право на отримання відшкодування,
за наявності документів, зазначених у
статті 35 цього Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
зобов'язаний: у разі визнання ним вимог
заявника обґрунтованими - прийняти
рішення про здійснення страхового
відшкодування (регламентної виплати)
та виплатити його.

Згідно з пунктом 12.1. статті 12 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» розмір франшизи при
відшкодуванні шкоди, заподіяної майну
потерпілих, встановлюється при
укладанні договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності і не може
перевищувати 2 відсотки від ліміту
відповідальності страховика, в межах
якого відшкодовується збиток,
заподіяний майну потерпілих.

Відповідно до Полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № ВС/1439819 розмір
франшизи складає 0 грн.

Позивачем на адресу відповідача
направлено вимогу в порядку регресу
вих. № 247-ПР від 28.11.2013 та документи в
підтвердження розміру страхового
відшкодування.

Таким чином, враховуючи вищезазначене,
вимоги позивача щодо стягнення з
відповідача страхового відшкодування
в розмірі 1606 грн. 64 коп. визнаються
судом обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Згідно з частиною 1 статті 33
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до статті 44 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його
сплати, повернення і звільнення від
сплати встановлюються законом.

Згідно з частиною 1 статті 49
Господарського процесуального кодексу
України судовий збір покладається: у
спорах, що виникають при укладанні,
зміні та розірванні договорів, - на
сторону, яка безпідставно ухиляється
від прийняття пропозицій іншої
сторони, або на обидві сторони, якщо
господарським судом відхилено частину
пропозицій кожної із сторін; у спорах,
що виникають при виконанні договорів
та з інших підстав, - на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.
44, ч. 1 ст. 49, ст. 75, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Українська страхова
компанія "Гарант-Авто" (01042, м. Київ, пров.
Новопечерський, буд. 19/3,
ідентифікаційний код 16467237) на користь
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Українська
страхова група" (03038, м. Київ, вул.
Федорова Івана, буд. 32 літ.А,
ідентифікаційний код 30859524) кошти у
розмірі 1606 (одна тисяча шістсот шість)
грн. 64 коп. та 1827 (одна тисяча вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85
Господарського процесуального кодексу
України рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Київського
апеляційного господарського суду
шляхом подання, протягом 10 днів з дня
складання повного рішення, апеляційної
скарги через Господарський суд міста
Києва.

Повне рішення складено: 26.03.2014

Суддя
І.М.
Отрош