РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2014 р.
Справа № 906/1238/13

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуюча суддя
Сініцина Л.М.

судді
Гудак А.В.

Олексюк Г.Є.

при секретарі судового засідання
Берун О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
відповідача 1 - Державного підприємства
"Підприємство Коростенської виправної
колонії Державної пенітенціарної
служби України в Житомирській області
(№ 71)" від 08.01.2014 р. на рішення
господарського суду Житомирської
області від 17.12.13 р. у справі № 906/1238/13

за позовом Приватного акціонерного
товариства "Енергопостачальна
компанія "Житомиробленерго", м. Житомир

до відповідачів: Державного
підприємства "Підприємство
Коростенської виправної колонії
Державної пенітенціарної служби
України в Житомирській області (№ 71)", м.
Коростень

Коростенської виправної
колонії управління Державної
пенітенціарної служби України в
Житомирській області (№ 71), м. Коростень

про стягнення 471157,20грн.

за участю прокуратури Житомирської
області

за участю представників сторін:

від позивача - Григорчук О.В.-
юрисконсульт, довіреність в справі;

від відповідача 1 - Васьківська Л.В.-
представник, довіреність в справі;

від відповідача 2 - Васьківська Л.В.-
представник, довіреність в справі.

В судовому засіданні взяв участь
старший прокурор відділу
представництва інтересів громадян і
держави в судах Рівненської області -
Данілей В.Д.

Відповідно до статті 77 Господарського
процесуального кодексу України (далі
ГПК України) в судовому засіданні 12.03.2014
р. було оголошено перерву до 19.03.2014 р. до
11:00 год.

Рішенням господарського суду
Житомирської області від 17.12.2013 р. у
справі № 906/1238/13 (суддя Соловей Л.А.)
задоволено позов Публічного
акціонерного товариства
"Енергопостачальна компанія
Житомиробленерго" до Державного
підприємства "Підприємство
Коростенської виправної колонії
Державної пенітенціарної служби
України в Житомирській області (№ 71)",
Коростенської виправної колонії
управління Державної пенітенціарної
служби України в Житомирській області
№ 71 та стягнуто з відповідача 1 на
користь позивача 471 157,20 грн.
заборгованості за активну
електроенергію і 9 423,15 грн. судового
збору; в позові до Коростенської
виправної колонії управління
Державної пенітенціарної служби
України в Житомирській області № 71
відмовлено. При прийняті рішення суд
виходив з того, що позовні вимоги про
стягнення 471 157,20 грн. заборгованості за
використану активну електроенергію з
відповідача 1 ДП "Підприємство
Коростенської виправної колонії
Державної пенітенціарної служби
України в Житомирській області (№71)" є
обґрунтованими; позовні вимоги до
відповідача 2 заявлені безпідставно.
Розрахунки за електричну енергію
спожиту на потреби господарської
діяльності відповідач 1 має
здійснювати за ринковим роздрібним
тарифом на електричну енергію, який
розраховують енергопостачальні
компанії відповідно до закріпленого ЗУ
"Про електроенергетику" порядку
формування. Позивачем правильно
здійснено перерахунок вартості
використаної електричної енергії для
ДП "Підприємство Коростенської ВК № 71".

Не погоджуючись із прийнятим рішенням,
Державне підприємство "Підприємство
Коростенської виправної колонії
Державної пенітенціарної служби
України в Житомирській області (№ 71)"
звернулося з апеляційною скаргою від
08.01.2014 р., в якій просить рішення
господарського суду Житомирської
області від 17.12.2013 р. у справі № 906/1238/13
про стягнення з Державного
підприємства "Підприємство
Коростенської виправної колонії
Державної пенітенціарної служби
України в Житомирській області (№ 71)" на
користь Публічного акціонерного
товариства "Енергопостачальна
компанія Житомиробленерго"
заборгованості за активну
електроенергію в сумі 471 157,20 грн. та
судового збору в сумі 9 423,15 грн.
скасувати, в задоволенні позову
відмовити посилаючись на те, що дане
рішення суперечить нормам
матеріального та процесуального права.
Господарський суд Житомирської
області стягнув заборгованість за
активну електроенергію в сумі 471 157,20
грн. з Підприємства Коростенської
виправної колонії (№ 71) на підставі
укладеної 08.02.2013 р. додаткової угоди №
18/13 до договору на постачання
електричної енергії № 19 від 18.04.2007 р.
(про реструктуризацію та порядок
погашення заборгованості), чим порушив
вимоги пленуму ВГСУ, оскільки дана
додаткова угода укладена з порушенням
законодавства. Договір № 19 від 18.04.2007 р.
про постачання електричної енергії
споживачам укладений між іншими
юридичними особами, ніж додаткова
угода. Заключенням даної угоди
покладено на державу, в особі ДПтС
України та підприємства Коростенської
виправної колонії (№71) додаткові
зобов'язання по сплаті позивачу
грошових коштів у сумі 435 060,20 грн., яка є
оспорюваною. Укладена 08.02.2013 р.
додаткова угода № 18/13 є недійсною. Суд
не взяв до уваги даного факту та
незаконно розцінив дану додаткову
угоду як самостійну угоду між
юридичними особами, яка встановлює
факт існування правовідносин з приводу
постачання електроенергії, а також
встановлює розмір заборгованості за
уже отриману електроенергію. Дана
додаткова угода не може встановлювати
розмір заборгованості. На підставі
виставленого ПАТ "Енергопостачальна
компанія "Житомиробленерго"
Коростенський район електричних мереж
рахунку підприємство Коростенської
виправної колонії (№ 71) проводило
оплату за спожиту електроенергію,
тобто фактично було укладено усний
договір купівлі-продажу
електроенергії. Свої обов'язки по
прийняттю та оплаті за поставлену
електроенергію за травень-серпень
місяці 2013 року підприємство виконало в
повному обсязі, станом на 01.09.2013 р.
заборгованість відсутня. Згідно
повідомлення ПАТ "Енергопостачальна
компанія "Житомиробленерго"
Коростенський район електричних мереж
від 28.09.2012 р. № 2009 підприємству
Коростенської виправної колонії (№71)
здійснено перерахунок споживання
електроенергії, відповідно до якого
змінено тариф споживання
електроенергії для населення на
роздрібний тариф та виставлено рахунок
№ 24646 від 28.09.2012 р. на суму 218 617,26 грн. з
ПДВ, що є порушенням вимог статті 632 ЦК
України. Збільшення тарифу на
електричну енергію з травня по серпень
місяць 2012 року апелянт вважає
необґрунтованим. Підприємство
сплачувало за спожиту електроенергію в
повному обсязі по рахунках по тарифу
0,3648 грн. за 1 кВт. год. Підприємство
Коростенської виправної колонії (№71)
зверталося до ПАТ "Енергопостачальна
компанія "Житомиробленерго" 02.10.2012 р. з
проханням скасувати незаконний
перерахунок вартості спожитої
електроенергії за травень - серпень 2012
року та привести тариф за спожиту
електроенергію за вересень 2012 року та
наступні місяці до вимог
законодавства. Але підприємству було
надано відповідь 08.10.12 р. вих. № 2110, що
між ДП "Підприємством Коростенської
виправної колонії (№ 71)" та
Коростенським РЕМ не існує ніяких
договірних відносин та господарських
зобов'язань.

Позивач - Публічне акціонерне
товариство "Енергопостачальна
компанія Житомиробленерго" у відзиві
на апеляційну скаргу просить залишити
рішення господарського суду
Житомирської області від 17.12.2013 р. без
змін, а апеляційну скаргу ДП
"Підприємство Коростенської виправної
колонії Державної пенітенціарної
служби України в Житомирській області
(№ 71)" - без задоволення посилаючись на
те, що рішення суду є законним і
обґрунтованим, прийняте у повній
відповідності до норм матеріального і
процесуального права, а апеляційна
скарга - безпідставною і такою, що не
підлягає до задоволення. 18.04.2007 р. між
Коростенським РЕМ, який діє на підставі
положення і є виробничим підрозділом
ПАТ "ЕК" Житомиробленерго" та
Коростенською виправною колонією № 71
було укладено договір № 19 про
постачання електричної енергії
споживачам. За адресою м. Коростень,
вул. Білокоровічське шосе, 4
зареєстровано дві юридичні особи, а
саме: Державне підприємство
"Підприємство Коростенської виправної
колонії управління державної
пенітенціарної служби України в
Житомирській області (№ 71)", та Коростенська виправна колонія
управління державної пенітенціарної
служби України в Житомирській області
(№ 71), . Фактично,
Коростенська виправна колонія (№ 71) та
Підприємство Коростенської виправної
колонії (№ 71) за своєю природою є одним
цілим, з єдиним майновим комплексом та
нероздільною електромережею, об'єкти
обладнані лише окремими
електролічильниками. Підтвердженням
такої структури відповідача являється
також лист від 09.11.2012 р. № 6707
Коростенської виправної колонії (№ 71)
на адресу Коростенського РЕМ, яка
просила внести зміни до договору № 19
від 18.04.2007 р. та доводила до відома
перелік об'єктів, які проводять
розрахунки за спожиту електроенергію
для промислових потреб і для
комунально-побутових об'єктів.
Додатком № 3.1 до договору № 19 від 18.04.2007
р. сторони визначили перелік об'єктів,
що живляться електроенергією від мереж
енергосистеми, до яких зокрема
відносяться: Коростенська виправна
колонія № 71 (промислова установа) та
Коростенська виправна колонія № 71
(бюджетна установа). Розрахунок обсягу
спожитої електричної енергії
здійснюється на підставі договору або
акта. 23.04.2012 р. оскільки, Коростенська
виправна колонія (№ 71) складається з
об'єктів, що відносяться до
комунально-побутових та виробничих
зон, які облаштовані окремим обліком
електричної енергії,
енергопостачальник привів відносини з
ДП "Підприємством Коростенської
виправної колонії управління
Державної пенітенціарної служби
України в Житомирській області (№ 71)" у
частині застосування тарифів у
відповідність до вимог постанови НКРЕ
№ 498 та здійснив перерахунок спожитої
відповідачем електроенергії за період
з травня по серпень 2012 року з
урахуванням її використання на
комунально-побутові потреби та інші
(виробництво, промисловість тощо).
28.09.2012 р. енергопостачальник повідомив
ДП "Підприємство Коростенської
виправної колонії управління
Державної пенітенціарної служби
України в Житомирській області (№ 71)"
листом № 2009 з доданим до нього рахунком
за активну електроенергію № 24646 від
28.09.2012 р. та розрахунком вартості, що
різниця в тарифах за період з травня 2012
року - по серпень 2012 року склала 218 617,26
грн. У зв'язку з виниклою
заборгованістю, 08.02.2013 р. між позивачем
та відповідачем 1 було укладено угоду №
18/13 (про реструктуризацію та порядок
погашення заборгованості), за умовами
якої боржник безумовно визнав в
повному обсязі заборгованість перед
кредитором. Суд у рішенні обґрунтовано
визнав додаткову угоду № 18/13 як
самостійну угоду між юридичними
особами, яка встановлює факт існування
правовідносин з приводу постачання
електричної енергії, а також
встановлює розмір заборгованості за
уже отриману електроенергію. Суд
законно і обґрунтовано визнав, що
відсутність самого типового договору
про постачання електричної енергії,
передбаченого законодавством не є
підставою для звільнення споживача від
оплати фактично отриманої та спожитої
електроенергії. Факт відпуску
електричної енергії апелянту - ДП
"Підприємству Коростенської виправної
колонії управління державної
пенітенціарної служби України в
Житомирській області (№ 71)
підтверджується звітами самого
відповідача про використану
електричну енергію, виставленими
рахунками споживача та платіжними
дорученнями із зазначенням
відповідачем в призначенні платежу "за
активну електроенергію згідно
рахунку". Існування заборгованості за
спожиту електричну енергію
підтверджується угодою про
реструктуризацію заборгованості № 18/13
від 08.02.2013 р. та тричі підписаними
споживачем актами звірки розрахунків
від 17.01.2013 р., 20.08.2013 р., 23.09.2013 р.

Відповідач 2 - Коростенська виправна
колонія управління Державної
пенітенціарної служби України в
Житомирській області № 71 у відзиві на
апеляційну скаргу просить відмовити в
задоволенні позовних вимог ПАТ
"Енергопостачальна компанія
"Житомиробленерго" до Коростенської
виправної колонії (№ 71) в повному
обсязі. Коростенська виправна колонія
(№ 71) є державною установою, яка
відповідно до пункту 13 Положення про
Коростенську виправну колонію
управління Державної пенітенціарної
служби України в Житомирській області
(№ 71) утримується за рахунок коштів
державного бюджету та інших джерел, не
заборонених законом та відповідно до
пункту 15 Положення є юридичною особою,
має самостійний баланс, рахунки в
установах казначейської служби,
печатку, а підприємство Коростенської
виправної колонії (№ 71) є державним
підприємством, яке відповідно до
пункту 2.1 статті 2 Статуту ДП
"Підприємства Коростенської виправної
колонії управління Державної
пенітенціарної служби України в
Житомирській області (№ 71)" створене з
метою залучення засуджених, які
відбувають покарання у Коростенській
виправній колонії (№ 71), до суспільно
корисної праці і забезпечення їх
професійно-технічного навчання,
відповідно до частини 1 пункту 3.3
Статуту має самостійний баланс,
рахунки в банках, власну печатку,
фірмові бланки. Коростенська виправна
колонія (№ 71) споживала електроенергію,
проводила розрахунки за неї протягом
2012 року на підставі договору про
закупівлю товарів (робіт або послуг) за
державні кошти № 19/1-/К-3 від 13.02.2012 р.,
протягом 2013 року - здійснює на підставі
Договору про закупівлю товарів (робіт
або послуг) за державні кошти № К-3 від
22.01.2013 р., які укладено між
Коростенською виправною колонією № 71
та Коростенським РЕМ відповідно до ЗУ
"Про здійснення державних закупівель",
також на підставі договору № 19 про
постачання електричної енергії
споживачам від 18.04.2007 р., який укладено
між Коростенською виправною колонією
(№ 71) та Коростенським РЕМ. Позивач
щомісячно виставляє рахунки на оплату
за спожиту електроенергію, а
Коростенська виправна колонія (№ 71)
проводить оплату за спожиту
електроенергію. Коростенська виправна
колонія (№ 71) не може брати на себе
зобов'язання іншої юридичної особи,
підприємство Коростенської виправної
колонії (№ 71) також не може брати на
себе зобов'язання іншої юридичної
особи. Отже, заміни боржника у
зобов'язаннях Коростенської виправної
колонії (№ 71) та підприємства
Коростенської виправної колонії (№71)
перед Коростенським РЕМ не було і не
могло бути.

Прокуратура Житомирської області не
скористалася правом подачі відзиву на
апеляційну скаргу.

Відповідно до статті 101 ГПК України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги та
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Представник відповідача 1 (апелянта) в
судовому засіданні апеляційну скаргу
підтримала в повному обсязі з підстав
зазначених в ній, вважає рішення
господарського суду незаконним та
необгрунтованим; пояснила, що суд
першої інстанції стягнув
заборгованість за активну
електроенергію в сумі 471 157,20 грн. з
Державного підприємства Коростенської
виправної колонії (№ 71) на підставі
додаткової угоди № 18/13 від 08.02.2013 р.,
укладеної між ПАТ "ЕК Житомиробленерго"
та Підприємством Коростенської
виправної колонії до договору на
постачання електричної енергії № 19 від
18.04.2007 р. чим порушив вимоги
законодавства, оскільки даний договір
був укладений з Коростенською
виправною колонією Управління
Державної пенітенціарної служби
України в Житомирській області (№ 71),
Державне підприємство Коростенської
виправної колонії (№ 71) не могло
заключити додаткову угоду до договору,
в якому не є стороною, тому додаткова
угода № 18/13 від 08.02.2013 р. не є дійсною;
Державне підприємство Коростенської
виправної колонії (№ 71) проводило
оплату за спожиту електроенергію на
підставі виставленого позивачем
рахунку; свої обов'язки по прийняттю та
оплаті за поставлену електроенергію за
травень-серпень 2013 р. виконали в
повному обсязі, станом на 01.09.2013 р.
заборгованість відсутня; просила
рішення господарського суду скасувати,
а апеляційну скаргу - задоволити. Акт
звірки на 471 157,20 грн. заборгованості
підписав Білошицький І.М., який займає
дві посади на обох підприємствах.

Прокурор в судовому засіданні
апеляційну скаргу підтримав в повному
обсязі; вважає рішення господарського
суду незаконним та необгрунтованим;
просив його скасувати, а апеляційну
скаргу задоволити.

Представник відповідача 2 в судовому
засіданні апеляційну скаргу
підтримала в повному обсязі з підстав
зазначених у відзиві, вважає рішення
господарського суду незаконним та
необгрунтованим; пояснила, що
Коростенська виправна колонія (№ 71) не
може брати на себе обов'язки іншої
юридичної особи; згідно рахунку, який
виставив позивач, заборгованість
відповідача станом на 22.07.2013 р.
становила 58 229,50 грн.; 26.07.2013 р.
відповідачем було сплачено 17 200,00 грн.,
отже заборгованість становила 41 029,50
грн., а не в тій сумі, яку виставив
позивач; просила рішення
господарського суду скасувати, а
апеляційну скаргу - задоволити.

Представник позивача в судовому
засіданні апеляційну скаргу заперечив
в повному обсязі з підстав зазначених у
відзиві, вважає рішення господарського
суду законним та обгрунтованим;
пояснив, що основний договір укладали з
Коростенською виправною колонією, а
додаткову угоду - з Державним
підприємством Коростенської виправної
колонії (№ 71), проте, при укладенні
договору не знали, що це дві різні
установи; при укладанні договору було
зазначено код ЄДРПОУ і Державного
підприємства Коростенської виправної
колонії (№ 71), і Коростенської
виправної колонії, тому вважали, що це
одне підприємство, оскільки вони
знаходяться за однією адресою і в
одному й тому ж приміщенні; спочатку
платили по загальних тарифах, а у
зв'язку із змінами законодавства були
встановлені інші тарифи, внаслідок
чого позивачем було проведено
донарахування, про що відповідача було
повідомлено листом з доданим до нього
рахунком; просив рішення
господарського суду залишити без змін,
а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши пояснення представників
сторін та прокурора; розглянувши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, відзиву на апеляційну скаргу;
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
апеляційний господарський суд, -

ВСТАНОВИВ :

18.04.2007 р. між Коростенським РЕМ та
Коростенською виправною колонією № 71
(відповідач 2) укладено договір № 19 на
постачання електричної енергії
споживачам, за умовами якого
постачальник постачає електричну
енергію споживачу, а споживач оплачує
постачальнику електричної енергії її
вартість та здійснює інші платежі
згідно з умовами цього договору та
додатками до нього, що є його
невід'ємними частинами (розділ 1
договору) (а.с.7-16, 228-237, т.І).

Пунктом 2.2.3 договору встановлено, що
споживач зобов'язується своєчасно
сплачувати за використану електричну
енергію, а також вносити всі інші
платежі за розрахунковий період
відповідно до встановленої системи
обліку електроенергії, класу напруги
та за діючими на період розрахунку
тарифами у грошовій формі та іншими
формами розрахунків згідно з чинним
законодавством України.

Пунктом 2.2.4 договору сторони погодили,
що споживач зобов'язаний знімати та
надавати постачальнику показники
розрахункових електролічильників
(додатки 3.1;3.2;3.3 договору) за формою
згідно з додатком № 9. При декількох
вводах на різних класах напруги та
різних системах обліку, показники
надаються окремо по кожній точці
обліку відповідно до системи обліку та
класу напруги.

У розділі 11 "Місцезнаходження та
банківські реквізити сторін" договору
на постачання електричної енергії № 19
від 18.04.2007 р., в реквізитах споживачів за
адресою м. Коростень, вул.
Білокоровічське шосе, 4, вказано два
коди ЄДРПОУ - 08679994 та 08563346 (а.с.16.237, т.І).

Як вбачається з довідки ЄДРПОУ, витягів
з ЄДРЮО та ФОП, за однією і тою ж
адресою: м. Коростень, вул.
Білокоровічське шосе, 4, за кодом ЄДРПОУ
- 08679994 в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців зареєстровано
Державне підприємство "Підприємство
Коростенської виправної колонії
управління державної пенітенціарної
служби України в Житомирській області
(№ 71)"; за кодом ЄДПОУ - 08563346 -
Коростенська виправна колонія
управління державної пенітенціарної
служби України в Житомирській області
(№ 71) (а.с.154-158, т.І; а.с.123-124,127-128, т.ІІ).

Згіідно пункту 2.1 Статуту Державного
підприємства "Підприємство
Коростенської виправної колонії
управління Державної пенітенціарної
служби України в Житомирській області
(№71)" підприємство створене з метою
залучення засуджених, які відбувають
покарання у Коростенській виправній
колонії (№ 71) до суспільно корисної
праці і забезпечення їх
професійно-технічного навчання (а.с.60
на звороті, т.ІІ).

Додатком № 1 до договору № 19 від 18.04.2007
р., підписаним 15.02.2012 р., встановлені
обсяги постачання електричної енергії
споживачу Коростенській виправній
колонії управління Державної
пенітенціарної служби України в
Житомирській області № 71 з
розмежуванням цих обсягів по
промисловій установі та по бюджетній
установі (а.с.19, т.ІІ).

Додатком № 3.1 до договору № 19 від 18.04.2007
р., підписаним 15.02.2012 р., визначено
перелік об'єктів, що живляться
електроенергією від мереж
енергосистеми, до яких відносяться:
Коростенська виправна колонія № 71
(промислова установа) та Коростенська
виправна колонія № 71 (бюджетна
установа) (а.с.22, т.ІІ).

На виконання пункту 2.2.4 договору на
постачання електричної енергії № 19 від
18.04.2007 р., на адресу енергопостачальника
від споживача щомісячно надходили
звіти про використану електричну
енергію, в яких зазначалася кількість
спожитої електроенергії по бюджетній
частині установи на
комунально-побутові потреби від
Коростенської виправної колонії
управління Державної пенітенціарної
служби України в Житомирській області
(№ 71) та по промисловій зоні від
Державного підприємства "Підприємство
Коростенської виправної колонії
управління Державної пенітенціарної
служби України в Житомирській області
(№ 71) (а.с.40-72, т.І. а.с.4,8, т.ІІ).

На підставі поданих звітів про
використану електроенергію
Коростенським РЕМ виставлялися різні
рахунки із зазначенням у них -
промисловість і код ЄДРПОУ ДП
"Підприємство Коростенської виправної
колонії управління Державної
пенітенціарної служби України в
Житомирській області (№ 71) та - бюджет і
код ЄДРПОУ Коростенської виправної
колонії управління Державної
пенітенціарної служби України в
Житомирській області (№ 71) (а.с.18-39, т.І;
а.с.2,6,10, т.ІІ).

Коростенська виправна колонія № 71 та
ДП "Підприємство Коростенської
виправної колонії управління Держаної
пенітенціарної служби України в
Житомирській області (№ 71)" оплату за
використану електричну енергію
проводили окремо, що вбачається з
платіжних доручень (а.с.171-190, т.І; а.с.5,9,12,
т.ІІ).

23.04.2012 р. Національна комісія, що
здійснює державне регулювання у сфері
енергетики, постановою за № 498 від
23.04.2012 р. затвердила Порядок
застосування тарифів на
електроенергію, пунктом 3 якого
визначено, що установи виконання
покарань, лікувально-трудові
профілакторії, слідчі ізолятори у
частині споживання електричної
енергії на комунально-побутові потреби
відносяться до споживачів, прирівняних
до населення.

Оскільки, Коростенська виправна
колонія № 71 складається з об'єктів, що
відносяться до комунально-побутових та
виробничих зон, які облаштовані
окремим обліком електричної енергії,
позивач привів відносини між Державним
підприємством "Підприємство
Коростенської виправної колонії
управління Державної пенітенціарної
служби України в Житомирській області
№ 71" у частині застосування тарифів, у
відповідність до вимог постанови НКРЕ
№ 498 та здійснив перерахунок спожитої
Державним підприємством "Підприємство
Коростенської виправної колонії
управління Державної пенітенціарної
служби України в Житомирській області
№ 71" електроенергії за період з травня
по серпень 2012 року з урахуванням її
використання на комунально-побутові
потреби та інші (виробництво,
промисловість тощо).

28.09.2012 р. енергопостачальник повідомив
споживача листом № 2009 з доданим до
нього рахунком за активну
електроенергію № 24646 від 28.09.2012 р. та
розрахунком вартості, що різниця в
тарифах за період з травня 2012 року по
серпень 2012 року склала 218 617,26 грн.
(а.с.138-140, т.1).

Однак, споживачі оплату електроенергії
провели частково, перераховану суму
також не сплатили, у зв'язку із чим
виник борг.

Відповідно до пункту 6.5 Правил
користування електричною енергією,
затверджених Постановою Національної
комісії з питань регулювання
електроенергетики України від 31 липня
1996 року № 28, у разі виникнення у
споживача заборгованості з оплати за
спожиту електричну енергію, сторони за
взаємною згодою та у порядку,
передбаченому законодавством України,
укладають договір щодо
реструктуризації заборгованості. При
цьому оформлюється графік погашення
заборгованості, який є додатком до
цього договору. У разі відсутності
графіка погашення заборгованості та
при відсутності у платіжному документі
у реквізиті призначення платежу
посилань на період, за який
здійснюється оплата або перевищення
суми платежу, необхідної для цього
періоду, ці кошти, перераховані
споживачем за електричну енергію,
постачальник електричної енергії має
право зарахувати як погашення існуючої
заборгованості цього споживача з
найдавнішим терміном її виникнення.

Листом від 09.11.2012 р. за № 6707
Коростенська виправна колонія № 71
довела до відома Коростенського РЕМ
перелік об'єктів, які проводять
розрахунки за спожиту електроенергію
для промислових потреб, які живляться
від ПЛ - 10 кВ ТП - 32 та для
комунально-побутових об'єктів, які
живляться по КЛ-10кВ РП - 5 ТП - 32; просила
внести зміни до договору № 19 від 18.04.2007
р. "Про постачання електричної енергії
споживачам" та повідомила, що
споживання електроенергії на об'єктах,
які не відносяться до сфери
комунально-побутового забезпечення
установи зможе сплачуватися за новими
тарифами з 01.01.2013 р., коли закінчиться
дія договору про закупівлю
електроенергії укладеного згідно
процедури тендерних закупівель на 2012
рік (а.с.143, т.І).

08.02.2013 р. за клопотанням Коростенської
виправної колонії (№ 71), відповідно до
пункту 6.5 Правил користування
електричною енергією, враховуючи
наявність у споживачів заборгованості
за енергоносії, між ПАТ "ЕК
"Житомиробленерго" та Коростенською
виправною колонією (№ 71) і Державним
підприємством "Підприємство
Коростенської виправної колонії (№ 71)
було укладено дві окремі додаткові
угоди № 18/13 та № 19/13 (про
реструктуризацію та порядок погашення
заборгованості) до договору на
постачання електричної енергії № 19 від
18.04.2007 р.

Додаткова угода № 19/13 до договору № 19
від 18.04.2007 р. (про реструктуризацію та
порядок погашення заборгованості)
укладена між ПАТ "ЕК "Житомиробленерго"
(кредитор) і Коростенською виправною
колонією управління державної
пенітенціарної служби України в
Житомирській області (№ 71) (боржник)
(а.с.202, т.І).

Пунктами 2, 3 цієї угоди боржник
безумовно визнав в повному обсязі
заборгованість перед кредитором на
суму 35 847,17 грн. і зобов'язався своєчасно
і в повному обсязі здійснювати
розрахунок з кредитором за поточне
споживання активної та реактивної
електричної енергії за договором, а
також сплатити кредитору грошові суми,
зазначені в пункті 2 цієї додаткової
угоди на протязі 11 місяців.

Додаткова угода № 18/13 від 08.02.2013 р. до
договору № 19 від 18.04.2007 р. (про
реструктуризацію та порядок погашення
заборгованості) укладена між ПАТ "ЕК
"Житомиробленерго" (кредитор) та
Державним підприємством "Підприємство
Коростенської виправної колонії
управління державної пенітенціарної
служби України в Житомирській області
(№ 71)" (боржник) (а.с.17, т.І).

Пунктом 2 даної додаткової угоди
боржник безумовно визнав в повному
обсязі заборгованість перед
кредитором на суму 435 060,20 грн.
заборгованості за активну електричну
енергію.

Згідно пункту 3 додаткової угоди № 18/13
боржник зобов'язався своєчасно і в
повному обсязі здійснювати розрахунок
з кредитором за поточне споживання
активної та реактивної електричної
енергії за договором, а також сплатити
кредитору грошові суми, зазначені в
пункті 2 цієї додаткової угоди на
протязі 12 місяців.

Пунктом 9 угоди № 18/13 сторони
передбачили, що в разі невиконання або
неналежного виконання боржником
зобов'язань, передбачених цією угодою,
кредитор має право вимагати від
боржника сплатити в повному обсязі
протягом п'яти днів суму
заборгованості, що залишилася
несплаченою за цією угодою.

Таким чином, хоча основний договір з
Державним підприємством "Підприємство
Коростенської виправної колонії
управління державної пенітенціарної
служби України в Житомирській області
(№ 71)" не укладався, укладення та
підписання з ним додаткової угоди є
фактом існування і визнання Державним
підприємством заборгованості за
фактичне споживання електричної
енергії та її реструктуризацію.

Дана угода містить суми і строки їх
сплати; згоду про збільшення
тривалості позовної давності за цією
угодою до 10 років; відповідальність за
неможливість виконання грошового
зобов'язання, а також пунктом 13 угоди
передбачено, що вона укладена за
вільним волевиявленням сторін.

В період з вересня 2012 року по квітень 2013
року Державному підприємству
"Підприємство Коростенської виправної
колонії управління державної
пенітенціарної служби України в
Житомирській області (№ 71)" було
виставлено рахунки за використану
активну електричну енергію на загальну
суму 437 360,85 грн. та донараховано 218 617,26
грн. згідно Постанови НКРЕ № 498 (а.с.18-25,
139, т.І). Всього: 655 978,11 грн.

Відповідач провів розрахунки за
використану електричну енергію
частково на суму 184 820,91 грн. (а.с.181-190,
т.І).

В результаті чого утворилась
заборгованість у розмірі 471 157,20 грн.

Відповідно до частин 1, 2 статті 11
Цивільного кодексу України (далі ЦК
України) цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.
Підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
право чини, інші юридичні факти.

Правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав і обов'язків (частина 1
статті 202 ЦК України).

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послуги,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 ЦК
України (частини 1, 2 статті 509 ЦК
України).

Згідно частини 1 статті 275
Господарського кодексу України (далі
ГК України) за договором
енергопостачання підприємство
(енергопостачальник) відпускає
електричну енергію, пару, гарячу і
перегріту воду споживачеві (абоненту),
який зобов'язаний оплатити прийняту
енергію та дотримуватися
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено,
що зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться; одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Предметом спору у даній справі є
стягнення з Державного підприємства
"Підприємство Коростенської виправної
колонії Державної пенітенціарної
служби України в Житомирській області
№ 71" на підставі Угоди № 18/13 від 08.02.2013 р.
про реструктуризацію та порядок
погашення заборгованості та поточної
заборгованості за використану
електричну енергію в період з вересня
2012 року по квітень 2013 року на загальну
суму 471 157,20 грн.

Як вбачається з матеріалів справи та
підтверджується показами
представників сторін, ПАТ
"Житомиробленерго" в особі
Коростенського РЕМ (позивач) фактично
здійснювало постачання електроенергії
для споживання Державному
підприємству "Підприємство
Коростенської виправної колонії
управління Державної пенітенціарної
служби України в Житомирській області
(№ 71) " (відповідач 1) без укладення
відповідного договору на користування
електричною енергією між позивачем та
відповідачем 1, а на підставі договору
№ 19 від 18.04.2007 р., укладеного між ПАТ
"Житомиробленерго" в особі
Коростенського РЕМ та Коростенською
виправною колонією № 71 Державного
департаменту України з питань
виконання покарань м. Коростень, вул.
Білокоровічське шосе, 4.

Відповідно до пункту 6.11 ПКЕЕ
остаточний розрахунок споживача за
електричну енергію, спожиту протягом
розрахункового періоду, здійснюється
на підставі виставленого
постачальником електричної енергії
рахунка відповідно до даних про
фактичне споживання електричної
енергії, визначеного за показами
розрахункових засобів обліку, які
фіксуються у терміни, передбачені
договором, та/або розрахунковим шляхом
у випадках, передбачених цими
Правилами.

Отже, за відсутності між позивачем та
відповідачем 1 договору на постачання
електроенергії, факт укладення
додаткової угоди свідчить, що між ними
склалися правовідносини, за якими
позивач постачав, а відповідач
отримував електроенергію, за яку
здійснював розрахунок.

Хоча відповідно до норм чинного
законодавства (частина 1 статті 26
Закону України "Про електроенергетику")
постачання електроенергії
здійснюється на підставі відповідного
договору, однак відсутність такого
договору не є підставою для звільнення
споживача від оплати фактично
отриманої та спожитої електроенергії.

Рахунки, що виставлялися позивачем,
формувалися відповідно до даних про
фактичне споживання електричної
енергії, зафіксованих у звітах
Державного підприємства "Підприємство
Коростенської виправної колонії
управління Державної пенітенціарної
служби України в Житомирській області
(№ 71) " про використану електроенергію
за відповідний звітний період.

Актами звірки взаємних розрахунків,
укладеними станом на 20.08.2013 р. та 18.09.2013
р., складеними між ПАТ
"Житомиробленерго" в особі
Коростенського РЕМ і Державним
підприємством "Підприємство
Коростенської виправної колонії
Державної пенітенціарної служби
України в Житомирській області (№ 71),
підписаними представниками обох
сторін та скріпленими печатками обох
підприємств, підтверджується
заборгованість Державного
підприємства "Підприємство
Коростенської виправної колонії
Державної пенітенціарної служби
України в Житомирській області (№ 71)
перед Коростенським РЕМ в сумі 471 157,20
грн. (а.с.77,84, т.І).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Перший відповідач своє зобов'язання
належним чином не виконав, розрахунків
з позивачем за використану електричну
енергію в повному обсязі не провів.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що позовні вимоги в
частині стягнення з Державного
підприємства "Підприємство
Коростенської виправної колонії
Державної пенітенціарної служби
України в Житомирській області (№ 71)" 471
157,20 грн. заборгованості за використану
активну електроенергію є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню, а в
задоволенні позову до другого
відповідача слід відмовити.

Доводи апелянта колегією суддів до
уваги не приймаються, виходячи з
наступного.

Статтею 192 ГК України передбачено, що
політика ціноутворення, порядок
встановлення та застосування цін,
повноваження органів державної влади
та органів місцевого самоврядування
щодо встановлення та регулювання цін, а
також контролю за цінами і
ціноутворенням визначаються законом
про ціни і ціноутворення, іншими
законодавчими актами.

Частиною 3 статті 189 ГК України
передбачено, що суб'єкти
господарювання використовують у своїй
діяльності вільні та державні
регульовані ціни.

Згідно частини 1 статті 632 ЦК
України ціна в договорі
встановлюється за домовленістю сторін.
У випадках, встановлених законом,
застосовуються ціни (тарифи, ставки
тощо), які встановлюються або
регулюються уповноваженими органами
державної влади або органами місцевого
самоврядування.

Частинами 1, 2 статті 191 ГК України
передбачено, що державні регульовані
ціни запроваджуються Кабінетом
Міністрів України, органами виконавчої
влади та органами місцевого
самоврядування відповідно до їх
повноважень у встановленому
законодавством порядку. Державне
регулювання цін здійснюється згідно із
Законом України "Про ціни і
ціноутворення".

В народному господарстві
застосовуються вільні ціни і тарифи,
державні фіксовані та регульовані ціни
і тарифи. Вільні ціни і тарифи
встановлюються на всі види продукції,
товарів і послуг, за винятком тих, по
яких здійснюється державне
регулювання цін і тарифів (статті 6, 7
Закону України "Про ціни та
ціноутворення").

Відповідно до статті 8 Закону України
"Про ціни і ціноутворення" державне
регулювання цін і тарифів здійснюється
шляхом встановлення: державних
фіксованих цін (тарифів); граничних
рівнів цін (тарифів) або граничних
відхилень від державних фіксованих цін
і тарифів.

Статтею 9 Закону України "Про ціни і
ціноутворення" передбачено, що
державні фіксовані та регульовані ціни
і тарифи встановлюються на ресурси, які
справляють визначальний вплив на
загальний рівень і динаміку цін, на
товари і послуги, що мають вирішальне
соціальне значення, а також на
продукцію, товари і послуги,
виробництво яких зосереджено на
підприємствах, що займають монопольне
(домінуюче) становище на ринку.
Державні фіксовані та регульовані ціни
і тарифи встановлюються державними
органами України. Ціни і тарифи на
житлово-комунальні послуги (в тому
числі на електроенергію і природний
газ для комунально-побутових потреб
населення України), послуги
громадського транспорту і зв'язку
встановлюються Кабінетом Міністрів
України за погодженням з Верховною
Радою України.

Державні регульовані ціни
запроваджуються на товари, які
справляють визначальний вплив на
загальний рівень і динаміку цін, мають
істотну соціальну значущість, а також
на товари, що виробляються суб'єктами,
які займають монопольне (домінуюче)
становище на ринку. Державні
регульовані ціни повинні бути
економічно обґрунтованими
(забезпечувати відповідність ціни на
товар витратам на його виробництво,
продаж (реалізацію) та прибуток від
його продажу (реалізації). Зміна рівня
державних регульованих цін
здійснюється в порядку і строки, що
визначаються органами, які відповідно
до цього Закону здійснюють державне
регулювання цін (стаття 12 Закону
України "Про ціни та ціноутворення").

Згідно Закону України "Про
електроенергетику" тарифи на передачу
і постачання електричної енергії
регулюються національною комісією, що
здійснює державне регулювання у сфері
електроенергетики.

Частинами 4, 5 статті 17 цього ж закону
визначено, що роздрібна ціна на
електричну енергію формується
енергопостачальниками згідно з
умовами і правилами здійснення
господарської діяльності з постачання
електричної енергії.

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону
України "Про природні монополії"
національні комісії регулювання
природних монополій є державними
колегіальними органами, які
утворюються та ліквідуються
Президентом України. Комісії
підпорядковуються Президенту України,
підзвітні Верховній Раді України.
Комісії діють на підставі положень, що
затверджуються Президентом України.

Пунктами 1, 2 Указу Президента України
від 23.11.2011 р. № 1059/2011 "Про Національну
комісію, що здійснює державне
регулювання у сфері енергетики"
визначено, що Національна комісія, що
здійснює державне регулювання у сфері
енергетики (НКРЕ), є державним
колегіальним органом, підпорядкованим
Президенту України і підзвітним
Верховній Раді України. НКРЕ є органом
державного регулювання діяльності в
енергетиці. НКРЕ у своїй діяльності
керується Конституцією та законами
України, актами та дорученнями
Президента України, актами Кабінету
Міністрів України, іншими
нормативно-правовими актами, а також
цим Положенням.

До основних завдань НКРЕ, зокрема,
відноситься забезпечення проведення
цінової і тарифної політики у сфері
енергетики та нафтогазовому комплексі
(пункт 3 Указу України від 23.11.2011 р. №
1059/2011).

Підпунктами 5, 6 пункту 4 Указу
Президента України від 23.11.2011 р. № 1059/2011
передбачено, що НКРЕ відповідно до
покладених на неї завдань розробляє і
затверджує порядки (методики)
формування цін і тарифів на товари
(послуги), що виробляються (надаються)
суб'єктами природних монополій та
суб'єктами, що провадять діяльність на
суміжних ринках у сферах
електроенергетики, теплопостачання та
нафтогазовому комплексі, та
методології ціно- тарифоутворення;
установлює ціни (тарифи) на електричну
енергію, тарифи на її передачу та
постачання.

НКРЕ для забезпечення виконання
покладених на неї завдань і функцій має
право приймати у межах своєї
компетенції рішення, що є обов'язковими
до виконання суб'єктами природних
монополій (підпункт 1 пункту 6 , пункт 13
Указу Президента України від 23.11.2011 р.
№ 1059/2011).

З наведеного вбачається, що ціни на
електроенергію встановлюються НКРЕ,
тобто є регульованими, а рішення НКРЕ є
обов'язковими до виконання.

Постановою Національної комісії з
питань регулювання електроенергетики
№ 15/1 від 13.06.1996 р. затверджено Умови та
Правили здійснення підприємницької
діяльності з постачання електричної
енергії за регульованим тарифом (далі -
Правила), відповідно до яких роздрібний
тариф - це ціна, відповідно до якої
споживачі сплачують кошти за спожиту
електроенергію.

Згідно підпункту 3.6.1 пункту 3.1 Правил
тарифи на постачання підлягають
регулюванню і затверджуються НКРЕ.
НКРЕ щомісячно приймаються постанови,
якими затверджуються тарифи за спожиту
електричну енергію.

Національною комісією, що здійснює
державне регулювання у сфері
енергетики прийнято постанову за № 498
від 23.04.2012 р., якою затверджено Порядок
застосування тарифів на
електроенергію.

Відповідно до пункту 1 цей Порядок є
обов'язковим до застосування
ліцензіатами з постачання електричної
енергії за регульованим тарифом (далі -
ліцензіати) при здійсненні постачання
електричної енергії населенню та
споживачам, прирівняним до населення.

Пунктом 2.1. Порядку застосування
тарифів на електроенергію до категорії
населення віднесено фізичних осіб
(громадян), які споживають електричну
енергію для власних побутових потреб у
житлових будинках, квартирах,
гуртожитках; для потреб особистих
підсобних господарств, присадибних і
садових ділянок, дач; для освітлення
особистих гаражів та боксів.

Пунктом 3 Порядку визначено, що
установи виконання покарань,
лікувально-трудові профілакторії,
слідчі ізолятори у частині споживання
електроенергії на комунально-побутові
потреби відносяться до споживачів,
прирівняних до населення.

Згідно пункту 6.19 Правил користування
електричною енергією, затверджених
постановою НКРЕ України за № 28 від
31.07.1996 р., у разі живлення від одного
джерела електропостачання
електроустановок декількох споживачів
та/або струмоприймачів одного
споживача, яким встановлюються різні
тарифи на електроенергію за
відсутності окремого розрахункового
обліку електричної енергії, розрахунки
із споживачами здійснюються окремо за
відповідними тарифами. Розрахунок
обсягу спожитої електричної енергії
здійснюється на підставі договору або
акта, який складається представниками
постачальника електричної енергії і
споживача, в якому визначається частка
участі в сумарному електроспоживанні
кожного споживача відповідної
тарифної групи.

На виконання Постанови НК № 498 від
23.04.2012 р., позивач у вересні 2012 року
привів відносини між
енергопостачальником та споживачем у
частині застосування тарифів, у
відповідність до вимог нормативних
актів Національної комісії, що
здійснює держане регулювання у сфері
енергетики та здійснив з травня по
серпень 2012 року перерахунок спожитої
Державним підприємством "Підприємство
Коростенської виправної колонії
Державної пенітенціарної служби
України в Житомирській області (№ 71)
електричної енергії, з урахуванням її
використання на виробництво та
промисловість, згідно якого останнє
має перед позивачем заборгованість за
спожиту активну електричну енергію.

Отже, суд першої інстанції правомірно
прийшов до висновку, що позивачем було
правильно здійснено перерахунок
вартості використаної електричної
енергії та застосовано роздрібний
тариф, який станом на травень 2012 року
становив 93,46 грн., а в період з червня 2012
року по серпень 2012 року - 94,67 грн. ( без з
ПДВ).

Доводи апелянта щодо неправомірного
збільшення енергопостачальною
організацією тарифу на електричну
енергію для Державного підприємства є
необґрунтованими та не приймаються
колегією суддів до уваги.

Відповідно до частини 1 статті 32 ГПК
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд встановлює
наявність чи відсутність обставин, на
яких ґрунтуються вимоги і заперечення,
а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

Статтями 33, 34 ГПК України передбачено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень;
докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу;
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи;
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Згідно частини 1 статті 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

За наведених обставин, колегія суддів
апеляційного господарського суду
приходить до висновку, що судом першої
інстанції правомірно прийнято рішення
про задоволення позовних вимог, які
підтверджуються встановленими
матеріалами справи та ґрунтуються на
нормах чинного законодавства, що
регулюють спірні правовідносини, щодо
відповідача 1 і відмовлено щодо
відповідача 2.

Доводи апеляційної скарги колегією
суддів до уваги не приймаються,
оскільки спростовуються вищенаведеним
та матеріалами справи, не відповідають
нормам чинного законодавства, що
регулюють дані правовідносини, не
впливають на правомірність прийнятого
господарським судом рішення та не
можуть бути підставою для його
скасування.

Рішення суду першої інстанції прийнято
з дотриманням норм матеріального і
процесуального права та повним
дослідженням усіх обставин справи.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
103 ГПК України апеляційна інстанція за
результатами розгляду апеляційної
скарги має право залишити рішення
місцевого господарського суду без
змін, а скаргу - без задоволення.

Апеляційний господарський суд залишає
рішення місцевого господарського суду
без змін, а скаргу - без задоволення,
якщо рішення є законним та
обґрунтованим .

За таких обставин, підстав для
скасування рішення не вбачається.

Апеляційна скарга до задоволення не
підлягає.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду
Житомирської області від 17.12.2013 р. у
справі № 906/1238/13 залишити без змін, а
апеляційну скаргу відповідача 1 -
Державного підприємства "Підприємство
Коростенської виправної колонії
Державної пенітенціарної служби
України в Житомирській області (№ 71)"
від 08.01.2014 р. - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Головуюча суддя
Л.М. Сініцина

Судді
А.В. Гудак

Г.Є. Олексюк