донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

26.03.2014 справа №905/8555/13

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддівТатенко В.М.
Зубченко І.В., Радіонова О.О.,За участю
представників сторін:

від позивача:Ігнатова Н.О.
довіреністьвід відповідача:Плотнікова
К.О. довіреність розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргуПублічного
акціонерного товариства
«Металургійний комбінат «Азовсталь»,
м. Маріуполь на рішення господарського
судуДонецької області від11.02.2014р.у
справі№ 905/8555/13 (суддя: Забарющий
М.І.)порушеній за позовом:Державного
підприємства «Донецька залізниця», м.
Донецькдо відповідача:Публічного
акціонерного товариства
«Металургійний комбінат «Азовсталь»,
м. Маріуполь про:стягнення 955,32 грн.

встановив:

Державне підприємство "Донецька
залізниця", м. Донецьк (далі - «Позивач»)
звернулось з позовом до господарського
суду Донецької області про стягнення з
Публічного акціонерного товариства
«Металургійний комбінат «Азовсталь»,
м. Маріуполь (далі - «Відповідач») 955,32
грн., яка складається з: 872,88 грн. - плати
за маневрову роботу, 79,08 грн. - збору за
телеграфні повідомлення та 3,36 грн. -
плати за користування вагонами.

Рішенням господарського суду
Донецької області від 11.02.2013р. у справі
№ 905/8555/13 позовні вимоги були
задоволені частково. Стягнуто з
Публічного акціонерного товариства
«Металургійний комбінат «Азовсталь»
872,88 грн. - плати за маневрову роботу та
3,36 грн. - плати за користування
вагонами. В решті позовних вимог
відмовлено.

Приймаючи рішення суд першої інстанції
виходив з того, що радіологічний
контроль є частиною митного оформлення
товарів, отже, маневрові роботи, які
необхідні для здійснення
радіологічного контролю є частиною тих
операцій, які необхідні для здійснення
митного оформлення товарів (ч. 2 ст. 218
Митного кодексу України), і які в силу
Митного кодексу України проводяться за
рахунок власників товарів або
уповноважених ними осіб, як і плата за
користування вагонами. Суд першої
інстанції прийшов висновку, що
маневрові роботи для проведення
радіологічного контролю повинні
відображатись у накопичувальній
картці згідно п.2.6 Правил розрахунків
за перевезення вантажів. Стосовно
плати за користування вагонами суд
послався на ч. 3 ст. 119 Статут залізниць
України (далі - «Статут») та абз 3. п. 2.6.
Правил розрахунків за перевезення
вантажів.

Відмовляючи у задоволенні вимог щодо
стягнення телеграфного збору, суд
виходив з необґрунтованості заявлених
вимог.

Відповідач не погоджуючись з рішенням
господарського суду, подав апеляційну
скаргу, в якій просить рішення
скасувати та прийняти нове рішення,
яким відмовити у задоволені позовних
вимог у повному обсязі.

Заявник скарги не погоджуючись із
висновком господарського суду
посилається на те, що судом першої
інстанції неповно з'ясовані та
досліджені обставини справи, які мають
істотне значення для об'єктивного
винесення рішення по даній справі, що
призвело до порушення норм
матеріального та процесуального права.

Зокрема, наполягає на тому, що
відомості плати за користування
вагонами, які є документами обліку часу
перебування вагонів у пунктах
навантаження та вивантаження та на
під'їзних коліях і містять розрахунки
платежів за користування вагонами,
позивачем не складалися. А відсутність
у матеріалах справи актів екологічної
служби підтверджує формальний
характер виконання радіологічного
контролю зі спірними вагонами.

Сторони були апеляційним судом
належним чином повідомлені про день,
час та місце розгляду апеляційної
скарги.

Представник Відповідача підтримав
доводи викладені в апеляційній скарзі.

Представник Позивача заперечував,
надав відзив, у якому звернувся з
прохання апеляційну скаргу залишити
без задоволення, рішення місцевого
господарського суду залишити без змін.

Відповідно до статей 4-4, 81-1
Господарського процесуального кодексу
України була здійснена фіксація
судового процесу технічними засобами
та складено протокол судового
засідання.

Відповідно до статті 101 Господарського
процесуального кодексу України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши юридичну оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
дослідивши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає рішення
господарського суду винесеним з
порушенням встановлених до нього
вимог, відтак - незаконним та
необґрунтованим; а апеляційну скаргу -
такою, що підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено місцевим господарським
судом, 02.03.2013р. Відповідачем зі станції
Сартана Донецької залізниці на станцію
Валуйки Південно-Східної залізниці
відвантажив на адресу ТОВ «Транс
Погран Услуги» за залізничною
накладною СМГС № 48217921 у напіввагоні №
54758339, вантаж - "прокат плаский із заліза
або нелегованої сталі. Сталь листова,
не зазначена в алфавіті" (а.с.11).

Вищезазначений вагон, виходячи із
даних п.27 залізничної накладної є
приватним

Радіологічний контроль вантажу в
митних органах відправлення
здійснений не був.

На прикордонній станції,
Куп'янськ-Сортувальний, зазначений
вагон був затриманий.

Затримка вагону відбулася о 20-25 до 01-00
05.03.2013р.

Вказані обставини засвідчені актами
загальної форми №№ 2740, А334.

За час затримки спірного вагону
залізницею були нараховані додаткова
плата та збори, яка склала 955,32 грн., а
саме: 872,88 грн. - плата за маневрову
роботу, 79,08 грн. - збір за телеграфне
повідомлення та 3,36 грн. - плата за
користування вагонами.

Відповідно до ст. 4-3, 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести певними
засобами доказування ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

На підставі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу
України загальні умови перевезення
визначаються цим кодексом, іншими
законами, транспортними кодексами
(статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

Стаття 307 Господарського кодексу
України також встановлює, що умови
перевезень вантажів окремими видами
транспорту, а також відповідальність
суб'єктів господарювання за цими
перевезеннями визначаються
транспортними кодексами,
транспортними статутами та іншими
нормативно-правовими актами.

Згідно § 1 статті 11 Угоди про міжнародне
залізничне вантажне сполучення,
відправник повинен додати до накладної
супровідні документи, необхідні для
здійснення митних та інших правил.

Розділ 2 статті 11 Угоди про міжнародне
залізничне вантажне сполучення
передбачає, що відповідальність
відправника перед залізницею за
наслідки, що виникли у результаті
відсутності, недостатності чи
неправильності супровідних документів
та у разі затримки перевезення через
ненадання цих документів має сплатити
залізниці штрафи та збори.

Виходячи з умов п.1 § 1 ст. 15 Угоди про
міжнародне залізничне вантажне
сполучення, стягнення провізних
платежів (до яких, відповідно §1 ст. 13
Угоди про міжнародне залізничне
вантажне сполучення, відносяться
додаткові збори та витрати, що виникли
за період від прийняття вантажу до
перевезення до його видачі одержувачу),
які виникли під час перевезень по
залізницях відправлення здійснюється
з відправника на станції відправлення
або у відповідності з діючими на
залізницях відправлення внутрішніми
правилами.

Відповідно до §7 статті 21 Угоди про
міжнародне залізничне вантажне
сполучення, якщо під час перевезення
або видачі вантажу з вини
вантажовідправника або
вантажоодержувача виникнуть перешкоди
до його перевезення або видачі, то
залізниці сплачуються всі витрати, що
понесені нею за затримку перевезення
або видачі. Якщо такі перешкоди
виникнуть на дорозі відправлення, то
платежі по таким витратам
розраховуються відповідно до
внутрішніх правил та тарифів, що
застосовуються залізницями для таких
перевезень. Всі платежі по
вищезазначеним витратам вписуються до
накладної та стягуються з відправника,
одержувача або платника
(експедиторської організації,
фрахтового агента тощо) в залежності
від того, хто з них здійснює оплату
провізних платежів.

За приписами ч.1,8 ст. 319 Митного кодексу
України, товари, що переміщуються через
митний кордон України, крім митного
контролю, можуть підлягати державному
санітарно-епідеміологічному,
ветеринарно-санітарному,
фітосанітарному, екологічному та
радіологічному контролю. При вивезенні
товарів за межі митної території
України радіологічний контроль може
здійснюватися в органах доходів і
зборів відправлення при завершенні
митного оформлення або у пунктах
пропуску через державний кордон
України при завершенні митного
контролю товарів.

Пункт 1 Правил Користування вагонами і
контейнерами, затверджених наказом
Міністерства транспорту України від
25.02.1999 № 113 (далі - «Правила
користування»), визначає порядок і
умови користування вагонами і
контейнерами:

- парку залізниць України;

- парку залізниць інших держав;

- які належать підприємствам,
організаціям, портам, установам і
громадянам, а також орендовані ними (за
час затримки на коліях залізниць
загального користування).

Відповідно до п. 2 Правил користування,
за користування вагонами і
контейнерами вантажовідправники,
вантажоодержувачі, власники під'їзних
колій, порти, організації, установи,
фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності (далі -
вантажовласники) вносять плату.

За приписами п.3 Правил користування
вагонами і контейнерами, облік часу
користування вагонами і контейнерами
та нарахування плати за користування
ними провадиться на станціях
відправлення та призначення за
Відомістю плати за користування
вагонами форми ГУ-46 (додаток 1),
Відомістю плати за користування
контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11),
які складаються на підставі Пам'яток
про подавання/забирання вагонів форми
ГУ-45 (додаток 2), Пам'яток про
видачу/приймання контейнерів форми
ГУ-45к (додаток 8), Повідомлення про
закінчення вантажних операцій з
вагонами (додаток 12), Актів про затримку
вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), Актів
загальної форми ГУ-23 (додаток 6). За
договором між вантажовласником і
залізницею всі ці документи можуть
оформлятися і надаватися в
електронному вигляді. Порядок
здійснення електронного
документообігу під час перевезення
вантажів залізничним транспортом у
внутрішньому сполученні
регламентується додатком до договору
про організацію перевезень вантажів і
проведення розрахунків за перевезення
та надані залізницею послуги.

Пунктом 4 Правил користування вагонами
і контейнерами, відомості плати за
користування вагонами, контейнерами
складаються на вагони, контейнери, що
подаються під навантаження та
вивантаження, є документами обліку
часу перебування вагонів, контейнерів
у пунктах навантаження та вивантаження
та на під'їзних коліях і містять
розрахунки платежів за користування
вагонами, контейнерами.

За пунктом 1.8. та п.10 розділу ІІІ
«Збірника тарифів на перевезення
вантажів залізничним транспортом у
межах України та пов'язані з ними
послуги», затвердженого Наказом
Міністерства транспорту та зв'язку
України від 26.03.2009 року № 317 (далі -
«Збірник тарифів»), за маневрову
роботу, що виконується локомотивом
залізниці не одночасно з подачею або
забиранням вагонів на вимогу власника
під'їзної колії, вантажовласника або
порту, яка оформлена пам'яткою про
подавання/забирання вагонів (форми
ГУ-45), із зазначенням у ній часу,
протягом якого виконувалась маневрова
робота, нараховується збір у розмірі
292,6 грн. за кожні півгодини роботи
локомотива, рахуючи неповні півгодини
за повні.

Як вбачається з Переліку пунктів
пропуску через державний кордон, у яких
здійснюється санітарний, ветеринарний,
фітосанітарний, радіологічний,
екологічний контроль, контроль Служби
міжнародних автомобільних перевезень
та контроль за переміщенням
культурних, затвердженого Наказом
Міністерства аграрної політики,
Державної митної служби, Міністерства
транспорту та зв'язку, Міністерства
охорони здоров'я, Адміністрацією
Державної прикордонної служби,
Міністерства культури і туризму,
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України, від
15.06.2009,№ 551/439/425/413/695/308/28 «Про
затвердження Переліку пунктів
пропуску через державний кордон, у яких
здійснюється санітарний, ветеринарний,
фітосанітарний, радіологічний,
екологічний контроль, контроль Служби
міжнародних автомобільних перевезень
та контроль за переміщенням культурних
цінностей» (далі - «Інструкція»), на
кордоні з Російською Федерацією пункт
пропуску - Куп'янськ має право, зокрема,
здійснювати радіологічний контроль.

Порядок організації та проведення
радіаційного контролю транспортних
засобів і вантажів визначений
Інструкцією щодо проведення
радіаційного контролю транспортних
засобів і вантажів у пунктах пропуску
через державний кордон та на митній
території України», затвердженої
Наказом Міністерства екології та
природних ресурсів України, від 15.05.2000,
№ 27 (далі - «Інструкція 27»). Інструкція 27
призначена для державних інспекторів з
охорони навколишнього природного
середовища. Державної екологічної
інспекції Міністерства екології та
природних ресурсів України, які
виконують роботи з обстеження
транспортних засобів і вантажів, що
підлягають екологічному контролю, у
пунктах пропуску через державний
кордон та на митній території України.
Дія Інструкції 27 поширюється на всі
транспортні засоби і вантажі, які
переміщуються через митний кордон
України залізничним, автомобільним,
морським, річковим, повітряним та
трубопровідним транспортом і
підлягають екологічному контролю.

За п.п.5.2 п.5 Інструкції 27, радіаційний
контроль (РК) транспортних засобів і
вантажів, які переміщуються через
державний кордон, передбачає чотири
послідовні етапи (рівні):

- експрес-контроль наявності
іонізуючого випромінювання, яке іде
від об'єкта, що контролюється
(здійснюється стаціонарними приладами
РК);

- детальний контроль, який здійснюється
службою екологічного контролю за
допомогою переносних дозиметричних
приладів та шляхом візуального огляду
об'єктів з метою виявлення контейнерів
або матеріалів, які призначено для
екранування іонізуючого
випромінювання (через відсутність
стаціонарних приладів РК
підконтрольних об'єктів починається з
цього рівня);

- поглиблений контроль затриманих
об'єктів за допомогою обладнання
пересувної або найближчої
стаціонарної лабораторії державної
санітарно-епідеміологічної служби;

- комплексний контроль та
ідентифікація радіаційного
забруднення затриманих об'єктів
(визначення його кількісного та
якісного радіонуклідного складу), які
проводяться державною
санітарно-епідеміологічною службою.

Експрес-контроль є обов'язковим для
всіх об'єктів, підконтрольних службі
екологічного контролю, що
переміщуються через державний кордон
України (при наявності на пункті
пропуску стаціонарних приладів РК)
(п.п.5.3 п.5 Інструкції 27).

Якщо апаратурою радіаційного
експрес-контролю зафіксовано
перевищення природного радіаційного
фону, то здійснення подальшого
детального контролю є обов'язковим.
Перед його здійсненням державний
інспектор зобов'язаний поінформувати
начальника поста екологічного
контролю про факт виявлення потенційно
радіаційно- небезпечного об'єкта та про
всі наступні дії (п.п.5.4 п.5 Інструкції).

Відповідно до п.п.5.10 п.5 Інструкції 27,
залізничний транспорт, судна та літаки
підлягають проведенню другого рівня
РК. Якщо сигнал детального контролю про
перевищення природного рівня
випромінювання підтверджується, вони
затримуються для подальшої
ідентифікації ДІВ і його вилучення в
установленому законодавством порядку.

Підпунктом 5.11 п.5 Інструкції 27
передбачено, якщо результати
детального РК не дозволяють зробити
однозначного висновку про радіаційну
безпеку об'єкта або про дотримання
Правил безпеки (ПБТРВ-73, ОПБЗ-83) при
санкціонованому перевезенні
радіаційно- небезпечного об'єкта, то
об'єкт затримується на посту
екологічного контролю та переводиться
на окремий майданчик для проведення
третього рівня контролю (поглибленого
РК), який виконується персоналом
пересувної або найближчої
стаціонарної лабораторії державної
санітарно-епідеміологічної служби.

За п.п.6.3 п.6 Інструкції 27 «Оформлення
протоколу РК в разі перевищення
встановлених норм ПЕД», після
закінчення РК, у разі виявлення
перевищення встановлених норм ПЕД,
держекоінспектор заповнює протокол
радіаційного обстеження матеріалу у
двох примірниках (за формою,
затвердженою постановою Кабінету
Міністрів України від 02.07.98 № 999 «Про
затвердження Порядку здійснення
екологічного контролю експортних
партій брухту чорних і кольорових
металів підрозділами Державної
екологічної інспекції Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища та ядерної безпеки»). Після
підпису один примірник протоколу
залишається у держекоінспектора,
другий передається особі,
відповідальній за вантаж. Протокол
радіаційного контролю на партію
матеріалу видається тільки для
конкретної транспортної одиниці із
зазначенням її державного
реєстраційного номера.

Матеріали справи не містять: ні
протоколів радіаційного обстеження, ні
рішення про можливість переміщення
об'єкта через державний кордон згідно з
пунктом 3.6 цієї Інструкції, у разі
проведення третього рівня з
переміщенням об'єкту дослідження на
окремий майданчик, ні витягу з журналу
реєстрації та проведення екологічного
контролю підконтрольних вантажів і
транспортних засобів, що перетинають
державний кордон України.

Зазначена плата повинна доводитись
відомостями плати за користування
вагонами, складання яких передбачено
п.4 Правил користування;

Доказів складання цих відомостей
Позивачем не доведена. Відтак, висновок
місцевого господарського суду щодо
обґрунтованості вимог Позивача щодо
нарахування та стягнення плати за
користування зазначеними вагонами - є
передчасним та таким, що не ґрунтується
на зібраних у справі доказах.

Також судова колегія вважає
безпідставним висновок місцевого
господарського суду про
обґрунтованість вимог Позивача щодо
стягнення з Відповідача збору за
маневрові роботи, адже за п. 1.8 розділу
ІІІ «Збірника тарифів на перевезення
вантажів залізничним транспортом у
межах України та пов'язані з ними
послуги та Коефіцієнтів, що
застосовуються до Збірника тарифів на
перевезення вантажів залізничним
транспортом у межах України та
пов'язані з ними послуги»,
затвердженого Наказом Міністерства
транспорту та зв`язку України № 317 від
26.03.2009р. (далі - «Збірник тарифів») збір
за маневрову роботу нараховується за
роботу, що виконується локомотивом
залізниці, на вимогу вантажовласника.
Наявність такої вимоги з боку
Відповідача Позивачем не доведена.

Судова колегія вважає цілком
обґрунтованим висновок місцевого
господарського суду про відсутність
підстав для стягнення збору за
телеграфні повідомлення.

Наведена позиція знайшла своє
підтвердження та викладена в постанові
Вищого господарського суду України у
справі №905/5221/13 від 28.01.2014р.

Рішення з господарського спору повинно
прийматись у цілковитій відповідності
з нормами матеріального і
процесуального права та фактичними
обставинами справи, з достовірністю
встановленими господарським судом,
тобто з'ясованими шляхом дослідження
та оцінки судом належних і допустимих
доказів у конкретній справі. Рішення
може ґрунтуватися лише на тих доказах,
які були предметом дослідження і
оцінки судом. Відхиляючи будь-які
доводи сторін чи спростовуючи подані
стороною докази, господарський суд
повинен у мотивувальній частині
рішення навести правове обґрунтування
і ті доведені фактичні обставини, з
огляду на які ці доводи або докази не
взято до уваги судом.

Однак, оскаржуване рішення
господарського суду у даній справі в
частині висновків про обґрунтованість
вимог Позивача про стягнення з
Відповідача сум за маневрові роботи та
- плати за користування вагонами
вказаним вимогам не відповідає. Відтак,
підлягає скасуванню в цій частині.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати за подання апеляційної скарги
покладають на Позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103 - 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Металургійний комбінат «Азовсталь»,
м. Маріуполь - задовольнити.

Рішення господарського суду Донецької
області від 11.02.2014 року у справі №
905/8555/13 в частині стягнення з Публічного
акціонерного товариства
«Металургійний комбінат «Азовсталь на
користь Державного підприємства
«Донецька залізниця» 872,88 грн. - плати за
маневрову роботу, 3,36 грн. - плати за
користування вагонами та 1720,50 грн. на
відшкодування судового збору за
звернення з позовом - скасувати. У
задоволені позову в цій частині
відмовити.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Стягнути з Державного підприємства
«Донецька залізниця» на користь
Публічного акціонерного товариства
«Металургійний комбінат «Азовсталь на
відшкодування витрат по сплаченому
судовому збору за подання апеляційної
скарги - 913,50 грн.

Доручити господарському суду
Донецької області видати відповідний
наказ на виконання цієї Постанови,
оформивши його згідно приписів Закону
України «Про виконавче провадження»

Головуючий суддя: В.М. Татенко Судді:
І.В. Зубченко О.О. Радіонова

Надруковано примірників: 1 - позивачу; 1 -
відповідачу, 1 - до справи, 1 - ГСДО, 1 -
ДАГС