ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.04.2014
Справа № 905/1311/14

Суддя господарського суду Донецької
області Бойко І.А. при секретарі
судового засідання Буховець С.А.
розглянув у відкритому судовому
засіданні господарського суду справу

за позовом: Фізичної особи - підприємця
- ОСОБА_1,

м. Донецьк

до відповідача: Фізичної особи -
підприємця - ОСОБА_2, Донецька обл., м.
Селидове

про: стягнення заборгованості у сумі
25439,25 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 особисто (паспорт
НОМЕР_3);

від відповідача: не з`явився;

Позивач, Фізична особа - підприємець -
ОСОБА_1, м. Донецьк, звернувся до
господарського суду Донецької області
з позовом до Фізичної особи -
підприємця - ОСОБА_2, Донецька обл., м.
Селидове про стягнення заборгованості
у сумі 25439,25 грн., а саме 18440,80 грн.
основного боргу, пеню в розмірі 5071,00
грн., 3% річних у розмірі 83,37 грн., штраф у
розмірі 1844,08 грн.

Розпорядженням заступника голови
господарського суду Донецької області
від 12.03.2014 р. у зв'язку з перебуванням
судді Бойко І.А. у відпустці справу №
905/1311/14 передано на розгляд судді
Левшиної Я.О.

Розпорядженням заступника голови
господарського суду Донецької області
від 31.03.2014 р. у зв'язку з виходом судді
Бойко І.А. з відпустки, справу № 905/1311/14
передано на розгляд судді Бойко І.А.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на невиконання
відповідачем умов договору від 23.10.2012р.,
видаткові накладні №СПД - 007490 від
23.10.2012р., №СПД - 008228 від 16.11.2012р., №СПД -
007713 від 30.10.2012р.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, витребуваних
документів не представив. Про час, дату
та місце слухання справи був
повідомлений належним чином, за
адресою згідно Свідоцтва про державну
реєстрацію фізичної особи-підприємця
серії НОМЕР_4: АДРЕСА_1

31.03.2014 р. позивач через канцелярію суду
надав заяву про долучення до
матеріалів справи документів на
підтвердження позовних вимог, в тому
числі розрахунок заборгованості
станом на 31.03.2014 р., згідно до якого
просив стягнути з відповідача
заборгованість у розмірі 17648,54 грн.
основного боргу, пеню в розмірі 7941,84
грн., 3% річних у розмірі 130,55 грн., штраф у
розмірі 1764,85 грн., загалом на суму 27485,78
грн. Таким чином, позивач фактично
збільшив позовні вимоги.

Суд розглядає позов з урахуванням
наданої заяви.

В силу приписів ст. 75 Господарського
процесуального кодексу справа
розглянута за наявними в ній
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
додатково надані документи,
господарським судом ВСТАНОВЛЕНО.

23.10.2012 р. між Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 (постачальник) та
Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2
(Покупець) був укладений договір
поставки (надалі Договір), відповідно
до якого постачальник зобов'язується
передати у власність покупця меблеву
тканину № 008228, 007490, 007713 (в подальшому
-товар), а покупець зобов'язується
прийняти та оплатити товар.

За умов п. 1.2. договору кількісні та
якісні показники товару визначаються в
товарних накладних (специфікаціях), які
є невід'ємною частиною цього договору.

Загальна вартість договору складає
18105,60 грн. без ПДВ. (п. 4.1. договору).

Згідно п. 5.1. договору розрахунки за цим
договором між постачальником та
покупцем відбуваються в безготівковій
та готівковій формі, згідно з діючим
законодавством України.

Відповідно п. 5.3. договору покупець
зобов'язаний оплатити поставлений
товар до 31.12.2013 р. з моменту отримання
товару.

Товар вважається прийнятим з моменту
поставлення уповноваженим
представником покупця або
представником перевізника підпису на
товарній накладній (п. 6.2. договору).

Згідно п. 9.1 договору він діє з моменту
підписання до 31.12.2013 р. Закінчення
строку дії цього договору не звільняє
сторони від відповідальності за його
порушення за час дії договору (п. 9.2.
договору).

23.10.2012 р. позивач поставив відповідачу
товар на загальну суму 1064,00 доларів США,
за курсом на дату передачі товару 7,993
грн. за 1 долар США, що у гривні дорівнює
8504,55 грн. без ПДВ.

30.10.2012 р. позивач поставив відповідачу
товар на загальну суму 596,00 доларів США,
за курсом на дату передачі товару 7,993
грн. за 1 долар США, що у гривні дорівнює
4763,83 грн. без ПДВ.

16.11.2012 р. позивач поставив відповідачу
товар на загальну суму 548,00 доларів США,
за курсом на дату передачі товару 7,993
грн. за 1 долар США, що у гривні дорівнює
4380,16 грн. без ПДВ.

Факт поставки товару та, відповідно,
факт її прийняття з боку відповідача
підтверджується відмітками на
видаткових накладних №СПД - 007490 від
23.10.2012р., №СПД - 008228 від 16.11.2012р., №СПД -
007713 від 30.10.2012р., належним чином
засвідчені копії яких міститься у
матеріалах справи та засвідчено
печаткою відповідача на підтвердження
прийому товару.

Господарський суд приймає до уваги, що
покупцем при отриманні товару не
подавалося жодних заперечень щодо
неналежності виконання постачальником
прийнятих за Договором зобов'язань з
поставки товару.

Оскільки суду не надано доказів
незгоди відповідача щодо належності
виконання позивачем прийнятих на себе
згідно Договору зобов'язань, не надано
доказів відмови від цього товару та
прийняття його у встановленому
порядку, суд дійшов висновку, що свої
зобов'язання позивач виконав у
відповідності з умовами Договору.

Стаття 193 Господарського кодексу
України передбачає, суб'єкти
господарювання та учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору.

Аналогічне положення закріплено в ст.
526 Цивільного кодексу України. Так,
зобов'язання повинно виконуватися
належним чином відповідно умовам
договору та вимогам цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
а у разі відсутності таких умов і вимог
- згідно звичаїв ділового обігу або
іншим вимогам, які звичайно ставляться.

Частина 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України встановлює, якщо в зобов'язанні
встановлений строк (дата) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (дату).

За своєю правовою природою договір,
укладений між позивачем та
відповідачем, є договором
купівлі-продажу товару.

Статтею 655 ЦК України передбачено, за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

За умов п. 1 ст. 662 ЦК України продавець
зобов'язаний передати покупцеві товар,
визначений договором купівлі-продажу.

Стаття 692 ЦК України визначає обов'язок
Покупця оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 524 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має бути виражене
у грошовій одиниці України - гривні.
Сторони можуть визначити грошовий
еквівалент зобов'язання в іноземній
валюті.

Відповідно до частини 2 статті 533
Цивільного кодексу України, якщо у
зобов'язанні визначено грошовий
еквівалент в іноземній валюті, сума, що
підлягає сплаті у гривнях,
визначається за офіційним курсом
відповідної валюти на день платежу,
якщо інший порядок її визначення не
встановлений договором або законом чи
іншим нормативно-правовим актом.

Згідно пункту 2 статті 189
Господарського кодексу України, ціна є
істотною умовою господарського
договору. Ціна зазначається в договорі
у гривнях. Ціни у зовнішньоекономічних
договорах (контрактах) можуть
визначатися в іноземній валюті за
згодою сторін.

В порушення умов договору, вимог
зазначених статей Цивільного та
Господарського кодексів України
відповідач отриманий товар не оплатив.

Загальна сума заборгованості на час
розгляду справи становить 17648,54 грн.,
тому зазначена сума підлягає стягненню
з останнього на користь позивача.

Окрім суми основного боргу позивачем
заявлені вимоги про стягнення пені в
розмірі 7941,84 грн., штрафу у розмірі 1764,85
грн. відповідно до п.п.7.3., 7.4. Договору.

Відповідно до ст.ст. 216 - 218 ГК України
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за порушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських
санкцій. Господарськими санкціями
визнаються заходи впливу на
правопорушника у сфері господарювання,
в результаті застосування яких для
нього настають несприятливі
економічні та/або правові наслідки.
Господарські санкції застосовуються в
установленому законом порядку за
ініціативою учасників господарських
відносин. Підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Згідно п. п. 1, 3 ст.549 ЦК України,
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ст. ст.1, 3 Закону
України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" від 22.11.1996р. №543-96-ВР,
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочення платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Згідно п 7.3. Договору за прострочення
оплати товару покупець сплачує пеню в
розмірі 0,5% від вартості несплаченого
товару за кожен день прострочення,
включаючи день оплати.

Заявлений до стягнення розмір пені у
сумі 217,45 грн. суд перевірив на
правильність розрахунку та дійшов
висновку, що позивачем при
розрахуванні розміру пені не враховано
приписи ст. 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" від
22.11.1996р. №543-96-ВР та в порушення
імперативної норми законодавства,
здійснено нарахування з перевищенням
розміру подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Виходячи з вищенаведеного, належний до
стягнення розмір пені за період з 31.12.2013
р. по 31.03.2014 р. на суму основного боргу
17648,54 грн. становить 565,72 грн.

Таким чином, вимоги позивача про
стягнення пені у розмірі 7376,12 грн.
задоволенню не підлягають.

Чинне законодавство не встановлює для
учасників господарських відносин
обмежень передбачити в договорі
одночасне стягнення пені та штрафу, що
узгоджується із свободою договору,
встановленою статтею 627 ЦК України,
коли сторони є вільними в укладанні
договору, виборі контрагентів та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Одночасне стягнення з учасника
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання за
договором, штрафу та пені не суперечить
статті 61 Конституції України, оскільки
згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та
штраф є формами неустойки, а відповідно
до статті 230 ГК України - видами
штрафних санкцій, тобто не є окремими
та самостійними видами юридичної
відповідальності. У межах одного виду
відповідальності може застосовуватися
різний набір санкцій.

Аналогічну правову позицію зі спірних
правовідносин викладено в постановах
Верхового Суду України № 20/246-08 (№
3-88гс11) від 09.04.2012; № 06/5026/1052/2011 (№
3-24гс12), які в силу статті 111-28 ГПК
України є обов'язковими для всіх судів
України.

Згідно п 7.4. Договору за прострочення
оплати товару більш, ніж на місяць,
Покупець виплачує штраф в розмірі 10%
від вартості поставки, незалежно від
пені.

Заявлений до стягнення розмір штрафу у
сумі 1764,85 грн. суд перевірив на
правильність розрахунку та дійшов
висновку про задоволення вимог в цій
частині.

Окрім суми основного боргу позивачем
заявлені вимоги про 3% річних в розмірі
130,55 грн. відповідно до приписів ст. 625
Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Заявлений до стягнення розмір 3% річних
у сумі 130,55 грн. суд перевірив на
правильність розрахунку та дійшов
висновку про задоволення вимог в цій
частині.

Витрати по сплаті судового збору у
відповідності до ст.ст. 44, 49
Господарського процесуального кодексу
України покладаються на сторін
пропорційно задоволених вимог.

На підставі вищенаведеного, згідно ст.
ст. 526, 530, 536, 549, 625, 627, 655, 692, 693 п.п.1,2 ст. 712
Цивільного кодексу України, ст. ст. 193,
216-218, 230, 232 Господарського кодексу
України, керуючись ст.ст. 22, 33, 43, 44, 49, 75, 82
- 85 Господарського процесуального
кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, м. Донецьк до
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2,
Донецька обл., м. Селидове про стягнення
заборгованості у сумі 27485,75 грн., а саме
17648,54 грн. основного боргу, пеню в
розмірі 7941,84 грн., 3% річних у розмірі 130,55
грн., штраф у розмірі 1764,85 грн.
задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 (85400, АДРЕСА_1, ідентифікаційний
код НОМЕР_2) на користь Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2,
ідентифікаційний код НОМЕР_5, поштова
адреса: АДРЕСА_3) заборгованість у
розмірі 17648,54 грн. основного боргу, пеню
в розмірі 565,72 грн., 3% річних у розмірі
130,55 грн., штраф у розмірі 1764,85 грн. грн.,
судовий збір у розмірі 1336,70 грн.

В вимогах в частині стягнення пені у
розмірі 7376,12 грн. відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через
господарський суд Донецької області в
апеляційному порядку протягом десяти
днів з дня його прийняття

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
І.А. Бойко