КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2014 р. Справа№ 911/1774/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

За участю представників:

Від позивача:Печерний С.Л.- представник;

Від відповідача: Павлюк І.І. -
представник;

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Укртрансгаз"

на рішення Господарського суду
Київської області від 28.01.2014

у справі № 911/1774/13 (суддя Подоляк Ю.В.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Укртрансгаз"

до Дочірнього підприємства
"Києво-Святошинське управління по
експлуатації газового господарства"
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Київоблгаз"

про стягнення 12 384 301, 70 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Укртрансгаз" звернулось до
Господарського суду Київської області
з позовною заявою до Дочірнього
підприємства "Києво-Святошинське
управління по експлуатації газового
господарства" Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Київоблгаз" про стягнення
12384301,70 грн., з яких 9154430,89 грн. основний
борг, 19054,48 грн. інфляційні втрати, 207593,65
грн. 3% річних, 1041046,25 грн. пеня та 1962176,43
грн. штраф.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на неналежне виконання
відповідачем свої договірних
зобов'язань за договором на
транспортування природного газу
магістральними трубопроводами від
27.09.2011р. № /Н21 щодо здійснення
розрахунку за надані послуги з
транспортування природного газу
магістральними трубопроводами у
строки визначені договором.

Рішенням Господарського суду
Київської області від 31.05.2013, залишеним
в силі постановою Київського
апеляційного господарського суду від
10.09.2013, позов задоволено частково.
Стягнуто з відповідача на користь
позивача 9154430,89 грн. основного боргу,
520523,13 грн. пені, 19054,48 грн. інфляційних
втрат, 207593, 65 грн. 3 % річних та 57916,11 грн.
судового збору. В решті позову
відмовлено.

Не погоджуюсь з рішеннями першої та
апеляційної інстанції позивач
звернувся з касаційною скаргою до
Вищого господарського суду України.

За наслідками розгляду касаційної
скарги, Вищий господарський суд
України постановою від 05.12.2013 скасував
рішення господарського суду Київської
області від 31.05.2013 та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 10.09.2013 у даній
справі, в частині відмови у стягненні
штрафу. Справу в цій частині направлено
на новий розгляд до господарського
суду Київської області. В решті
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 10.09.2013 залишено
без змін.

За таких обставин, суд першої інстанції
розглянув справу та вирішив спір в
частині, яка направлена на новий
розгляд, а саме щодо стягнення з
відповідача на користь позивача штрафу
в розмірі 1962176,43 грн.

Рішенням Господарського суду
Київської області від 28.01.2014 в позові в
частині стягнення з відповідача на
користь позивача штрафу в розмірі
1962176,43 грн. відмовлено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
Публічне акціонерне товариство
«Укртрансгаз» звернулось до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
Господарського суду Київської області
від 28.01.2014 в частині відмови у стягненні
з відповідача 7% штрафу у розмірі 1 962 176,43
грн.

В обґрунтування своїх вимог апелянт
зазначив, що рішення суду прийнято з
неповним з'ясуванням обставин справи,
на підтвердження чого в своїй
апеляційній скарзі виклав ряд
обставин, які, на його думку, виступають
підтвердженням його правової позиції
та спростовують правильність
винесеного рішення.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Укртрансгаз» у справі №
911/1774/13 передано на розгляд судді
Київського апеляційного
господарського суду Отрюху Б.В.

Розпорядженням Голови Київського
апеляційного господарського суду від
06.03.2014 для розгляду апеляційної скарги
Публічного акціонерного товариства
«Укртрансгаз» сформовано колегію
суддів у складі: Головуючого судді
Отрюха Б.В, суддів Михальської Ю.Б. та
Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 06.03.2014
апеляційну скаргу прийнято до
провадження.

В судовому засіданні, призначеному на
01.04.2014, сторони надали свої пояснення по
справі.

Беручи до уваги межі перегляду справи у
апеляційній інстанції, обговоривши
доводи апеляційної скарги, заслухавши
пояснення представників сторін,
проаналізувавши на підставі фактичних
обставин справи застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права при прийнятті
оскаржуваного рішення суду,
апеляційний господарський суд
встановив наступне.

27.09.2011 між Дочірньою компанією
„Укртрансгаз" Національної
акціонерної компанії „Нафтогаз
України", правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство
„УКРТРАНСГАЗ" (Газотранспортне
підприємство) та Дочірнім
підприємством „Києво-Святошинське
управління по експлуатації газового
господарства" Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації „Київоблгаз" (Замовник)
укладено договір на транспортування
природного газу магістральними
трубопроводами № /Н21, за умовами
якого газотранспортне підприємство
зобов'язалося надати замовнику послуги
з транспортування магістральними
трубопроводами природного газу
замовника від пунктів
приймання-передачі газу в магістральні
трубопроводи до пунктів призначення -
газорозподільних станцій (далі - ГТС), а
замовник - внести плату за надані
послуги з транспортування природного
газу магістральними трубопроводами в
розмірі, у строки та порядку,
передбачені умовами договору.

Плановий обсяг транспортування
природного газу замовника з 01.10.2011 по
31.12. 2012 складає 229 930 тис. куб. м (п. 1.2.
договору).

Згідно п.п. 3.1., 3.4. договору послуги з
транспортування газу оформлюються
газотранспортним підприємством і
замовником актами наданих послуг з
транспортування газу магістральними
трубопроводами.

Акти наданих послуг є підставою для
проведення остаточних розрахунків
замовника з газотранспортним
підприємством.

Відповідно до п.п. 5.1., 5.4., 5.5. договору
розрахунки за транспортування газу
магістральними трубопроводами
здійснюється за тарифами, які
встановлюються національною комісією,
що здійснює державне регулювання у
сфері енергетики. Вартість фактично
наданих газотранспортним
підприємством замовнику послуг за
звітний місяць визначається на
підставі акту наданих послуг. Оплата
вартості послуг за транспортування
газу здійснюється замовником (крім
гарантованого постачальника) шляхом
перерахування грошових коштів на
рахунок газотранспортного
підприємства на умовах 100 відсотків
попередньої оплати за десять днів до
початку місяця, у якому буде
здійснюватися транспортування газу.
Відповідач самостійно визначає розмір
суми платежу попередньої оплати як
добуток тарифу та планового обсягу
газу на відповідний місяць. Остаточний
розрахунок за надані у звітному місяці
послуги проводиться відповідачем до 20
числа місяця, наступного за звітним,
відповідно до акта наданих послуг та з
урахуванням раніше перерахованих
коштів. У платіжних дорученнях
відповідач повинен обов'язково
вказувати номер договору, дату його
підписання та звітний період (місяць,
рік), за який здійснюється оплата. У
випадку, якщо в платіжних дорученнях
відповідача не зазначений номер
договору, дата його підписання, звітний
період (місяць, рік), за який
здійснюється оплата, позивач зараховує
кошти, що надійшли від відповідача, у
першу чергу як погашення
заборгованості за надані послуги по
транспортуванню газу, що виникла перша
за часом у попередніх періодах.

Згідно п. 11.1. договору договір набирає
чинності з моменту його підписання
сторонами, умови договору
застосовуються до відносин сторін, які
виникли до його укладення, а саме з
01.10.2011. Договір діє в частині
транспортування газу до 31.12.2012, а в
частині проведення розрахунків за
надані газотранспортним підприємством
послуги - до повного виконання
замовником своїх зобов'язань за
договором.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем, на виконання п. 1.1. на
транспортування природного газу
магістральними трубопроводами
№ /Н21 від 27.09.2011, за період
з січня 2012 по грудень 2012 надано
відповідачу послуги з транспортування
природного газу магістральними
трубопроводами на загальну суму 30 157
799,98грн., що підтверджується актами
наданих послуг з транспортування
природного газу магістральними
трубопроводами підписаними та
скріпленими печатками обох сторін
договору.

Відповідач, в свою чергу, за отримані
за період з січня 2012 року по грудень 2012
року послуги, в порушення п. 5.5. договору
розрахувався частково, сплативши
позивачеві 21 003 369,09грн., внаслідок чого
борг відповідача перед позивачем за
надані згідно договору на
транспортування природного газу
магістральними трубопроводами №
/Н21 від 27.09.2011 послуги, який виник
за період з січня 2012 року по грудень 2012
року, на момент судового розгляду
справи, склав 9 154 430,89грн. (30 157 799,98грн. -
21 003 369,09грн.), що підтверджується
наявними матеріалами справи.

Враховуючи те, що відповідач порушив
строки виконання грошового
зобов'язання щодо здійснення
розрахунку за надані послуги з
транспортування природного газу
магістральними трубопроводами,
позивач просить суд стягнути з
відповідача на підставі ч. 2 ст. 231
Господарського кодексу України штраф у
розмірі 7% від суми простроченого
платежу, який за розрахунком позивача
складає 1 962 176,43 грн.

Відповідно до частини 1 статті 230
Господарського кодексу України
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Частиною 1 ст. 231 Господарського кодексу
України передбачено, що законом щодо
окремих видів зобов'язань може бути
визначений розмір штрафних санкцій,
зміна якого за погодженням сторін не
допускається.

Відповідно до ч. 2 статті 231
Господарського кодексу України у разі
якщо порушено господарське
зобов'язання, в якому хоча б одна
сторона є суб'єктом господарювання, що
належить до державного сектора
економіки, або порушення пов'язане з
виконанням державного контракту, або
виконання зобов'язання фінансується за
рахунок Державного бюджету України чи
за рахунок державного кредиту, штрафні
санкції застосовуються, якщо інше не
передбачено законом чи договором, у
таких розмірах: за порушення умов
зобов'язання щодо якості
(комплектності) товарів (робіт, послуг)
стягується штраф у розмірі двадцяти
відсотків вартості неякісних
(некомплектних) товарів (робіт, послуг);
за порушення строків виконання
зобов'язання стягується пеня у розмірі
0,1 відсотка вартості товарів (робіт,
послуг), з яких допущено прострочення
виконання за кожний день прострочення,
а за прострочення понад тридцять днів
додатково стягується штраф у розмірі
семи відсотків вказаної вартості.

Отже, зазначеною нормою встановлена
підвищена відповідальність за певні
порушення певних господарських
зобов'язань за участю певних суб'єктів,
зокрема, щодо нарахування 0,1 % пені та 7 %
штрафу ця норма встановлює
відповідальність за порушення не
грошового зобов'язання, а за
прострочення поставки товарів,
виконання робіт, надання послуг,
оскільки в якості підстави для такого
нарахування є не сума грошового
зобов'язання, з якого допущено
прострочення оплати, а виключно
вартість товарів (робіт, послуг), з яких
(товарів, робіт, послуг, а не вартості )
допущено прострочення.

Відповідно до п. 2.2 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань", господарським
судам необхідно мати на увазі, що
штрафні санкції, передбачені абзацом 3
частини 2 статті 231 Господарського
кодексу України, застосовується за
допущене прострочення виконання лише
не грошового зобов'язання, пов'язаного
з обігом (поставкою) товару, виконанням
робіт, наданням послуг, з вартості яких
й вираховується у відсотковому
відношенні розмір штрафних санкцій.

Отже, оскільки предметом спору у даній
справі є обов'язок відповідача
сплатити штрафні санкції за
прострочення виконання умов договору,
а договором від 27.09.2011 № /Н21
встановлений інший вид штрафних
санкцій, а також відсутні підстави для
нарахування штрафу, визначені в ст.231
Господарського кодексу України, а тому
нарахування 7 % штрафу є неправомірним.

Доводи, наведені відповідачем в
апеляційній скарзі, судовою колегією
до уваги не приймаються з огляду на
те,що вони є необґрунтованими та
такими, що спростовуються матеріалами
справи.

Частина 1 ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Враховуючи викладене, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду приходить до
висновку, що рішення у даній справі
прийняте з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
повним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи та відповідністю
висновків, викладених в ухвалі,
дійсним обставинам справи, тому ухвала
є законною та обґрунтованою. Підстав
для зміни вказаного рішення та
задоволення апеляційної скарги
колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду не
знаходить.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Укртрансгаз"
залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Київської
області від 28.01.2014 по справі № 911/1774/13
залишити без змін.

Матеріали справи № 911/1774/13 повернути
Господарському суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Головуючий суддя
Б.В. Отрюх

Судді
Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко