ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

26 березня 2014 року
Справа №14/5026/1311/2012

вх. № 22772/13 від 16.10.2013

Господарський суд у складі головуючого
судді Хабазні Ю.А., при секретарі
судового засідання Яцен Ю.Ф., за участю:
особисто Іванюка О.М. (ліквідатор
банкрута) ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м.
Черкаси у приміщенні суду заяву

заявника боржника у особі
ліквідатора банкрута, арбітражного
керуючого Іванюка О.М.

до відповідача ОСОБА_2

третіх осіб які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача, ОСОБА_3 та
товарної біржі «Смілянська біржа
Джі-Пі-Ай»

про визнання недійсним
договору купівлі-продажу
транспортного засобу

у справі за заявою

ініціюючого кредитора управління
Пенсійного фонду України в м. Смілі та
Смілянському районі

до боржника товариства з
обмеженою відповідальністю "СЗМ"

про визнання банкрутом
відсутнього боржника, -

ВСТАНОВИВ:

Боржником у особі ліквідатора
банкрута, арбітражного керуючого
Іванюка О.М., у межах справи про
банкрутство, у ліквідаційній
процедурі, подано заяву від 31.10.2013 про
визнання недійсним договору (біржової
угоди) купівлі-продажу транспортного
засобу від 20.05.2008, укладеного між
боржником (товариством з обмеженою
відповідальністю «СЗМ») та громадянкою
України ОСОБА_2 і зареєстрованого 20.05.2008
виконуючим обов'язки директора
товарної біржі «Смілянська біржа
Джі-Пі-Ай» Доброноженко О.Г. за
реєстровим № 322/2008, (далі - Договір)
згідно з яким ТОВ «СЗМ» продав, а ОСОБА_2
купила вантажний автомобіль ISUZU NQR 71,
(2006), синій, № куз. НОМЕР_5, № шасі
НОМЕР_6. реєстраційний номер НОМЕР_1 за
57396,00 грн. (далі - автомобіль).

Заяву подано з підстав, передбачених
абз.12.ч.1 ст.25 і ч.10 ст.17 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(від 14.05.1992 №2343-XII із змінами, останні з
яких внесені Законом України від 02.10.2012
№5405-VI /тобто в редакції, чинній до
19.01.2013/, далі - Закон-1992) і з посиланням на
обставини про те: що Договір укладено
до порушення провадження у справі про
банкрутство; що Договір не виконано; що
виконанням Договору завдано збитки
боржнику; що укладення і виконання
Договору призвело до
неплатоспроможності боржника.

У судовому засіданні та у додаткових
поясненнях ліквідатор банкрута
підтримав заявлені вимоги і пояснив,

що підставою для визнання Договору
недійсним є спеціальні норми п.10 ст.17 та
ст.25 Закону-1992, які не можуть бути
застосовані у позовному провадженні;

що заборгованість боржника банкрута у
сумі 37251,42 грн. перед органом ПФУ
виникла ще у 2006 році, однак умисно не
погашалась боржником;

що станом на 2008 рік згідно з даними
балансу за боржником обліковувалось
рухоме майно на суму 108 тис грн., якого
достатньо було для погашення вимог
кредитора та здійснення подальшої
господарської діяльності,

що з метою розшуку майна банкрута 04.09.2013
ліквідатором було відібрано пояснення
від колишнього керівника боржника
ОСОБА_7, який повідомив, що не пам'ятає
подій пов'язаних з продажем автомобіля,
що документи, які стосуються
автомобіля були знищені за закінченням
строку їх зберігання, а тому він не має
можливості надати їх ліквідатору
банкрута, в т.ч. і документи, які
підтверджують сплату гр. ОСОБА_2 57396,00
грн.

що на момент продажу автомобіль
перебував як у заставі ПАТ КБ
"Приватбанк" так і у податковій заставі;

що розмір збитків складає 57396,00 грн., які
не було сплачено по Договору, та 50604,00
грн. суми заниження вартості
автомобіля (як різниця між 108000,00 грн. по
балансовій вартості і 57396,00 грн. ціни за
Договором);

що продаж боржником свого рухомого
майна гр. ОСОБА_2 за суттєво заниженою
ціною безумовно вказує на намір
ухилитися від виконання зобов'язань
перед кредиторами;

що про укладення Договору ліквідатору
банкрута стало відомо лише 28.08.2013
згідно з листом Центру надання послуг,
пов'язаних з використанням
автотранспортних засобів, з
обслуговування м. Сміла, Смілянського
та Кам'янського районів від 28.08.2013 № 837,
лише після цього він отримав
можливість подати належним чином
оформлену заяву до суду про визнання
його недійсним, і лише з цього моменту
починає свій відлік строк позовної
давності;

що відсутні докази укладення договору
оренди з правом викупу від 11.05.2006 та
виконання Договору оренди з правом
викупу від 28.03.2007 (акти приймання
передачі, сплати орендної плати тощо)
ОСОБА_3, а тому доводи останнього про
фактичну сплату родиною ОСОБА_3 коштів
за автомобіль не відповідають
обставинам справи;

що надана відповідачем відривна
частина прибутково касового ордеру -
квитанція серія 02БА №404280 від 04.12.2007 на
суму 108 000,00 грн.: по-перше, не є доказом,
а ні на виконання ОСОБА_3 умов договору
оренди з правом викупу від 28.03.2007, а ні
на виконання ОСОБА_2 умов договору
купівлі-продажу транспортного засобу
від 20.05.2008; по друге, не є належним
доказом, оскільки не відповідає п. 3.3.
Положення про ведення касових операцій
у національній валюті в Україні,
затвердженого постановою правління
НБУ від 15.12.2004 №637, по-третє підписана
не уповноваженими особами, оскільки в
грудні 2007 року були відсутні посадові
особи наділені правом прийняття від
ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 108 000,00
грн.; по-четверте, внесення коштів не
вказано а ні в головній книзі по
рахунку 301 каса, а ні по рахункам
боржника у банку, а отже боржнику вони
не надходили

що надані суду докази знищення
документів шляхом здачі їх у
макулатуру згідно з розрахунковою
квитанцією серії АДАА № 596829 від 14.09.2011
сфальсифіковані, фактично були здані
до пункту прийому макулатури ТОВ
"СМІЛАВТОРРЕСУРСИ" 03.07.2013 після чого
виготовлено акт на списання
бухгалтерських документів ТОВ «СЗМ»
від 14.09.2011.

Відповідач проти вимог заперечив і у
судовому засіданні 05.12.2013 пояснив, що
спірний автомобіль був оформлений на
його ім'я, однак фактично
використовувався чоловіком (ОСОБА_3), що
спірний автомобіль був придбаний
боржником у 2006 році у гр. ОСОБА_6 -
директора іншої юридичної особи
(заводу "СЗМ") - спірний автомобіль було
передано в погашення заборгованості
заводу «СЗМ» перед працівниками по
заробітній платі, що спірний
автомобіль був переданий через ТОВ
«СЗМ» відповідачу в рахунок погашення
боргів за поставлену відповідачем
продукцію, що сплата відповідачем
вартості автомобіля була
реструктуризована на 12 місяців, що на
прохання власника ТОВ «СЗМ» ОСОБА_7
купівля-продаж автомобіля
здійснювалась шляхом укладення
договору оренди з правом викупу,
оскільки ТОВ «СЗМ» планував взяти
кредит під заставу вказаного
автомобіля, що спірний автомобіль
відповідачем був отриманий у 2006 році і
використовувався за генеральною
довіреністю, що кошти у сумі 120000 грн.
були відповідачем готівкою сплачені у
2007 році головному бухгалтеру ТОВ «СЗМ»
ОСОБА_4., що після погашення ТОВ «СЗМ»
кредиту перед банком до відповідача
звернулись громадяни ОСОБА_7 та ОСОБА_6
з проханням переоформити автомобіль,
що у 2008 році, при укладанні Договору
експертна оцінка вартості спірний
автомобіль була визначена у близько 57000
грн. з огляду на два роки його
експлуатації, що 20.05.2008 вказаний
автомобіль було продано за біржовою
угодою та переоформлено на
відповідача, що кошти у сумі близько 57000
грн. відповідачем не сплачувались
оскільки були передані задовго до
цього, що на цей час відповідач
фактично не є власником автомобіля,
лише по обліку в органах ДАІ, що 23.06.2010
автомобіль був переданий у
користування за генеральною
довіреністю гр.ОСОБА_9, що відповідач є
добросовісним покупцем, що будь-яких
підтверджуючих документів і доказів по
викупу автомобіля (договорів, актів
приймання-передачі тощо) відповідач не
має; що йому був виданий корінець
касового ордеру, однак він мабуть не
зберігся; що факт сплати ним вартості
автомобіля можуть підтвердити
колишній директор ТОВ «СЗМ» ОСОБА_7,
головний бухгалтер товариства ОСОБА_4,
гр. ОСОБА_6, а також нинішній власник
(користувач) автомобіля. Для
підтвердження вказаних обставин
просив викликати у судове засідання
громадян ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_4.
(клопотання вирішено ухвалою суду від
05.12.2013)

У поясненні від 11.12.2013 та надалі
відповідач пояснив, що кошти 108 тис. грн.
згідно з прибутковим касовим ордером
від 04.12.2007 були сплачені відповідно до
договору оренди від 28.03.2007, що решту
суми 12 тис грн. було внесено її
чоловіком поставкою продукції, що
Автомобіль є спільною власністю
подружжя відповідно до ст.60, 63
Сімейного кодексу України і кошти були
сплачені родиною ОСОБА_3, що вказана у
Договорі сума відповідала його
ринковій вартості на момент укладення
Договору, що надасть висновок з оцінки
Автомобіля (однак надалі так і не
надав), що доказами сплати коштів є
пояснення ОСОБА_7 та ОСОБА_4., а також
квитанція до прибуткового касового
ордера, головна книга боржника, однак у
тому ж поясненні від 26.03.2014 просив не
приймати до уваги як доказ гоовну книгу
у зв'язку з наявними в ній
виправленнями

Відповідач заявив клопотання про
застосування позовної давності у
зв'язку з тим, що з часу укладення
Договору пройшло чотири роки три
місяці.

Викликаний у судове засідання як
посадова особа боржника ОСОБА_7
(керівник до моменту визнання боржника
банкрутом), пояснив, що ТОВ «СЗМ» було
засновано (зареєстровано) у 2005 році, що
основною діяльністю товариства була
металопереробка, виготовлення виробів
з металу, що товариство здійснювало
свою діяльність на орендованих у ВАТ
«Смілянський завод металовиробів»
виробничих площах та обладнанні, що не
пам'ятає, на який строк укладали
договір оренди спірного автомобіля, що
договорів оренди автомобіля було
декілька, їх переукладали на певний
строк, що на підприємстві працювало
близько 27 осіб, що товариство внаслідок
відсутності замовлень припинило свою
діяльність приблизно у кінці 2006 року,
що кошти за спірний автомобіль були
внесені гр. ОСОБА_3 у касу ТОВ "СЗМ" у
грудні 2007 року; що автомобіль був
переданий боржнику від ТОВ "Богдан" у
рахунок погашення боргів перед ТОВ
"СЗМ", що оскільки на той час ТОВ "СЗМ"
були потрібні гроші, було прийнято
рішення про передачу вказаного
автомобіля в оренду з послідуючим
викупом; що укласти такий договір
домовились з гр. ОСОБА_3, і надалі його
було укладено; що згодом, з метою
отримання ТОВ "СЗМ" кредиту, автомобіль
був переданий у заставу ЗАТ КБ
"ПриватБанк", що між ТОВ «СЗМ» та банком
укладено кредитний договір; що у травні
2008 року ТОВ "СЗМ" розрахувався з ЗАТ КБ
«ПриватБанк» за отриманий кредит; що
20.05.2008 спірний автомобіль було
переоформлено на ОСОБА_2 (укладено
договір /біржеву угоду/ купівлі-продажу
транспортного засобу); що гроші за
автомобіль були внесені у касу 02.12.2007,
про що, за даними бухгалтерського
обліку боржника, свідчить запис у
Головній книзі; що не пам'ятає чи
отримував згоду ЗАТ КБ «ПриватБанк» на
передачу заставного майна в оренду і що
підтверджуючих документів з цього
питання не має; що згідно з договором
оренди автомобіля з правом викупу
вартість майна складала 120000 грн.,
покупцем фактично сплачено 108000 грн.,
решта суми була оплачена будівельними
матеріалами, оскільки на той час
відповідач здійснював підприємницьку
діяльність у цій сфері; що
підтверджуючих наведеному документів
не має, так як вони знищені; що застава
ЗАТ КБ «ПриватБанк» була скасована
безпосередньо перед укладенням
договору від 20.05.2008; що гроші від гр.
ОСОБА_3 за автомобіль ТОВ «СЗМ» отримав
у грудні 2007 року і що у 2008 році ніякі
кошти від покупця не надходили; що він,
як керівник боржника, продажем
автомобіля безпосередньо не займався,
а усі документи оформлялись гр. ОСОБА_3;
що окрім переданих ліквідатору
банкрута документів у нього на даний
час ніяких інших не має і він не знає де
вони, в тому числі і документи по
заробітній платі; що йому було відомо
про заборгованість ТОВ «СЗМ» з 2006 по
сьогодні перед органом Пенсійного
фонду, однак кошти, які надійшли ТОВ
«СЗМ» у сумі 108000 грн. були розподілені
частково на погашення заборгованості
із заробітної плати працівникам, а
також на виплату підзвітним особам; що
не пам'ятає, де зберігаються книги по
виплаті заробітної плати; що згідно із
Законом України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність»
документи після закінчення трирічного
строку були здані у макулатуру, решта
документів були передані ліквідатору
банкрута; що не знає, де знаходиться
штамп, який міститься на квитанції до
прибуткового касового ордера, серія 02
БА №404280 від 04.12.2007 про прийняття на ТОВ
"СЗМ" від гр. ОСОБА_3 коштів для оплати
вартості автомобіля у сумі 108000 грн.

Заслухана у судовому засіданні як
посадова особа боржника ОСОБА_4.
(головний бухгалтер боржника у період з
01.11.2005 по 18.02.2008) пояснила, що спірний
автомобіль боржник придбав у ТОВ
"Богдан"; що придбання автомобіля було
оформлене належним чином; що оскільки
боржнику на той час не вистачало своїх
обігових коштів для здійснення
діяльності, потрібен був кредит; що для
укладання кредитного договору з ЗАТ КБ
«ПриватБанк» зазначений автомобіль
передали у заставу банку; що не
пам'ятає, коли була остання податкова
перевірка; що перевірки податковими
органами проводились, але не
документальні, а камеральні (часткові);
що матеріали цих перевірок ліквідатору
нею не передані, оскільки він їх у неї
не запитував; що відповідно до Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
первинні документи за 2006-2008 роки були
здані у макулатуру, оскільки було
вичерпано строк їх зберігання, який
складав 3 роки; що при цьому був
складений акт на списання (знищення)
цих документів; що документи знищено у
2011 році; що у 2011 році вона лише
допомагала керівнику боржника скласти
акт знищення документів, хоча вже не
працювала у боржника; що 14.09.2011
документи були здані на знищення
згідно акту; що раніше акти знищення
документів не складалися і що такий акт
тільки один за весь період діяльності;
що не пам'ятає де знаходяться документи
по заробітній платі; що гроші у сумі 108000
грн. вносилися у касу товариства у
грудні 2007, а у 2008 році ніяких грошових
надходжень не було; що у 2008 році у
бухгалтерському обліку товариства не
відображалися відомості про
автомобіль (до реєстрації права
власності в органах ДАІ за новим
власником) з тієї причини, що його було
знято з обліку одразу після внесення
коштів; що сума 108000 грн., яка надійшла у
касу товариства, була виплачена
підзвітній особі, якою є керівник
боржника; що на погашення
заборгованості із заробітної плати
перед працівниками товариства вказана
сума не спрямовувалася; що керівник
боржника оплачував виплату заробітної
плати працівникам за рахунок власних
коштів, а також погашав кредит за свій
власний рахунок, тому сумою 108000 грн.
йому було компенсовано ці витрати; що з
цієї суми було сплачено податки до
бюджету, однак заборгованість перед
органом Пенсійного фонду не
погашалася, причин цьому навести не
може; що підтверджуючих списання
коштів документів не має; що заробітна
плата працівникам виплачувалася
готівкою через касу товариства згідно
з платіжними відомостями; що
відповідні на її виплату кошти
вносилися керівником у касу
товариства, після цього виплата
заробітної плати здійснювалася за
відомостями; що у грудні 2007 року у
товаристві працювало 2 особи (директор
і головний бухгалтер), що графіку
погашення суми за договором
купівлі-продажу транспортного засобу
не було, що суму за автомобіль було
сплачено одноразово, що при оплаті
вартості автомобіля нею було видано
квитанцію, наявну у матеріалах справи;
що не знає, де знаходиться штамп, який
міститься на квитанції до прибуткового
касового ордера, серія 02 БА №404280 від
04.12.2007 про прийняття ТОВ "СЗМ" від гр.
ОСОБА_3 коштів для оплати вартості
автомобіля у сумі 108000 грн.

Ухвалами суду від 10.01.2014 та від 18.03.2014
залучено до участі у справі як третіх
осіб, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача, громадянина ОСОБА_3 і
товарну біржу «Смілянська біржа
Джі-Пі-Ай».

ОСОБА_3 повністю підтвердив пояснення
ОСОБА_2, додатково пояснив, що він
особисто займався питаннями оренди та
придбання Автомобіля і вважає, що його
придбано належним чином.

Інші учасники провадження у справі про
банкрутство боржника були належним
чином повідомлені про час і місце
розгляду справи, однак представники
від ініціюючого кредитора, товарної
біржі "Смілянська товарна біржа
Джі-Пі-Ай", у судове засідання не
з'явились і про причини неявки не
повідомили.

Ліквідатором банкрута було заявлено
клопотання від 12.12.2013 №3558 про
витребування від ПАТ КБ "Приватбанк"
документів, пов'язаних з отриманням
боржником кредиту та отриманням згоди
на продаж автомобіля під час
перебування його в заставі (кредитного
договору №272с/06 від 23.05.2006, договору
№ДЗ1-272с/06 від 23.05.2006 застави автомобіля
"ISUZU" NQR 71 НОМЕР_1 та інших), яке було
задоволено ухвалою суду від 12.12.2013. У
зв'язку з невиконанням останньої,
ухвалою суду від 10.01.2014 (яка була
складена у повній відповідності до
вимог ст. 62 Закону України "Про банки і
банківську діяльність") було
направлено аналогічну вимогу, та
ухвалами суду від 21.01.2014, від 30.01.2014, від
11.02.2014, від 28.02.2014 було направлено нові
нагадування про необхідність її
виконання. У зв'язку з невиконанням
ухвали суду від 10.01.2014 судом було
направлено прокуратурі
Дніпропетровської області
повідомлення від 03.02.2014 у порядку ст.90
Господарського процесуального кодексу
України про вчинення злочину, однак
останнє не було розглянуто по суті,
переадресоване ГУ УМВС в
Дніпропетровській області, на
нагадування суду цим правоохоронним
органам відповідь по суті повідомлення
суду від 03.02.2014 на час винесення цього
судового рішення не надійшла.

При вирішенні поданої на розгляд заяви
судом засовуються положення Закону-1992.

Відповідно до статей 75, 85
Господарського процесуального кодексу
України суд розглянув справу за
наявними в ній матеріалами, у судовому
засіданні оголошено вступну та
резолютивну частини судового рішення.

Заслухавши представників сторін та
дослідивши наявні у справі докази суд
встановив наступне.

Постановою господарського суду
Черкаської області від 04.10.2012 у цій
справі боржника визнано банкрутом та
відкрито ліквідаційну процедуру,
ліквідатором банкрута призначено
арбітражного керуючого Іванюка О.М.
Останнім, на виконання свої
повноважень, 25.10.2012 та повторно 14.12.2012
було направлено вимоги керівнику
боржника ОСОБА_7 про передачу
ліквідатору банкрута документів
печаток і штампів банкрута. Окремі
документи та печатка ТОВ "СЗМ" були
передані згідно з актом від 21.12.2012 (а.с.42
т.2). Одночасно ОСОБА_7 надано
ліквідатору банкрута письмове
пояснення, згідно з яким у боржника "з
часу реєстрації товариства нерухомого,
рухомого майна не було".

06.03.2013 від Смілянського ВРЕР при УДАІ
УМВС України у Черкаській області
ліквідатору банкрута надійшло
повідомлення про те, що боржником у 2008
році спірний автомобіль було знято з
реєстрації для реалізації.

Вже 18.06.2013 між ліквідатором банкрута та
ОСОБА_7 складається другий акт про
передачу ліквідатору банкрута копій
окремих документів та оригіналу
договору від 28.03.2007 оренди спірного
автомобіля.

03.07.2013 ТОВ "Смілавторресурси" прийняло
від фізичної особи макулатуру на суму
12.00 грн. і видало квитанцію серію АДАА
№596829 (при прийнятті макулатури від
юридичних осіб оформляються інші
документи), у якій "помилково" (як
пояснює працівник цього підприємства)
було вказано дату 14.09.2011 та суму 3,30 грн.,
яку у ході судового засідання суду
пред'явлено як доказ здачі документів
банкрута 14.09.2011 у макулатуру.

08.07.2013 №1 ліквідатор банкрута направив
на адресу ОСОБА_2 (відповідача) вимогу
про надання належним чином завірених
копій Договору, доказів сплати коштів
боржнику за Договором, акту
приймання-передачі спірного
автомобіля, інші документи на
підтвердження законності передачі
транспортного засобу (а.с.52, том 2), а
15.08.2013 - повторну вимогу. Відповіді на
останні не надійшло.

28.08.2013 ліквідатор банкрута отримав
довідку за №837 Центру надання послуг,
пов'язаних з використанням
автотранспортних засобів, з
обслуговування м.Сміла, Смілянського
та Кам'янського району про те, що
спірний автомобіль зареєстровано за
ОСОБА_2

04.09.2013 ОСОБА_7 надав пояснення
ліквідатору банкрута про те, що
документи господарської діяльності по
2008 рік надати немає можливості,
оскільки їх знищено.

13.09.2013 згідно з третім актом ОСОБА_7
передав ліквідатору банкрута акт про
списання документів від 14.09.2011 та
розрахункову квитанцію за цією ж датою.

У своєму листі від 09.04.2010 №1 на адресу
Смілянської ОДПІ ОСОБА_7, як керівник
боржника повідомляє, що станом на 01.03.2008
на балансі ТОВ "СЗМ" не було основних
засобів, що починаючи з 2007 року боржник
не веде будь-якої діяльності, що у
зв'язку з відсутністю ТМЦ не було
потреби вести первинну бухгалтерську
документацію і у боржника відсутні,
зокрема, оборотно-сальдові відомості
по рахунку 10 "Основні засоби" та по
рахунку "Запаси", відсутні журнал
проводок по рахунку 30 "Каса" та по
рахунку 31 "Рахунки в банках".

В той же час, ОСОБА_7 14.09.2011 підписується
акт на списання бухгалтерських
документів за 2006-2008 роки, серед яких
(тобто серед знищених), у п.7 вказано
"обліково-сальдову відомість №10".

Усі вказані дії і факти свідчать про те,
що ОСОБА_7 вишукував способи приховати
факт наявності у власності боржника
спірного автомобіля та його продаж, що
документи чи їх копії "з'являлися" у
ОСОБА_7 в міру потреби виправдовувати
свої незаконні дії, що фактично кошти у
сумі 108 тис. грн. ні у касу боржника, ні
на рахунки боржника не надходили.

Наявними у справі доказами також
підтверджуються наступні факти:

1) спірний автомобіль був
зареєстрований на праві власності за
боржником 13.05.2006 згідно із свідоцтвом
про реєстрацію транспортного засобу
серії РСА №319106. Автомобіль знято для
реалізації 22.02.2008 на термін 90 днів;

2) щодо спірного автомобіля було
укладено договір оренди від 28.03.2007, за
яким боржник зобов'язувався передати
автомобіль в оренду до 20.03.2008 з правом
викупу фізичній особі - підприємцю
ОСОБА_3 Вартість автомобіля сторонами
оцінено в 120 тис. грн. ;

3) згідно з витягом з Державного реєстру
обтяжень рухомого майна від 08.06.2006, до
останнього внесено реєстраційний
запис з такими параметрами: Вид
обтяження: приватне обтяження; Тип
реєстрації: поточна; Вид обтяження:
застава рухомого майна; Підстава
обтяження: договір застави
автотранспорту, ДЗ1-272с/06, 23.05.2006,
ПриватБанк; Об'єкт обтяження:
автомобіль легковий, ISUZU NQR 41, 2006р.в.,
колір синій, номер об'єкту: НОМЕР_5,
номер державної реєстрації НОМЕР_1;
Боржник: ТОВ "СЗМ" 25213470, Черкаська
область, м. Сміла, вул. Промислова, 12;
Обтяжувач: ПриватБанк, 14360570, 49000,
Дніпропетровська обл., м.
Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, 50; Розмір зобов'язання або
вимоги: 97200,00 грн.; Термін дії: 07.06.2011;
Дата та час реєстрації: 08.06.2006 16:32;
Реєстраційний номер: 3316006;

4) згідно з фінансовим звітом суб'єкта
малого підприємництва від 31.12.2008:
боржник у 2007 та 2008 роках не мав основних
засобів (яким в т.ч. мав би бути вказаний
спірний автомобіль) та не мав
зобов'язань за кредитами (яким в т.ч. мав
би бути вказаний кредит ПАТ КБ
"Приватбанк" на суму 97200 грн.); боржник у
2007 році отримав інші звичайні доходи
(код рядка 050) 108,1 тис.грн. та поніс
витрати на 124,8 тис. грн. (код рядка 180) ;

5) 20.05.2008 між боржником (ТОВ «СЗМ») та
громадянкою ОСОБА_2 укладено договір
(біржову угоду) купівлі-продажу
транспортного засобу, яку
зареєстровано 20.05.2008 виконуючим
обов'язки директора товарної біржі
«Смілянська біржа Джі-Пі-Ай»
Доброноженко О.Г. за реєстровим №322/2008.
Згідно з Договором ТОВ «СЗМ» продав, а
ОСОБА_2 купила за 57396,00 грн. вантажний
автомобіль ISUZU NQR 71, (2006), синій, № куз.
НОМЕР_5, № шасі НОМЕР_6. н.з. СА 7192АЕ;

6) автомобіль зареєстровано за ОСОБА_2
згідно із свідоцтвом про реєстрацію
серії НОМЕР_7 від 27.05.2008 і на автомобіль
видано новий номерний знак НОМЕР_3;

7) 23.06.2010 ОСОБА_2 видала довіреність
ОСОБА_9 на право розпорядження (продати,
обміняти, здавати в оренду тощо)
спірним автомобілем.

8) Згідно з розширеними витягом з
Державного реєстру обтяжень рухомого
майна від 20.12.2013:

Запис 1 про обтяження, який
зареєстрований 08.06.2006 за №3316006, запис
вилучено за завершенням п'ятирічного
терміну зберігання, звернення
стягнення на майно не зареєстровано;

Запис 2, згідно з яким 07.11.2006 за №4011960
зареєстровано публічне обтяження
(податкова застава) на активи платника
податку на суму у 2 рази більше суми
податкового боргу обтяжувачем
Смілянською ОДПІ, запис був вилучений
28.04.2007;

Запис 3 від 20.02.2007 за №4522194, за яким було
зареєстровано публічне обтяження
(податкова застава) на активи платника
податку на суму у 2 рази більше суми
податкового боргу обтяжувачем
Смілянською ОДПІ з терміном дії до
20.02.2012, запис вилучено за завершенням
п'ятирічного терміну зберігання,
звернення стягнення не зареєстровано
(а.с.147, том 2).

Вказані обставини підтверджуються
наступними доказами: витягом з
державного реєстру обтяжень рухомого
майна від 08.06.2006, фінансовим звітом
суб'єкта малого підприємництва від
31.12.2008, (а.с.42, том.2); поясненнями ОСОБА_7
від 21.12.2012; актом приймання-передачі від
18.06.2013 (а.с.45, том 2); актом
приймання-передачі від 13.09.2013; вимогою
ліквідатора банкрута від 08.07.2013 та від
15.08.2013№1 на адресу ОСОБА_2 (а.с.52,53 том 2);
довідкою Смілянського ВРЕР при УДАІ
УМВС України в Черкаській області від
06.03.2013 №205; довідкою Центру надання
послуг, пов'язаних з використанням
автотранспортних засобів, з
обслуговування м.Сміла, Смілянського
та Кам'янського району від 28.08.2013 №837;
договором (біржовою угодою) купівлі
транспортного засобу від 20.05.2008 (а.с.59,
том 2); свідоцтвом про реєстрацію
транспортного засобу серії РСА №319106
про реєстрації спірного автомобіля за
ТОВ "СЗМ" 13.05.2006; довідкою про зняття для
реалізації від 22.02.2008. довіреністю
ОСОБА_2 на ОСОБА_9; свідоцтвом про
реєстрацію серії НОМЕР_7 від 27.05.2008.
Реєстраційний номер спірного
автомобіля став НОМЕР_3. листом
боржника від 09.04.2010 №1 на адресу
Смілянської ОДПІ (а.с.70, том 2); довідкою
про місце реєстрації ОСОБА_2 (.с.83, том 2);
наказами від 01.11.2005 №2 та від 18.02.2008 №1
про прийняття та про звільнення з
посади головного бухгалтера ОСОБА_4;
пояснювальною запискою ОСОБА_2 від
05.12.2013 (а.с.91, том 2); протоколом судового
засідання від 05.12.2013; заявою щодо
застосування строків позовної
давності від 12.12.2013 поданою ОСОБА_2;
квитанцією до прибуткового касового
ордеру серія 02БА №404270 від 04.12.2007;
поясненнями ОСОБА_7 від 12.12.2013 (а.с.110, том
2); поясненням ОСОБА_4. (а.с.111, том 2);
протоколом судового засідання від
12.12.2013 (з поясненнями ОСОБА_7 і ОСОБА_4.)
(а.с.129, том 2); розширеними витягом з
Державного реєстру обтяжень рухомого
майна від 20.12.2013 (а.с.147, том 2); листом ТОВ
"Смілавторресурси" від 23.12.2013 №107 (про
те, що розрахункова квитанція серії
АДАА №596829 належить до розрахункової
книжки АДАА №/76, яка
зареєстрована у Смілянській ОДПІ
17.05.2013, і що корінець цієї квитанції
містить дату 03.07.2013 - а.с.156-158 том 2);
копією квитанції серії АДАА №596829 (а.с.159
том 2 - копія) поясненнями ОСОБА_7 від
10.01.2014 (про те, що документи були здані у
2011 році, що квитанцію він загубив, тому
у 2013 році попросив другу квитанцію у
робітника ТОВ "Смілавторресурси" - а.с.162
том 2); поясненнями ОСОБА_4. (про те , що
акт на списання документів був
складений у вересні 2011 року, підписаний
нею особисто, але документи вона не
здавала; протоколом судового засідання
від 10.01.2014 (а.с.164 том 2).

Відповідно до абз.12.ч.1 ст.25 Закону-1992
ліквідатор з дня свого призначення
здійснює такі повноваження: з підстав,
передбачених частиною десятою статті 17
цього Закону, подає до господарського
суду заяви про визнання недійсними
угод боржника.

Відповідно до ч.10 ст.17 Закону-1992
керуючий санацією в трьохмісячний
строк з дня прийняття рішення про
санацію має право відмовитися від
виконання договорів боржника,
укладених до порушення провадження у
справі про банкрутство, не виконаних
повністю або частково, якщо: виконання
договору завдає збитків боржнику;
договір є довгостроковим (понад один
рік) або розрахованим на одержання
позитивних результатів для боржника в
довгостроковій перспективі, крім
випадків випуску продукції з
технологічним циклом, більшим за
строки санації боржника; виконання
договору створює умови, що
перешкоджають відновленню
платоспроможності боржника.

Оцінюючи установлені факти суд
приходить до таких висновків.

Докази обставин, за яких боржником
спірний автомобіль було придбано у
власність, відсутні, однак автомобіль
зареєстрований за боржником як за
власником з 13.05.2006. Вже 23.05.2006 (тобто
через 10 днів) автомобіль був переданий
у заставу ПАТ КБ "Приватбанк" під кредит
у розмірі 97200,00 грн. Вказана застава
була знята лише 07.06.2011 за закінченням
терміну зберігання запису. Звернення
стягнення чи й будь-яких інших дій із
заставленим майном не зареєстровано.
Крім того, усе майно боржника
перебувало у податковій заставі (а
відповідно і спірний автомобіль) у
періоди з 07.11.2006 по 28.04.2007 та з 20.02.2007 по
20.02.2012, тобто фактично з 07.11.2006 по 20.02.2012.
Однак, незважаючи на вказані обтяження,
як без згоди як ПАТ КБ "Приватбанк", так
і без згоди податкового органу, боржник
(у особі ОСОБА_7) та ОСОБА_3 укладають
договір оренди від 28.03.2007 строком до
20.03.2008, а через два місяці по закінченні
його дії, 20.05.2008, боржник (у особі ОСОБА_7)
та ОСОБА_2 укладають спірний Договір
купівлі-продажу. У справі відсутні
будь-які докази фактичного виконання
договору оренди від 23.08.2007 (передачі
орендодавцем, фактичного використання
орендарем, сплати орендної плати
відповідно до умов договору оренди
тощо)

Після укладення Договору від 20.05.2008
гроші на його виконання боржнику не
передавались. Вказана обставина
підтверджується як відсутністю
будь-яких доказів передачі грошей так і
підтверджується поясненнями
безпосередніх учасників правочину:
ОСОБА_7, ОСОБА_4., ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ними
прямо зазначено, що гроші після
укладення Договору не передавались.
Зазначені у фінансовому звіті звичайні
доходи у 2007 році (код рядка 050) 108,1
тис.грн. та понесені витрати у сумі 124,8
тис. грн. (код рядка 180) документально не
підтверджені, на вимогу податкового
органу документи про ці факти
боржником не надані, більш того,
керівником складено пояснення, що ці
операції у 2007-2008 роках відсутні. Тобто
імовірно, що у 2007 році були надходження
коштів від ОСОБА_3, однак могли бути і
від інших осіб, тому таку ймовірність
не може бути визнано фактом, тим більше,
що у цьому ж звіті не відображено інші
фактично установлені обставини, тобто
звіт є недостовірним.

Дійсно, під час дії не виконаного
договору оренди автомобіля від 28.03.2007,
ОСОБА_3 передав ОСОБА_4. кошти у сумі 108
тис. грн. "в оплату за автомобіль" (як
вказано у документі на бланку
прибуткового касового ордеру), однак
вони не були оприбутковані по касі
боржника і використані на
невстановлені цілі, оскільки пояснення
ОСОБА_7 і ОСОБА_4. не підтверджені
будь-якими доказами, а самі пояснення
цих осіб без будь-яких доказів суд не
приймає як правдиві (оскільки окремі з
них суперечать наявним у справі
матеріалами і вчиненим ними діям, а
отже судом установлено наміри цих осіб
приховати дійсні обставини справи).

Автомобіль не знімався з реєстрації у
грудні 2007 року (в момент передачі
грошей), отже наміру його відчуження у
боржника (ОСОБА_7) в момент отримання
грошей від ОСОБА_3 не було. Не було
такого наміру і у ОСОБА_3, оскільки
будь-які дії на витребування ним майна
не вживалися. Тобто ОСОБА_3 цілком
влаштовував стан (який суд оцінює
виключно з його пояснень і не вважає
достовірно встановленим), що боржником
не виконані ні договір оренди 2006 року,
ні договір оренди 2007 року, що боржник
передає автомобіль не йому, а в заставу
банку, тобто обтяжує автомобіль
ризиком відчуження у разі непогашення
кредиту, не передає автомобіль у
власність після внесення грошей.
Відсутність орендних платежів є явною
ознакою відсутності відносин оренди.

Отже наявними у справі доказами
підтверджено обставини: укладення
спірного Договору; укладення Договору
до порушення провадження у справі про
банкрутство; переходу права власності
на спірний автомобіль до ОСОБА_2;
несплату покупцем (ОСОБА_2) коштів за
Договором у сумі 57396,00 грн., тобто його
невиконання і спричинення збитків
боржнику на цю суму; відсутності
висновку про оцінку вартості спірного
автомобіля, та визначення заставної
вартості автомобіля у сумі 97200 грн. -
тобто заниження його вартості на суму
39810 грн. (97200- 57390) і спричинення збитків
боржнику на цю суму; укладення спірного
Договору (а також і договору оренди
автомобіля від 27.03.2007) у порушення прав
обтяжувачів майна.

Таким чином судом установлено ті
обставини (договір укладено до
порушення провадження у справі про
банкрутство; договір повністю не
виконано; виконанням договору завдано
збитки боржнику), з якими Закон-1992
пов'язує можливість визнання договору
недійсним, що є правовою підставою
задоволення заявлених вимог.

При цьому суд наголошує на тій
обставині, що визначені ч.10 ст.17
Закону-1992 підстави визнання угод
недійсними, є спеціальними і можуть
бути застосовані лише в межах
провадження у справі про банкрутство, а
не у позовному провадженні.

Суд відхиляє решту доводів і доказів з
таких мотивів.

Сторонами не надано жодного належного
доказу, який би підтверджував вартість
спірного автомобіля у сумі 120 тис грн.,
або у сумі 108 тис грн.

Пред'явлені ліквідатором банкрута у
судовому засіданні головні книги не
прошиті не пронумеровані і не
опечатані, містять виправлення у формі
заклеєних рядків і частин тексту, що не
допускається.

Договір оренди від 11.05.2006, акт
приймання-передачі автомобіля від
15.05.2006, накладна на автомобіль від 22.04.2008
із вартістю автомобіля 120 тис.грн.,
договори від 23.05.2006 про надання кредиту
і про передачу автомобіля у заставу (в
частині тексту та умов, але не факту їх
підписання) - ці документи подані у
справу у ксерокопіях, які не посвідчені
належним чином, оригінали цих
документів суду не пред'явлені,
походження цих копій невідоме, тому
вони відхиляються судом як докази.

Прибутковий касовий ордер від 04.12.2007
суд оцінює таким чином:

це є розписка про отримання грошей,
складена на бланку прибуткового
касового ордера, оскільки цей документ
не відповідає вимогам такого
первинного бухгалтерського документа
боржника, та оскільки не містить
печатки боржника (п.3.3 постанови
правління НБУ від 15.12.2004 №637), отже не
може підтверджувати факт передачі
грошей саме боржнику. При цьому слід
підкреслити, що штамп, відбиток якого
міститься на прибутковому касовому
ордері від 04.12.2007, ОСОБА_7 не було
передано ліквідатору банкрута, докази
його знищення відсутні;

цей документ не підтверджує факт його
створення на виконання спірного
Договору, оскільки складений датою за
п'ять місяців до укладення Договору, і
оскільки відповідно не містить і не
може містити посилання на Договір як на
підставу передачі грошей;

цей документ не підтверджує передачу
грошей покупцем за Договором.

Оскільки ОСОБА_3 вказує на передачу
грошей, а ні ОСОБА_7 ні ОСОБА_4. не
заперечують факт прийняття грошей,
оскільки судом установлено обставини
відсутності ознак такого
бухгалтерського документа, як
прибутковий касовий ордер, він має
оцінюватися як розписка ОСОБА_4. у
отриманні грошей від ОСОБА_3 За
установлених обставин незаконності
укладення боржником договору оренди
автомобіля від 27.03.2007 під час дії
застави банку та податкової застави
розписка може бути підставою для
витребування грошей як безпідставно
отриманих.

Також, якщо ОСОБА_3, який згідно з цим
документом передав гроші і, як він
стверджує, відшкодував решту 12 тис.грн.
за автомобіль відповідно до договору
оренди від 27.03.2007 будівельними
матеріалами, то також не позбавлений
можливості доводити своє право
власності на автомобіль, власне у
зв'язку з чим і був залучений до участі
у справі як третя особа. Самостійних же
вимог на предмет спору ним заявлено не
було.

Що стосується акта списання документів
від 14.09.2011, то суд вважає його складеним
у 2013 році. Достовірність викладеного у
ньому факту списання документів також
викликає сумнів, оскільки підписаний
він одноосібно ОСОБА_7, докази здачі в
макулатуру саме списаних документів
немає.

Решту доводів і поданих сторонами
доказів, відхилення яких не
обгрунтовано вище, суд відхиляє як
такі, що не мають значення для
вирішення спору.

Рішення прийнято на підставі наданих
сторонами доказів, оскільки згідно із
ст.33, 38 Господарського процесуального
кодексу України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу. На суд не покладено
обов'язку вказувати стороні, які докази
вона повинна подати на підтвердження
свої вимог чи заперечень, або проводити
розшук тих чи інших доказів з власної
ініціативи. Кожна сторона повинна
самостійно визначити і надати суду ті
докази на підтвердження своїх вимог,
які вважає необхідними, належними і
достатніми. Саме сторона має вказати на
конкретний доказ, особу, у якої він
знаходиться, та обставини, які доказ
спростує чи підтвердить, при поданні
суду відповідного клопотання. При
цьому суд приймає до уваги строк
розгляду спору, достатність часу у
будь-якої із сторін для надання доказів
на підтвердження власних доводів, для
спростування обставин чи доводів
протилежної сторони та для подання
суду клопотання про витребування таких
доказів у інших осіб.

У питанні застосування позовної
давності суд виходить з наступного.

Статтею 257 Цивільного кодексу України
встановлений загальний термін
позовної давності в три роки.
Відповідно до статей 253, 261, 267
Цивільного кодексу України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок; перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила; заява про захист
цивільного права або інтересу повинна
бути прийнята судом до розгляду
незалежно від спливу позовної
давності. Позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, що зроблена до
прийняття судом рішення.

Формулювання норми закону про те, що
"особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила" суд тлумачить
таким чином, що "довідатися" (дати
оцінку певним обставинам, проявити
волю у ставленні до обставин) юридична
особа може лише через уповноважену на
прояв такої волі фізичну особу (осіб),
тобто через осіб, які здійснюють
управління відповідною юридичною
особою і мають право на прийняття чи
ініціювання рішення у зв'язку з тим, про
що "довідались".

Отже особа (ТОВ "СЗМ"), могла довідатися
про особу яка порушила її право (про
ОСОБА_7) лише щонайменше після
припинення його повноважень
постановою суду у цій справі (04.10.2012),
оскільки саме ОСОБА_7 було допущено
порушення права боржника - ОСОБА_7 про
це знав і умисно вчиняв дії, спрямовані
на приховання фактів порушення.

При цьому суд вважає, що і цей строк не є
початком відліку строку позовної
давності, оскільки боржник у особі
ліквідатора банкрута фактично
"довідався" про порушення права
боржника 28.08.2013, у момент отриманя
ліквідатором банкрута довідки за №837
Центру надання послуг, пов'язаних з
використанням автотранспортних
засобів, з обслуговування м.Сміла,
Смілянського та Кам'янського району
про те, що спірний автомобіль
зареєстровано за ОСОБА_2

Відхиляючи доводи ОСОБА_2 про початок
відліку строку позовної давності з
моменту укладення Договору з
вищевказаних мотивів, суд відмічає, що
обставин більш ранньої дати початку
відліку строку не вказано і не
доведено.

За таких обставин клопотання про
відмову у задоволенні вимог у зв'язку
із закінченням строку позовної
давності задоволенню не підлягає
(правові позиції у постанові Вищого
господарського суду України від 19.02.2014
у справі №5013/492/12.

При цьому суд окремо підкреслює, що
ліквідатор банкрута не є керівником
боржника і не обирається
(призначається) відповідно до статуту
боржника - ліквідатор банкрута
призначається судом і має спеціальний
правовий статус. Згідно з цим статусом
він виконує усі повноваження керівника
(з певними обмеженнями), однак виконує
їх не у зв'язку добровільною передачею
боржником відповідно до Статуту, а у
зв'язку з примусовим позбавленням
органів управління боржника цих
повноважень відповідно до судового
рішення. Отже ліквідатор банкрута може
дізнатися про порушення права боржника
не раніше дня свого призначення.

У зв'язку із задоволенням заяви судові
витрати повністю покладаються на
відповідача. Враховуючи значний об'єм
цього судового рішення суд вважає
необхідним видати окремий наказ на
його виконання в частині стягнення
судових витрат.

Керуючись ст.49, 86 Господарського
процесуального кодексу України, ст.24
Закону-1992, суд, -

УХВАЛИВ:

1.Вимоги боржника у особі ліквідатора
банкрута, арбітражного керуючого
Іванюка О.М., у заяві від 31.10.2013
задовольнити повністю.

2.Визнати недійсним договір (біржову
угоду) купівлі-продажу транспортного
засобу від 20.05.2008, укладений між
боржником (товариством з обмеженою
відповідальністю «СЗМ») та громадянкою
ОСОБА_2 і зареєстрований 20.05.2008
виконуючим обов'язки директора
товарної біржі «Смілянська біржа
Джі-Пі-Ай» Доброноженко О.Г. за
реєстровим № 322/2008, згідно з яким ТОВ
«СЗМ» продав а ОСОБА_2 купила вантажний
автомобіль ISUZU NQR 71, 2006 року випуску,
колір синій, № куз. НОМЕР_5, № шасі
НОМЕР_6. реєстраційний номер НОМЕР_1.

2. Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер
фізичної особи - платника податків
НОМЕР_4) на користь товариства з
обмеженою відповідальністю "СЗМ"
(м.Сміла, вул. Промислова, 12,
ідентифікаційний код 25213470) судовий
збір у розмірі 1147,00 грн. (тисячу сто
сорок сім гривень).

Наказ видати.

Направити дану ухвалу ліквідатору
банкрута, ініціюючому кредитору,
рекомендованим листом відповідачу і
третім особам (2).

Повне рішення складено 31.03.2014.

Ухвала може бути оскаржена до
Київського апеляційного
господарського суду в порядку та у
строки, встановлені статтями 91-93
Господарського процесуального кодексу
України.

С у д д я
Хабазня Ю.А.

5