м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Департаменту економіки та
інвестицій виконавчого органу
Київської міської ради
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Манор»
про стягнення 69 050,00 грн.
Колегія суддів у складі:
Головуючий суддя
Суддя Любченко М.О.
Суддя Привалов А.І.
Представники сторін :
Від позивача: Тертичний О.М. -
представник за довіреністю;
Від відповідача: не з'явився
На підставі статті 85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні 17.03.2014 судом
оголошено вступну та резолютивну
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Позивач звернувся до Господарського
суду міста Києва з позовом до
відповідача про стягнення 53 860,00 грн.
пайового внеску, 9 800,00 грн. пені та 5 390,00
грн. інфляційний втрат, а також
відшкодування судового збору.
Ухвалою суду від 19.12.2013 року було
порушено провадження у справі та
призначено її розгляд на 24.01.2014 року.
У судовому засіданні 24.01.2014 року
представник позивача подав клопотання
про долучення доказів до матеріалів
справи, яке судом розглянуто та
задоволено, а також надав усні
пояснення по суті заявлених позовних
вимог, відповідно до яких позовні
Представник відповідача в судове
засідання 24.01.2014 року не з'явився,
вимоги ухвали суду не виконав, проте до
канцелярії суду подав клопотання про
відкладення розгляду справи.
У зв'язку з неявкою в судове засідання
представника відповідача, суд
задовольнив клопотання представника
відповідача та відклав розгляд справи
У судовому засіданні 10.02.2014 року
представник позивача надав усні
пояснення по суті спору, відповідно до
яких позовні вимоги підтримав.
Представник відповідача до канцелярії
суду подав клопотання про долучення
доказів до матеріалів справи, яке судом
розглянуто та задоволено, а в також
подав відзив на позовну заяву, а в
судовому засіданні 10.02.2014 року надав
усні пояснення по суті спору,
відповідно до яких проти задоволення
позовних вимог заперечував.
Ухвалою суду від 10.02.2014 року продовжено
строк вирішення спору на 15 днів.
У судовому засіданні 10.02.2014 року,
відповідно до частини 3 стаття 77
Господарського процесуального кодексу
України, оголошено перерву до 24.02.2014
У судовому засіданні 24.02.2014 року
представник позивача надав усні
пояснення по суті спору, відповідно до
яких позовні вимоги підтримав.
Представник відповідача у судовому
засіданні 24.02.2014 року надав усні
пояснення по суті спору, відповідно до
яких проти задоволення позовних вимог
Зважаючи на складність спору, суд
вважає за доцільне призначити
Зважаючи на складність спору, ухвалою
Господарського суду міста Києва від
24.02.2014 року призначено колегіальний
Керуючись статтею 4-6 Господарського
процесуального кодексу України, суддя
Спичак О.М. звернувся до Голови
Господарського суду м. Києва із заявою
про визначення складу суду для
колегіального розгляду справи №
Розпорядженням Голови Господарського
суду м. Києва № б/н від 24.02.2014 року
затверджено колегію суддів в
наступному складі суддів: Спичак О.М.
(головуючий), Любченко М.О., Стасюк С.В.
Ухвалою суду від 24.02.2014 р. справу №
провадження вищезазначеною колегією
суддів, розгляд справи призначено на
17.03.2014 року суддя Стасюк С.В. звернувся
до Голови Господарського суду міста
Києва із заявою щодо виведення його зі
складу колегії суддів, яка розглядає
Розпорядженням Голови Господарського
суду м. Києва № б/н від 17.03.2014 року
затверджено колегію суддів в
наступному складі суддів: Спичак О.М.
(головуючий), Любченко М.О., Привалов А.І.
Ухвалою суду від 17.03.2014 р. справу №
провадження вищезазначеною колегією
суддів.
В судовому засіданні 17.03.2014 представник
позивача заявлену позовну вимогу
підтримав, просив суд її задовольнити.
Позов мотивований тим, що відповідачем,
всупереч умов договору пайової участі
у створенні соціальної та інженерно -
транспортної інфрастуктури м. Києва №
296 від 05.08.2010 (в редакції додаткової
угоди від 19.11.2010), не було сплачено у
визначений догвором строк пайовий
внесок сумі 53 860,00 грн. за зміну
функціонального призначення приміщень
квартири № 20 в буд. № 19 по вул.
Володимирській в Шевченківському
районі з житлового на нежитлове
приміщення. Також, за прострочення його
сплати позивач просив суд стягнути з
відповідача 9 800,00 грн. пені та 5 390,00 грн.
Також, у поданій разом з позовом заяві,
позивач просив відновити йому строк
позовної давнсоті щодо вимог до
відповідача, посилаючись на поважність
причин його пропуску.
Відповідач в судове засідання 17.03.2014
представників не направив, причин
неявки суд не повідомив, про розгляд
справи був повідомлений належним
чином. Також, у письмовому відзиві на
позов в обґрунтування заперечень
вказував на те, що приміщення квартири
№ 20 в буд. № 19 по вул. Володимирській в
Шевченківському районі не змінили
свого функціонального призначення, є
на даний час житловими, жодноо
розпорядчого документа про зміну
цільового призначення квартири - не
приймалось.. а отже і підстави для
сплати пайового внеску - відсутні.
Також, відповідач у відзиві заявив про
застосування до вимог позивача строку
позовної давності згідно вимог ст.ст.
257, 261 ч. 5 Цивільного кодексу України і
просив суд відмовити в позові на
підставі ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу
Розглянувши наявні матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Господарський суд м. Києва, -
Відповідно до договору купівлі -
продажу від 22.12.2006, посвідченого
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу, і на
якому вчинено правовстановлювальний
реєстраційний напис Київським міським
бюро технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна, відповідач є
власником квартири № 20 загальною
площею 123,00 кв.м. в будинку № 19 по вул..
Володимирській в Шевченківському
районі міста Києва, про що також
відповідачем до матеріалів справи
долучено відповідний витяг з
Державного реєстру правочинів № 3458677 .
05.08.2010 між Головним управлінням
економіки та інвестицій виконавчого
органу Київради (Київської міської
державної адміністрації), яке в
подальшому було перейменоване в
Департамент економіки та інвестицій
виконавчого органу Київської міської
ради (позивач) (п. 2 Положення про
Департамент економіки та інвестицій
виконавчого органу Київської міської
ради, затвердженого розпорядженням
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) від 30.09.2013 № 1717)), та
відповідачем - ТОВ «Манор», як
власником, було укладено договір
пайової участі у створенні соціальної
та інженерно - транспортної
інфраструктури міста Києва № 296 (далі -
договір № 296 від 05.08.2010).
Умовами договору № 296 від 05.08.2010 сторони
узгодили, що його предметом є сплата
власником пайової участі (внесків) на
створення соціальної та інженерно -
транспортної інфраструктури міста
Києва у зв'язку із зміною
функціонального призначення приміщень
житлової квартири № 20 загальною площею
123,00 кв.м. ( в т.ч. 30,00 кв.м. під заклад
торгівлі та 93,00 кв.м. під заклад
громадського харчування) в будинку № 19
по вул.. Володимирській в
Шевченківському районі міста Києва на
нежитлові (п. 1.1), розмір пайового
внеску, згідно з розрахунками 1 та 2 від
19.07.2010, становить 53,86 тис. грн. (п. 1.2),
власник зобов'язаний перерахувати
пайовий внесок у сумі 53,86 тис. грн.. (без
ПДВ) на умовах, визначених цим
договором (п. 2.1), власник сплачує
пайовий внесок у сумі, вказаній в п. 2.1
цього договору, у строк до 20.09.2010
включно на бюджетний рахунок цільового
фонду спеціального фонду міського
бюджету за наведеними реквізитами (п.
Також, сторонами договору № 296 від
05.08.2010 було узгоджено Розрахунок № 1 від
19.07.2010 обсягу пайової участі (внеску) у
створенні соціальної та інженерно -
транспортної інфраструктури міста на
суму 16,06 тис. грн.. та Розрахунок № 2 від
19.07.2010 - на суму 37,80 тис.грн., згідно яких
загальна сума пайового внеску складає
19.11.2010 Головним управлінням економіки
та інвестицій виконавчого органу
Київради (Київської міської державної
адміністрації), яке в подальшому було
перейменоване в Департамент економіки
та інвестицій виконавчого органу
Київської міської ради (позивач) (п. 2
Положення про Департамент економіки та
інвестицій виконавчого органу
Київської міської ради, затвердженого
розпорядженням виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) від
30.09.2013 № 1717)), та відповідачем - ТОВ
«Манор», як власником, було укладено
додаткову угоду № 1 до договору № 296 від
05.08.2010, згідно якої сторони виклали п. 3.1
договору № 296 від 05.08.2010 в редакції, яка
передбачає, що власник сплачує пайовий
внесок у сумі, вказаній в п. 2.1 цього
договору, у строк до 20.11.2010 включно на
бюджетний рахунок цільового фонду
спеціального фонду міського бюджету за
наведеними реквізитами.
29.06.2011 відповідач звернувся до
Головного управління економіки та
інвестицій виконавчого органу
Київради (Київської міської державної
адміністрації) з листом № 11/10, в якому
вказував про те, що розпорядчий
документ виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації) про
переведення квартири № 20 загальною
площею 123,00 кв.м. в будинку № 19 по вул..
Володимирській в Шевченківському
районі міста Києва у нежитлове
приміщення - не затверджувався.
Позивач використовує вказану квартиру
як житлову квартиру. Також, відповідач,
посилаючись на складне фінансове
становище, просив розірвати договір №
15.07.2011 Головне управління економіки та
інвестицій виконавчого органу
Київради (Київської міської державної
адміністрації) звернулось до КП ЖЕК
«Михайлівське» з листом № 049-08/3880-11 , в
якому просило здійснити перевірку
приміщень квартири № 20 загальною
площею 123,00 кв.м. в будинку № 19 по вул.
Володимирській в Шевченківському
районі міста Києва щодо їх
використання та про результати
повідомити Управління пайової участі
Головного управління економіки та
КП ЖЕК «Михайлівське» у відповідь на
лист позивача № 049-08/3880-11 від 15.07.2011,
листом від 29.09.2011 № 564 повідомив про те,
що житлова квартира № 20 загальною
площею 123,00 кв.м. в будинку № 19 по вул..
Володимирській в Шевченківському
районі міста Києва знаходиться у
приватній власності ТОВ «Манор» згідно
договору купівлі - продажу від 22.12.2006. На
даний час у квартирі проводяться
ремонтно - будівельні роботи, про що
було складено відповідний акт від
18.07.2011, копія якого також наявна в
матеріалах справи.
19.09.2011 позивач звернувся до відповідача
з претензією № 049-08/4701-11, в якій
посилаючись на порушення відповідачем
строків оплати пайового внеску згідно
договору № 296 від 05.08.2010, просив
оплатити пайовий внесок в сумі 53,86 тис.
грн.., скоригований на індекс інфляції,
та 9,80 тис. грн. пені.
Проте, відповідачем не було сплачено
обумовлений договором № 296 від 05.08.2010
пайовий внесок в сумі 53 860,00 грн. у
визначений договором строк, що і стало
підставою для звернення позивача з
відповідним позовом до суду.
Згідно пункту 5 статті 22 Закону України
"Про столицю України - місто-герой Київ"
у зв'язку зі здійсненням містом Києвом
функцій столиці України, Київська
міська рада та Київська міська
державна адміністрація, кожна в межах
своєї компетенції, встановленої
законами України, мають право залучати
кошти інвесторів (забудовників) в
порядку пайової участі у створенні
соціальної та інженерно-транспортної
інфраструктури міста за нормативами,
затвердженими Київською міською радою,
з метою поліпшення фінансового
забезпечення комплексної забудови
Відповідно до додатку 16 рішення
Київської міської ради від 30.12.2010 №
573/5385 «Про бюджет міста Києва на 2011 рік»
пайова участь (внесок) забудовників
(інвесторів) у створенні соціальної та
інженерно - транспортної
інфраструктури міста є внеском, який
забудовник (інвестор) має сплатити до
бюджету міста Києва без урахування ПДВ.
Залучені кошти спрямовуються виключно
на фінансування об?єктів соціальної та
інженерно - транспортної
інфраструктури міста, передбачених в
Програмі соціально - економічного
розвитку міста Києва. Складовою
частиною пайової участі є, зокрема,
плата забудовника (інвестора) за право
реалізувати свій проект будівництва
(реконструкції), перепланування, зміни
функціонального призначення об?єктів
на території столиці.
Стаття 202 Цивільного кодексу України
встановлює, що правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного
кодексу України договір - є підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків. Цивільні права і обов'язки
виникають як з передбачених законом
договорів, так і з договорів, не
передбачених законом, але таких, що
Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу
України зміст договору становлять
умови, визначені на розсуд сторін і
погодженні ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства. Договір - це
категорія цивільного права, яка
визначається як домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. До
зобов'язань, що виникають з договорів,
застосовуються загальні положення про
зобов'язання, якщо інше не випливає із
закону або самого договору.
Стаття 175 ч.1 Господарського кодексу
України встановлює, що майнові
зобовязання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору.
Згідно з ч.1 статті 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.
Частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу
України визначено, якщо строк (термін)
виконання боржником обов'язку не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
Статтею 509 Цивільного кодексу України
визначено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Статтею 526 Цивільного кодексу України
передбачено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору.
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (п.1 ст. 612 ЦК України).
Виходячи зі змісту ч.2 ст.193
Господарського кодексу України, кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.
Відповідно до статті 611 Цивільного
кодексу України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема сплата неустойки.
Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума, або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Штрафними санкціями у Господарському
кодексі України визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).
Статтею 625 Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
Частина 1 ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
Згідно частини 2 статті 34
Господарського процесуального кодексу
України обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
З урахуванням наведеного вище, судом
встановлено, що відповідачем, всупереч
умов договору пайової участі у
створенні соціальної та інженерно -
транспортної інфраструктури м. Києва №
296 від 05.08.2010 (в редакції додаткової
угоди від 19.11.2010), не було сплачено у
визначений договором строк, а саме до
20.11.2010 включно, пайовий внесок сумі 53
860,00 грн. за зміну функціонального
призначення приміщень квартири № 20 в
буд. № 19 по вул. Володимирській в
Шевченківському районі з житлового на
нежитлове приміщення. Таким чином,
починаючи з 21.11.2010 відповідачем
допущено невиконання свого
зобов?язання по сплаті пайового внеску
згідно договору № 296 від 05.08.2010, що є
порушенням як п.2.1, 3.1 вказаного
договору (в редакції додаткової угоди
№ 1), так і ст.ст. 509, 526 Цивільного
кодексу України. Станом на момент
вирішення спору, суду не було надано
доказів в розумінні ст. ст. 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України сплати відповідачем пайового
внеску в сумі 53 860,00 грн.
Статтею 257 Цивільного кодексу України,
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
В свою чергу, статтею 258 Цивільного
кодексу України визначено, що для
окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю. Позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).
Згідно статті 261 Цивільного кодексу
України, перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (п. 1), за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
Згідно статті 266 Цивільного кодексу
України, зі спливом позовної давності
до основної вимоги вважається, що
позовна давність спливла і до
додаткової вимоги (стягнення
неустойки, накладення стягнення на
заставлене майно тощо).
Статтею 267 Цивільного кодексу України
визначено, що позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення (п.3), сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові (п.4).
З урахуванням викладеного, суд дійшов
висновку, що позивач звернувся з
позовом до суду про стягнення з
відповідача 53 860,00 грн. пайового внеску
за договором № 296 від 05.08.2010 лише 16.12.2013,
що підтверджується вхідним штампом
канцелярії Господарського суду міста
Києва, тобто з пропуском трирічного
строку позовної давності як щодо
основної вимоги, так і до додаткових
вимог про стягнення 5 390,00 грн.
інфляційних втрат та 9 800,00 грн. пені, і
про застосування якого заявлено
Позивач в обґрунтування відновлення
строку позовної давності посилався
зокрема на те, що відповідний позов
було подано до суду 20.11.2013, тобто в межах
трирічного строку позовної давності,
проте, ухвалою Господарського суду
міста Києва від 21.11.2013 позовну заяву
Департаменту економіки та інвестицій
виконавчого органу Київської міської
ради до відповідача про стягнення 53 860,00
грн. було повернуто без розгляду на
підставі п.п.2, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України.
Але, наведена обставина повернення без
розгляду позовної заяви Департаменту
економіки та інвестицій виконавчого
органу Київської міської ради не є
підставою для відновлення позивачу
відповідного строку позовної давності,
адже статтею 265 ч. 1 Цивільного кодексу
України імперативно встановлено, що
залишення позову без розгляду не
зупиняє перебігу строку позовної
З огляду на викладене, судом не
встановлено обґрунтованих підстав для
відновлення позивачу відповідного
строку позовної давності, як не
наведено обґрунтованих підстав для
його відновлення і безпосередньо самим
позивачем, а тому суд дійшов висновку
про відмову у задоволенні позову
згідно статті 267 Цивільного кодексу
Судовий збір, відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладається на позивача.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
49, 82 - 85 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд
1. У задоволенні позову відмовити.
2.Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено

24.03.2014.

Колегія суддів у складі:

Головуючий суддя О.М.Спичак

Суддя

М.О.Любченко

Суддя

А.І. Привалов