КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2014 р. Справа№ 910/20363/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Дикунської С.Я.

Коршун Н.М.

при секретарі Шмиговській А.М.

за участю представників:

від позивача - Смірнов О.С. (довіреність
б/н від 17.02.2014 р.)

від відповідача - Ткаченко К.В.
(довіреність б/н від 02.01.14 р.)

розглянувши матеріали апеляційної
скарги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українська
інвестиційно-інжинірингова компанія»

на рішення господарського суду міста
Києва від 10.02.2014 року

у справі №910/20363/13 (головуючий суддя
Дупляк О.М., суддя Капцова Т.П., Нечай
О.В.)

за позовом Приватного акціонерного
товариства «Броварське
шляхово-будівельне управління №50»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українська
інвестиційно-інжинірингова компанія»

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство
«Броварське шляхово-будівельне
управління №50» звернулось до
господарського суду міста Києва з
позовною заявою до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українська
інвестиційно-інжинірингова компанія»
про стягнення 95521,97 грн. основного
боргу, 21481,98 грн. неустойки, 3065,86 грн. 3%
річних, 558,80 грн. інфляційних втрат.

Рішенням господарського суду м. Києва
від 10.02.2014 р. позовні вимоги задоволено
частково. Стягнуто з відповідача на
користь позивача суму основного боргу
в розмірі 95521,97 грн., штрафу в сумі 6686,54
грн., пені в сумі 6767,64 грн., 3% річних у
розмірі 2983,43 грн. та судовий збір в
розмірі 2239,19 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати вказане рішення та прийняти
нове, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що
рішення суду першої інстанції прийнято
з порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Представник позивача в судовому
засіданні проти доводів апеляційної
скарги заперечував, просив залишити її
без задоволення, а рішення без змін.

Представник відповідача в судовому
засіданні повністю підтримав доводи,
викладені в апеляційній скарзі, просив
скаргу задовольнити, рішення
скасувати.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представників
сторін, перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, апеляційний господарський суд
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

01.08.2012 р. між ТОВ «Українська
інвестиційно-інжинірингова компанія»
(генпідрядник) та ПАТ «Броварське
шляхово-будівельне управління № 50»
(підрядник) укладено договір № 8/Б-12
будівельного підряду, згідно п. 1.1 якого
за цим договором позивач зобов'язався
за завданням відповідача на свій ризик
відповідно до проектної документації
та умов договору виконати та здати
відповідачу в установлений договором
строк роботи по заміні
асфальтобетонного покриття тротуару
привокзальної площі терміналу «В» в
пусковому комплексі № 5 (надалі -
роботи) на об'єкті відповідача -
«Реконструкція терміналу «В», зона
вильоту та прильоту пасажирів в вісях
14-31 та пусковий комплекс № 2 (закінчення
будівельних робіт)» (надалі - об'єкт
будівництва), а відповідач зобов'язався
надати позивачу будівельний майданчик
або фронт робіт, передати затверджену в
установленому порядку проектну
документацію, а також прийняти від
позивача закінчені роботи, а саме
результат робіт, та оплатити виконану
роботу. Адреса розташування об'єкта
будівництва: 08300, Київська обл., м.
Бориспіль, Міжнародний аеропорт
«Бориспіль».

Відповідно до п.п. 1.7, 2.1.1, 2.1.2 договору,
ціна у даному договорі визначається
сторонами шляхом підписання
Договірної ціни № 1 (Додаток № 1 до
цього договору) і складається з ціни
виконання робіт і ціни на матеріали.
Договірна ціна (Додаток № 1) є
невід'ємною частиною даного договору.

Вартість робіт по договору складає
95521,97 грн з ПДВ, ПДВ 20 % 15920,33 грн, без ПДВ
79601,64 грн та є твердою, у вартість робіт
включено виконання повного комплексу
робіт з використанням власних
матеріалів та допоміжних матеріалів,
обладнання позивача.

Позивач складає щомісячні акти
приймання-передачі виконаних
підрядних робіт Форми КБ-2в та довідки
про вартість виконаних підрядних робіт
Форми КБ-3 на підставі обсягів робіт,
виконаних позивачем та прийнятих
відповідачем відповідно до підписаних
представником технагляду відповідача
відомостей, з урахуванням положень
затвердженого сторонами протоколу
погодження параметрів договірної ціни
(Додаток № 1), який є невід'ємною
частиною цього договору.

Відповідно до п.п. 2.4, 2.4.1 договору,
розрахунки за виконані позивачем
роботи за договором відповідач
здійснює на підставі документів про
обсяги та вартість виконаних робіт з
урахуванням авансу, а саме щомісячних
актів приймання-передачі виконаних
підрядних робіт за формою КБ-2в та -
довідок про вартість виконаних
підрядних робіт за формою № КБ-3, в разі
виконання робіт із матеріалів
відповідача додатково надаються
позивачем відповідачу, акти цільового
використання матеріалів, звіт/и про
використання матеріалів відповідача,
відомості ресурсів котрі передаються
відповідачу позивачем протягом 15-ти
банківських днів з моменту їх
затвердження на умовах цього договору,
але не пізніше 10-го числа місяця,
наступного за звітним.

Після сплати сумарного платежу у
розмірі 95 % ціни будівельно-монтажних
робіт та матеріальних ресурсів,
розрахунки призупиняються. Остаточний
розрахунок за виконані роботи, що
підлягає фінансуванню, в розмірі 5 % від
ціни будівельно-монтажних робіт та
матеріальних ресурсів відповідач
здійснює протягом 15-ти банківських
днів з дати отримання Сертифікату
відповідності ДП МА «Бориспіль»
(згідно постанови Кабінету Міністрів
України від 8 жовтня 2008 р. № 923).

Відповідно до п. 2.6.1 договору,
відповідач зобов'язаний підписати
подані позивачем належним чином
оформлені документи (акти та довідки),
що підтверджують фактичні обсяги та
вартість виконаних робіт, або письмово
обґрунтувати причини відмови від їх
підписання не пізніше 5-го числа місяця,
наступного за звітним з дня одержання
документів проектно-кошторисним
відділом відповідача.

Згідно п.п. 2.7, 2.8 договору, у випадку
відмови відповідача від підписання
актів та довідок без надання
письмового обґрунтування в строки,
вказані цим договором, або не
повернення відповідачем позивачу
підписаних актів і довідок, обсяги
робіт, що вказані у відповідних актах
та довідках, вважаються такими, що
виконані позивачем якісно та прийняті
відповідачем без зауважень, а вартість
виконаних робіт, вказана у таких актах
та довідках підлягає безспірній оплаті
на умовах цього Договору.

Відповідач має право затримати
розрахунки до усунення недоліків, що
виявились під час приймання робіт.
Відповідач має виключне право
затримати кінцеві розрахунки за
роботи, виконані з недоробками і
дефектами, виявленими при прийманні
об'єкту в експлуатацію, на строк,
необхідний для усунення позивачем
виявлених недоробок і дефектів,
визначений сторонами в акті про
виявлені дефекти, підписаному та
скріпленому печатками сторін.

Відповідно до п.п. 2.9, 2.9.1, 2.10 договору,
відповідач зобов'язався щомісячно
здійснювати платежі позивачу за
фактично виконані роботи, що
підлягають фінансуванню, на підставі
актів приймання виконаних будівельних
робіт (КБ-2в) і довідки про вартість
виконаних будівельних робіт (та
витрати) в сумі, що не перевищує 95 % від
ціни електромонтажних робіт. Оплата
фактично виконаних робіт здійснюється
протягом 15-ти банківських днів з дати
підписання вищевказаних документів.

Відповідач має право затримати
розрахунки до усунення недоліків, що
виявились під час приймання робіт.

Остаточний розрахунок у розмірі 5 % ціни
виконаних робіт і матеріалів, що
підлягає фінансуванню, відповідач
здійснює протягом 20-ти банківських
днів з дати отримання Сертифікату
відповідності замовником - ДП МА
«Бориспіль» (згідно постанови Кабінету
Міністрів України від 8 жовтня 2008 р. №
923) та підписання акта приймання-здачі
повного комплексу виконаних робіт.

Пунктами 3.1, 3.2 договору визначено, що
позивач зобов'язався виконати роботи
за договором у строк з 01 серпня 2012 року
по 01 вересня 2012 року. Датою закінчення
виконання робіт за договором
вважається дата підписання сторонами
акта приймання-передачі закінчених
робіт. Виконання робіт може бути
закінчено достроково тільки за згодою
відповідача.

Відповідно до п. 4.4.8 договору, позивач
зобов'язався складати та подавати на
затвердження відповідачу акти
виконаних підрядних робіт за Формою
КБ-2в та довідки про вартість виконаних
підрядних робіт Форми КБ-3 в чотирьох
примірниках не пізніше 27-го числа
поточного місяця.

Згідно п. 10.2 договору, передача
виконаних робіт позивачем і приймання
їх відповідачем здійснюється
щомісячно та оформлюється сторонами
шляхом підписання актів приймання -
передачі виконаних підрядних робіт
Формою КБ-2в та довідкою про вартість
виконаних підрядних робіт Форми КБ-3 в
порядку передбаченому п. 4.4.8., 10.2.
договору.

Відповідно до п.п. 14.1, 14.2 договору,
строком договору є час, протягом якого
сторони будуть здійснювати свої права
та виконувати свої обов'язки
відповідно до договору. Договір
набуває чинності з дати його
підписання. Закінчення строку договору
не звільняє сторони від
відповідальності за його порушення,
яке мало місце під час дії договору.

На виконання умов договору позивачем
було виконано роботи на загальну суму
95521,97 грн, що підтверджується довідкою
про вартість виконаних будівельних
робіт за серпень 2012 р. та актом
приймання виконаних будівельних робіт,
підписаними сторонами 31.08.2012 р. Разом з
цим відповідачем в порушення умов
договору не було оплачено виконані
позивачем та прийняті відповідачем
підрядні роботи в сумі 95521,97 грн.

Завершення позивачем виконання
будівельних робіт згідно умов договору
підтверджується наявними в матеріалах
справи копіями сертифікату
відповідності серії КС № 0 від
28.09.2012 р. (дата видачі - 12.11.2012 р.) та акта
готовності об'єкта до експлуатації №
13-26-23 від 28.09.2012 р.

Позивач звертався до відповідача з
вимогою № 129/14 від 21.05.2013 про сплату
заборгованості в сумі 95521,97 грн., у
відповідь на яку відповідач листом № 240
від 04.06.2013 р. просив вибачення за
затримку у виконанні умов договору
щодо оплати виконаних позивачем та
прийнятих відповідачем робіт у зв'язку
з проведенням зустрічної перевірки для
встановлення факту залишку по оплаті
коштів чи відсутності такого, а також
повідомив про виконання своїх
зобов'язань за умовами договору у
найближчий термін.

Станом на момент звернення з даним
позовом до суду першої інстанції
заборгованість в сумі 95521,97 грн.
відповідачем не сплачена.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України, цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України
встановлено, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Договір є двостороннім, якщо правами та
обов'язками наділені обидві сторони
договору.

Договір є відплатним, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 ЦК України,
є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України, за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Статтею 838 ЦК України визначено, що
підрядник має право, якщо інше не
встановлено договором, залучити до
виконання роботи інших осіб
(субпідрядників), залишаючись
відповідальним перед замовником за
результат їхньої роботи. У цьому разі
підрядник виступає перед замовником як
генеральний підрядник, а перед
субпідрядником - як замовник.

Генеральний підрядник відповідає
перед субпідрядником за невиконання
або неналежне виконання замовником
своїх обов'язків за договором підряду,
а перед замовником - за порушення
субпідрядником свого обов'язку.

Замовник і субпідрядник не мають права
пред'являти один одному вимоги,
пов'язані з порушенням договорів,
укладених кожним з них з генеральним
підрядником, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 853 ЦК України, замовник
зобов'язаний прийняти роботу, виконану
підрядником відповідно до договору
підряду, оглянути її і в разі виявлення
допущених у роботі відступів від умов
договору або інших недоліків негайно
заявити про них підрядникові.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем були виконані роботи на
загальну суму 95521,97 грн, які були
прийняті відповідачем без зауважень
щодо якості та обсягу робіт, про що
свідчать складені та підписані
уповноваженими посадовими особами
обох сторін акт приймання виконаних
будівельних робіт та довідка про
вартість виконаних будівельних робіт
за серпень 2012 р. В той же час відповідач
свої зобов'язання по оплаті виконаних
робіт на вказану суму не виконав.

Згідно ч. 1 ст. 854 ЦК України, якщо
договором підряду не передбачена
попередня оплата виконаної роботи або
окремих її етапів, замовник
зобов'язаний сплатити підрядникові
обумовлену ціну після остаточної здачі
роботи за умови, що роботу виконано
належним чином і в погоджений строк
або, за згодою замовника, - достроково.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Порушенням зобов'язання, згідно ст. 610
ЦК України, є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідач повинен був виконати
обов'язок оплати 95 % вартості виконаних
позивачем та прийнятих відповідачем
підрядних робіт, згідно п. 2.9 договору,
до 21.09.2012 р. (протягом 15-ти банківських
днів з дати підписання актів приймання
виконаних будівельних робіт та довідки
про вартість виконаних будівельних
робіт), оскільки акт приймання
виконаних будівельних робіт та довідка
про вартість виконаних будівельних
робіт за серпень 2012 р. - підписані
сторонами 31.08.2012. Відтак, прострочення
виконання відповідачем зобов'язання по
сплаті 95 % вартості виконаних позивачем
та прийнятих відповідачем підрядних
робіт настало з 22.09.2012 р.

Обов'язок оплати 5 % вартості виконаних
підрядних робіт, відповідно до п. 2.10
договору, мав бути виконаний
відповідачем до 10.12.2012 р. (протягом 20-ти
банківських днів з дати отримання
сертифікату відповідності та
підписання акта приймання-здачі
повного комплексу виконаних робіт).
Таким чином, прострочення відповідачем
виконання зобов'язання з оплати 5%
вартості виконаних позивачем та
прийнятих відповідачем робіт настало з
11.12.2012 р. (на 21-й банківський день з дня
отримання 12.11.2012 р. сертифіката серії КС
№ 0).

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком місцевого
господарського суду, що позов в частині
стягнення основного боргу в сумі 95521,97
грн. є обґрунтованим та таким, що
підлягає задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивач просить суд стягнути
з відповідача 21481,98 грн неустойки (6686,54
грн. - штраф, 14795,44 грн. - пеня за період з
22.09.2012 р. по 20.12.2012 р. на суму боргу 90745,87
грн. та за період з 21.12.2012 р. по 20.10.2013 р.
на суму боргу 95521,97 грн.), 3065,86 грн 3 %
річних за період з 22.09.2012 р. по 20.12.2012 р.
на суму боргу 90745,87 грн. та за період з
21.12.2012 р. по 20.10.2013 р. на суму боргу 95521,97
грн., а також 558,80 грн. інфляційних втрат
за період з 22.09.2012 р. по 20.12.2012 р. на суму
боргу 90745,87 грн. та з 21.12.2012 р. по 20.10.2013 р.
на суму боргу 95521,97 грн.

Відповідно до ст. 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено,
що боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до п. 12.2.3 договору за
порушення умов оплати визначених в
розділі ІІ цього договору, понад 30-ти
календарних днів відповідач додатково
сплачує позивачу штраф у розмірі 7% від
ціни договору.

Судом встановлено, що останнім днем
сплати заборгованості в сумі 90745,87 грн є
21.09.2012 р., відтак штраф нараховується з
22.10.2012 р. (наступний день після 30-денного
строку порушення умов договору по
сплаті розміру вказаних грошових
коштів).

За таких обставин, апеляційний
господарський суд погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
позовна вимога про стягнення штрафу в
сумі 6686,54 грн. є обгрунтованою та
підлягає задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна
давність в один рік застосовується,
зокрема, до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

Як вбачається зі штампу вхідної
кореспонденції суду, позивач звернувся
з даним позовом 22.10.2013 р., тоді як право
на нарахування штрафу в останнього
виникло з 22.10.2012 р., у зв'язку з чим
позовна вимога щодо стягнення штрафу в
сумі 6686,54 грн. заявлена в межах
встановленого ч. 2 ст. 258 ЦК України
річного строку позовної давності, а
відтак колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
клопотання відповідача про
застосування позовної давності до
вимоги про стягнення штрафу не
підлягає задоволенню, у зв'язку з його
необгрунтованістю.

Відповідно до п. 12.4 договору, у разі
затримки проміжних платежів або
остаточних розрахунків із позивачем,
відповідач сплачує позивачу пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла на момент такого
прострочення, від суми заборгованості
за кожний день затримки виплати. При
остаточному розрахунку за договором
суми, що підлягають до сплати будуть
збільшені на фактичну суму пені в разі
її застосування.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняться через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Здійснений позивачем розрахунок пені
за період з 22.09.2012 р. по 20.12.2012 р. на суму
боргу 90745,87 грн. правомірно визнано
судом першої інстанції невірним.
Позивачем визначено два періоди
нарахування пені на суму 90745,87 грн. за
період з 22.09.2012 р. по 20.12.2012 р. та 95521,97 грн.
за період з 21.12.2012 р. по 20.10.2013 р.
Обраховуючи пеню на суму боргу в сумі
90745,87 грн. позивачем не враховано, що
період прострочення сплати такого
боргу закінчився 10.12.2012 р., а не 20.12.2012 р.,
як це вказує позивач, враховуючи те, що
з 11.12.2012 р. у позивача виникло право на
нарахування пені на суму боргу в
розмірі 95521,97 грн. При цьому судом
враховано, що в період 21.12.2012 р. - 20.10.2013 р.
позивачем здійснювався розрахунок
пені виходячи з суми 95521,97 грн., тобто з
включенням суми боргу 90745,87 грн. (90 %).

Водночас, позивач звернувся з даним
позовом, згідно з штампом вхідної
кореспонденції суду, 22.10.2013 р., тоді як
позов в частині стягнення з
відповідача пені, виходячи з
простроченої суми боргу в розмірі 90745,87
грн., заявлено позивачем за період з
22.09.2012 р., тобто поза межами
встановленого законодавством річного
строку позовної давності.

Враховуючи вищезазначені обставини,
колегія суддів погоджується з
висновком місцевого господарського
суду, що у задоволенні позову в частині
стягнення пені на суму боргу 90745,87 грн.
за період з 22.09.2012 р. по 10.12.2012 р. в
розмірі 15812,91 грн. необхідно відмовити,
у зв'язку з пропуском позовної
давності, про застосування якої
відповідачем заявлено у відзиві.

Судом встановлено, що оскільки право на
нарахування пені на суму боргу в
розмірі 95521,97 грн. у позивача виникло
11.12.2012 р., враховуючи приписи ст. 232 ГК
України, строк нарахування пені
закінчився 11.06.2013 р.

Колегія суддів, перевіривши
розрахунок, погоджується з висновком
суду першої інстанції, що з відповідача
підлягає стягненню пеня на суму боргу
95521,97 грн. за період з 21.12.2012 р. по 11.06.2013 р.
в розмірі 6767,64 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Отже, передбачене законом право
кредитора вимагати сплати боргу з
урахуванням, процентів річних та
процентів за користування чужими
грошовими коштами є способом захисту
його майнового права та інтересу, суть
яких полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утриманими ним грошовими
коштами, належними до сплати
кредиторові.

Перевіривши розрахунок, апеляційний
господарський суд погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
розрахунок позивача в частині
стягнення 3 % річних та інфляційних
втрат за період з 22.09.2012 р. по 20.12.2012 р. на
суму боргу 90745,87 грн. та за період з
21.12.2012 р. по 20.10.2013 р. на суму боргу 95521,97
грн., є невірним.

Колегія суддів, здійснивши свій
розрахунок, погоджується з висновком
місцевого господарського суду, що
позовні вимоги в частині стягнення 3%
річних підлягають частковому
задоволенню у розмірі 2983,43 грн. (з 22.09.2012
р. по 10.12.2012 р. на суму боргу 90745,87 грн. в
розмірі 596,69 грн. та з 21.12.2012 р. по 20.10.2013 р.
на суму боргу 95521,97 грн. в розмірі 2386,74
грн.). Разом з цим у задоволенні вимоги
позивача про стягнення інфляційних
втрат за період з 22.09.2012 р. по 10.12.2012 р. на
суму боргу 90745,87 грн. та з 21.12.2012 р. по
20.10.2013 р. на суму боргу 95521,97 грн, слід
відмовити, у зв'язку з тим, що в період з
22.09.2012 р. по 20.10.2013 р. індекс інфляції був
від'ємним.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідачем, в порушення зазначеної
норми, належним чином апеляційну
скаргу не обґрунтовано, доказів та
підстав для скасування рішення суду
першої інстанції апеляційному суду не
наведено.

З огляду на викладене, посилання
скаржника на порушення норм
матеріального та процесуального права,
слід вважати такими, що не заслуговують
на увагу. Крім того, доводи апеляційної
скарги не спростовують висновку
місцевого господарського суду та не
підтверджуються наявними матеріалами
справи.

Тому колегія суддів вважає, що рішення
господарського суду міста Києва від
10.02.2014 р. у даній справі є таким, що
відповідає нормам матеріального і
процесуального права, фактичним
обставинам та матеріалам справи, у
зв'язку з чим підстави для задоволення
апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст.
105 ГПК України, Київський апеляційний
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українська
інвестиційно-інжинірингова компанія»
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста
Києва від 10.02.2014 р. у справі №910/20363/13
залишити без змін.

Справу №910/20363/13 повернути до
господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
судовим рішенням апеляційного
господарського суду законної сили.

Головуючий суддя
С.О. Алданова

Судді
С.Я. Дикунська

Н.М. Коршун