м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/3341/14 02.04.14

за позовомПриватного акціонерного
товариства "Страхова Компанія
"ПРОВІДНА" до Приватного акціонерного
товариства "Київський страховий дім"
провідшкодування шкоди в
порядку регресу 5 125,57 грн. суддя Пукшин
Л.Г.

Представники:

від позивача Дзюба І.М. - представник
за довіреністю № 13/3079 від 26.12.13;від
відповідача Будя К.С. - представник за
довіреністю від 12.03.14.

В судовому засіданні 02.04.14, в порядку ст.
85 ГПК України, було оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста
Києва передані позовні вимоги
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Провідна" до
Приватного акціонерного товариства
«Київський страховий дім» про
відшкодування шкоди в порядку регресу 5
125,57 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ПрАТ
"СК "Провідна" на підставі договору
добровільного страхування наземного
транспорту № 06/0655948/1009/12 від 06.10.2012р.,
внаслідок настання страхової події -
дорожньо-транспортної пригоди
виплачено страхове відшкодування
власнику пошкодженого автомобіля
марки «Шевроле Лачетті», державний
номер НОМЕР_1, а тому позивачем
відповідно до положень статті 27 Закону
України "Про страхування" та статей 993,
1166, 1191 Цивільного кодексу України
отримано право зворотної вимоги до
особи, відповідальної за завдану шкоду.
Оскільки цивільна відповідальність
власника транспортного засобу -
автомобіля «Сканія», державний номер
НОМЕР_2, водій якого визнаний винним у
скоєнні ДТП, була застрахована ПрАТ
«Київський страховий дім», позивач
звернувся до суду з вимогою стягнути з
відповідача 5125,57 грн. шкоди в порядку
регресу.

Ухвалою суду від 04.03.2014 порушено
провадження у справі № 910/3341/14 за
вказаною позовною заявою та призначено
розгляд справи в судовому засіданні на
02.04.2014.

01.04.14 через канцелярію суду від
відповідача надійшов відзив на позовну
заяву, відповідно до якого останній
проти позову заперечує в повному
обсязі. В обґрунтування своїх
заперечень відповідач зазначив, що ДТП
сталась 16.10.12, а з позовною заявою до
суду позивач звернувся 26.02.14, тобто з
порушенням річного терміну
визначеного у ст.. 37 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
транспортних засобів».

У судове засідання 02.04.14 з'явились
представники сторін, представник
позивача надав пояснення по суті спору,
позов підтримав, представник
відповідача проти позову заперечував з
підстав, викладених у відзиві на позов.

Судом заслухані пояснення
представників сторін, досліджені
надані суду докази та матеріали. В
результаті дослідження наданих суду
доказів та матеріалів, суд встановив:

06 жовтня 2012 року за договором
добровільного страхування наземного
транспорту № 06/0655948/1009/12 ПрАТ «СК
«Провідна» було застраховано
автомобіль марки «Шевроле Лачетті»,
державний номер НОМЕР_1,
страхувальником та вигодонабувачем по
договору є ОСОБА_3.

Пунктом 19 договору визначено строк
його дії з 07.10.12 по 06.10.13.

З Довідки про дорожньо-транспортну
пригоду № 9090169 вбачається, що 16.10.2012р.
біля ст.м. Чернігівська (шляхопровід) у
м. Києві мала місце
дорожньо-транспортна пригода -
зіткнення за участю автомобіля
«Сканія», державний номер НОМЕР_3, що
належить ТОВ «Олія-Транс» під
керуванням ОСОБА_4 та автомобіля
«Шевроле Лачетті», державний номер
НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3 під її
керуванням.

ДТП сталася в результаті порушення
водієм ОСОБА_4 вимог п.п. 10.1, 10.3.2.3 «б»
Правил дорожнього руху України, якого
визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення
передбаченого ст. 124 КУпАП України
постановою Дніпровського районного
суду м. Києва від 26.10.2012р. справа №
2604/23772/2012.

17.10.12 страхувальник звернувся до
позивача із заявою про виплату
страхового відшкодування на рахунок
СТО.

Вартість матеріального збитку,
завданого власнику транспортного
засобу марки «Шевроле Лачетті»,
державний номер НОМЕР_1, в результаті
його пошкодження у ДТП, відповідно до
Звіту № 1081/КВ2 про оцінку вартості
(розміру) збитків, що спричинені
пошкодженням транспортного засобу від
07.11.12 складає 7498,16 грн. з ПДВ.

За страховим випадком - ДТП що сталась
16.10.2012р. за участю застрахованого
автомобіля «Шевроле Лачетті»,
державний номер НОМЕР_1, згідно акту
виконаних робіт № АМЛ-04044 від 30.11.12 та
страхового акту № 1001/06/38269 від 23.11.12
позивачем було визначено суму
страхового відшкодування в розмірі
5635,57 грн., виплата якого
підтверджується платіжним дорученням
№ 0060777 від 07.12.12.

Статтею 27 Закону України «Про
страхування» та статтею 993 ЦК України
визначено, що до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло право
зворотної вимоги до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною другою статті 1187 ЦК України
передбачено, що шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Вина водія, який керував автомобілем
«Сканія», державний номер НОМЕР_3,
підтверджується постановою
Дніпровського районного суду м. Києва
від 26.10.2012р. справа № 2604/23772/2012.

Пунктом 36.4 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників транспортних засобів»
передбачено, що виплата страхового
відшкодування (регламентна виплата)
здійснюється безпосередньо
потерпілому (іншій особі, яка має право
на отримання відшкодування) або
погодженим з ним особам, які надають
послуги з ремонту пошкодженого майна,
сплатили страхове відшкодування за
договором майнового страхування (крім
регламентної виплати, передбаченої
підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього
Закону), лікування потерпілих та інші
послуги, пов'язані з відшкодуванням
збитків.

З матеріалів справи вбачається, що між
відповідачем, як страховиком, та ТОВ
«Олія-Транс» як страхувальником, було
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, що діяв станом на
16.10.2012 (Поліс АА/6742770), відповідно до
якого забезпечений транспортний засіб
- автомобіль «Сканія», державний номер
НОМЕР_3, ліміт відповідальності за
заподіяну шкоду майну становить 50 000,00
грн., розмір франшизи 510,00 грн.

Таким чином, відповідач є
відповідальною особою за завдані
збитки власнику автомобіля «Шевроле
Лачетті», державний номер НОМЕР_1,
відповідно до положень Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників транспортних засобів» в
межах, передбачених договором
обов'язкового страхування цивільної
відповідальності, а до позивача як
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором
добровільного страхування наземного
транспорту № 06/0655948/1009/12 від 06.10.12,
перейшло право вимоги, яке потерпіла
особа мала до відповідача як особи,
відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні висновки по застосуванню
положень закону містяться у постанові
Верховного Суду України судової палати
у господарських справах від 25
листопада 2008 року (справа 11/406-07), а також
і у постанові Верховного Суду України
№ 3-118гс11 від 07.11.2011р. (справа № 48/562), які
згідно ч. 2 ст. 82 ГПК України є
обов'язкові до врахування судом при
прийнятті рішення у справі.

За чинним законодавством України окрім
особи, винної у завданні шкоди,
потерпілий у ДТП має також право
одержати майнове відшкодування або за
рахунок страхової організації, якою
застраховане його майно, за правилами і
в порядку, встановленому Цивільним
кодексом України та Законом України
«Про страхування», або за рахунок
страховика, яким застраховано
відповідальність особи, що володіє
транспортним засобом, водія якого
визнано винним у ДТП, за правилами та у
порядку, встановленому ЦК України та
Законом України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів».

Право потерпілого обрати той чи інший
спосіб захисту чинним законодавством
не обмежене. В даному випадку
потерпілий звернувся за
відшкодуванням майнової шкоди до
позивача, який застрахував його майно -
автомобіль «Шевроле Лачетті»,
державний номер НОМЕР_1.

В розумінні положень Закону «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» позивач набув (в порядку
регресу) право на виплату страхового
відшкодування від страховика винної
особи.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону
України „Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" встановлено, що страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи.

Згідно з п. 9.1. ст. 9 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», обов'язковий ліміт
відповідальності страховика (страхова
сума) - це грошова сума, в межах якої
страховик зобов'язаний провести
виплату страхового відшкодування
відповідно до умов договору
страхування.

За договором обов'язкового страхування
цивільної відповідальності (поліс
АА/6742770) передбачено, що ліміт
відповідальності за шкоду заподіяну
майну становить 50000 грн., франшиза - 510,00
грн, таким чином з відповідача підлягає
стягненню сума страхового
відшкодування виплаченого позивачем
за вирахуванням франшизи (5635,57 грн. - 510,00
грн. = 5125,57 грн.), що відповідає розміру
заявлених позовних вимог.

Заперечення відповідача щодо пропуску
позивачем річного терміну, визначеного
у ст.. 37 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників
транспортних засобів», не приймаються
судом виходячи з наступного.

Перебіг позовної давності щодо вимог
страховика про відшкодування збитків у
порядку регресу починається з моменту
виконання страховиком свого
зобов'язання за договором
добровільного страхування (аналогічна
позиція викладена у постанові Вищого
господарського суду України № 58/168 від
27.03.12 р.).

Відповідно до п. 37.1.4 статті 37 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників транспортних засобів»
підставою для відмови у здійсненні
страхового відшкодування
(регламентної виплати), зокрема, є
неподання заяви про страхове
відшкодування впродовж одного року,
якщо шкода заподіяна майну
потерпілого, і трьох років, якщо шкода
заподіяна здоров'ю або життю
потерпілого, з моменту скоєння
дорожньо-транспортної пригоди.

Суд зазначає, що в силу ч. 1 ст. 257
Цивільного кодексу України, загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 6 ст. 261 Цивільного
кодексу України, за регресними
зобов'язаннями перебіг позовної
давності починається від дня виконання
основного зобов'язання.

За таких обставин, оскільки
дорожньо-транспортна пригода мала
місце 16.10.2012 р., основне зобов'язання
позивачем виконано 07.12.12 р., а звернувся
позивач з даним позовом до
господарського суду м. Києва 27.02.14 р., то
строк позовної давності для даних
вимог не сплинув.

Посилання відповідача на те, що
позивачем пропущений річний строк на
звернення з вимогою про страхове
відшкодування в порядку регресу є
помилковим, оскільки умови п.п. 37.1.4.
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» не поширюються
на відносини, що виникають в порядку
регресу.

Відповідно до ч.2 Інформаційного листа
ВГСУ від 27.02.12 № 01-06/224/2012 закон України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" (у редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин) не
містить підстав для відмови у
задоволенні вимоги страховика, який
виплатив страхове відшкодування, до
особи, відповідальної за завдані
збитки, про відшкодування виплачених
ним фактичних сум у межах, передбачених
договором обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності, та
визначає наявність права страховика на
подання регресного позову (постанови
від 07.11.2011 N 48/562, від 30.01.2012 N 23/106), таким
чином заперечення відповідача
викладені у відзиві на позовну заяву не
ґрунтуються на нормах чинного
законодавства.

Відповідальність страховика винної
особи регламентована положеннями
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» та обмежується
укладеним договором страхування, в
свою чергу зазначеним законом випадки,
коли шкода не відшкодовується
страховиком (або МТСБУ) визначені у ст.
32, і доказів наявності таких суду не
представлено.

Враховуючи не здійснення виплати
відповідачем на користь позивача,
позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати позивача по сплаті
судового збору в розмірі 1827,00 грн.
відповідно до положень статті 49 ГПК
України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Київський страховий дім»
(04053 м. Київ, вул. Артема, буд. 37-41,
ідентифікаційний код 25201716) на користь
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Провідна» (03049 м.
Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 25,
ідентифікаційний код 23510137) 5 125 (п'ять
тисяч сто двадцять п'ять) грн. 57 коп.
страхового відшкодування в порядку
регресу, 1 827 (одну тисячу вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 03.04.2014 р.

Суддя
Л.Г. Пукшин