ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2014 р.
Справа № 917/1976/13

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Істоміна О.А., суддя
Барбашова С.В., суддя Плужник О.В.

при секретарі Полубояриній Н.В.

за участю представників:

позивача - не з'явився

1-го відповідача - Кириченко В.І., дов.
№13 від 14.01.2014

2-го відповідача - не з'явився

3-ї особи - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Завод
Укрбудмаш", м. Полтава (вх.№3879 П/3-10)

на рішення господарського суду
Полтавської області від 28.11.2013 по
справі №917/1976/13

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Завод Укрбудмаш", м.
Полтава

до 1) Приватного акціонерного
товариства "Торговий дом Астрон", м.
Краматорськ

2) Приватного підприємства "СПМК-9", с.
Залізничне, Полтавський район,
Полтавська область

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідачів Приватне акціонерне
товариство "Коммунтранс", м. Донецьк

про стягнення 259440,00 грн.,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року позивач - ТОВ "Завод
Укрбудмаш", звернувся до суду з позовом
про стягнення з відповідачів - ПАТ
"Торговий дом Астрон" та ПП "СПМК-9" в
солідарному порядку 259440,00 грн.
безпідставно набутих та збережених
коштів за товар, переданий згідно
договору поставки № 01/08/ВБУ від 17.01.2008р.
та договору поруки від 03.09.2013р.

Рішенням господарського суду
Полтавської області від 28.11.2013 по
справі №917/1976/13 (суддя Безрук Т.М.)
провадження у справі в частині вимог до
Приватного підприємства "СПМК-9"
припинено. У позові ТОВ "Завод
Укрбудмаш" до ПрАТ "Торговий дом Астрон"
відмовлено повністю.

Позивач з рішенням господарського суду
Полтавської області від 28.11.2013 по
справі №917/1976/13 не погодився, звернувся
до Харківського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить оскаржуване
рішення в частині відмови у позові ТОВ
"Завод Укрбудмаш" скасувати та
прийняти в цій частині нове рішення,
яким позовні вимоги задовольнити,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права. В іншій частині
оскаржуване рішення просить залишити
без змін.

В обґрунтування викладених вимог
позивач посилається на те, що договір №
01/08/ВБУ розірваний, 1-й відповідач
залишок вартості установки
бітумної-емульсійної в сумі 259440,00 грн.
не оплатив, тому, що в даному випадку
правова підстава, яка існувала у
сторін, згодом відпала, в зв'язку з чим
єдиною належною правовою підставою для
стягнення з 1-го відповідача 259440,00 грн.
позивач вважає норми ст. 1212 ЦК України.

Перший відповідач - ПрАТ "Торговий дом
Астрон" надав відзив на апеляційну
скаргу позивача в якому спростовує
наведені позивачем доводи, заперечує
повністю вимоги, викладені в
апеляційній скарзі, вважає рішення
господарського суду Полтавської
області від 28.11.2013 законним та
прийнятим за умов повного дотримання
норм матеріального та процесуального
права. Просить залишити оскаржуване
рішення без змін, апеляційну скаргу
позивача - без задоволення.

При цьому 1-й відповідач зазначає, що
позивач необґрунтовано заявив вимоги
про стягнення коштів на підставі ст. 1212
ЦК, оскільки товар був поставлений за
наявності правових підстав - договору
поставки № 01/08/ВБУ від 17.01.2008р.; вважає,
що даний правочин є достатньою
правовою підставою для набуття майна.
Також, посилаючись на судові рішення,
згідно яких договір поставки № 01/08/ВБУ
від 17.01.2008р. був розірваний, відповідач
зазначає, що умови договору у випадку
розірвання договору не містять
положень щодо повернення грошових
коштів в судовому порядку, а згідно ст.
653 ЦК у разі припинення договору
сторони не можуть вимагати повернення
виконаного ними за зобов'язанням.

Другий відповідач та третя особа
відзивів на апеляційну скаргу не
надали.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 21.01.2014 розгляд
справи за апеляційною скаргою ТОВ
"Завод Укрбудмаш" було відкладено на
20.02.2014 року.

В судове засідання 20.02.2014 другий
відповідач та третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідачів в судове
засідання не з'явились, про причини
нез'явлення суд не повідомили.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 20.02.2014 року за
клопотанням позивача та 1-го
відповідача продовжено строк
вирішення спору за межами строків,
встановлених ст. 69 ГПК України, на 15
днів, розгляд справи відкладено на
11.03.2014 року.

11.03.2014 року позивач звернувся до суду
апеляційної інстанції з заявою, в якій,
посилаючись на зайнятість свого
уповноваженого представника в іншому
судовому засіданні, просив розглянути
справу без участі представника
позивача за наявними у справі
матеріалами.

2-й відповідача та третя особа своїм
правом на участь при розгляді
апеляційної скарги не скористалися,
про час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, що
підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи те, що судом апеляційної
інстанції створено всі необхідні умови
для встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства, вжито заходи для
належного повідомлення учасників
судового процесу про час та місце
розгляду справи, колегія суддів вважає
за можливе розглянути справу без
участі представників позивача, 2-го
відповідача та третьої особи за
наявними у ній матеріалами у
відповідності до статті 75
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши доводи апеляційної скарги в
межах вимог, передбачених статтею 101
Господарського процесуального кодексу
України, перевіривши наявні у справі
матеріали на предмет їх юридичної
оцінки судом першої інстанції,
проаналізувавши правильність
застосування господарським судом норм
матеріального та процесуального права,
заслухавши пояснення представника 1-го
відповідача, колегія суддів дійшла
висновку про задоволення апеляційної
скарги, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, 17.01.2008 р.
між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Завод Укрбудмаш"
(позивачем) та Акціонерним товариством
закритого типу "Торговий дом Астрон"
(відповідачем-1) був укладений договір
поставки № 01/08/ВБУ (далі - Договір
поставки); (а.с.20-23), відповідно до умов
якого, позивач як продавець
зобов'язався надати послуги по
прив'язці, монтажу, доставці, навчанні
персоналу, виготовити та поставити
бітумно-емульсійну установку ВБУ-1М
(експортна назва - УВБ-14), у
відповідності до специфікації № 1
цього договору, провести шеф-монтаж,
навчання персоналу, який буде
використовувати установку, а також
провести екзамен на право працювати на
установці та обслуговуючого персоналу
із ряду працівників покупця, провести
запуск бітумно-емульсійної та
лабораторної установки ВБУ-1М, дати
рекомендації по виготовленню емульсії
класів ЕБК-1, ЕБК-2, ЕБК-3 (розробити
базові рецепти для цих бітумних
емульсій та передати їх у використання
покупця), а покупець (відповідач-1)
зобов'язався прийняти та оплатити
вартість бітумно-емульсійної
установки ВБУ-1М (експортна назва -
УВБ-14), а також оплатити послуги по
прив'язці, монтажу, доставці, навчанню
персоналу.

За п. 3.2 договору поставки загальна
вартість договору складає 678600,00 грн.

Відповідно до п. 3.3 договору поставки
розрахунки між сторонами здійснюються
в наступному порядку:

- 67860,00 грн. протягом 7 банківських днів з
моменту підписання цього договору;

- 339300,00 грн. - 100% готовність до відправки
установки на заводі-виробнику;

- 271440,00 грн. по завершенню шеф-монтажу та
пробного запуску обладнання, отримання
пробної партії бітумної емульсії (з
врахуванням перевірки якості емульсії
класів ЕБК-1, ЕБК-2, ЕБК-3 в незалежній
лабораторії) на установці на протязі 7
банківських днів.

В Специфікації № 1 від 17.01.2008 року до
договору поставки сторонами узгоджено,
що вартість установки бітумної -
емульсійної ВБУ-1М (УВБ-14) (з доставкою
за рахунок продавця) становить 666600,00
грн. (з ПДВ); вартість прив'язки,
шеф-монтажу установки ВБУ-1М, навчання
персоналу покупця, відряджувальні
видатки спеціалістів продавця
складають 12000,00 грн. (з ПДВ). Загальна
вартість договору складає 678600,00 грн. (з
ПДВ); (а.с.23).

Матеріали справи також свідчать про те,
що на виконання умов договору поставки
1-й відповідач сплатив позивачу 407160,00
грн. за бітумно-емульсійну установку
ВБУ-1М, що підтверджується виписками з
банківського рахунку від 08.02.2008 року та
від 20.03.2008 року (а.с.77, 78).

Залишилось несплаченою вартість
товару (бітумно-емульсійної установки
ВБУ-1М) в розмірі 259440,00 грн.

26.03.2008 року позивач поставив 1-му
відповідачу установку
бітумно-емульсійну ВБУ-1М, що
підтверджується накладною № 21 від
26.03.2008р. та довіреністю серії ЯОУ № 033193
від 25.03.2008р. (а.с.26, 27).

15.04.2008р. 1-й відповідач продав вказану
установку Приватному акціонерному
товариству "Коммунтранс" на виконання
договору купівлі-продажу № 361/1-73/7 від
27.11.2007. р., що підтверджується накладною
№ А-10-83412 від 15.04.2008 року, актом
приймання-передачі від 15.04.2008р.,
довіреністю від 14.04.2008р. № 508385 (а.с.24,
30-32).

Рішенням господарського суду
Донецької області від 20.11.2012 р. по
справі № 5006/34/48пд/2012 договір
поставки № 01/08/ВБУ від 17.01.2008 р. був
розірваний (а.с.44-50). Підставою для
розірвання договору суд визначив
неможливість виконання договору №
01/08/ВБУ, оскільки обладнання, яке було
поставлено за договором, продано іншій
особі - ПАТ "Коммунтранс", крім того ТОВ
"Завод Укрбудмаш" було допущено істотне
порушення умов договору, а саме не
виконано п. 3.5 цього договору у розумні
строки.

Постановою Донецького апеляційного
Господарського суду від 16.01.2013р. та
постановою Вищого Господарського суду
України від 10.06.2013 року вказане рішення
господарського суду Донецької області
у справі № 5006/34/48пд/2012 залишено без змін
(а.с.51-58).

Також, з матеріалів справи вбачається,
що між позивачем та Приватним
підприємством "СПМК-9" (2-м відповідачем)
укладено договір поруки від 03.09.2013 р., за
умовами якого ПП "СПМК-9", як поручитель,
поручається перед позивачем
(кредитором) за виконання обов'язків
ПАТ "Торговий дом Астрон" (боржником) зі
сплати кредитору безпідставно набутих
грошових коштів в розмірі 259440,00 грн. по
розірваному договору № 01/08/ВБУ від
17.01.200р. та судового збору по справах, що
розглядаються в господарських судах
України (а.с.33-34).

Позивач, посилаючись на те, що договір
№ 01/08/ВБУ розірваний, 1-й відповідач
залишок вартості установки
бітумної-емульсійної в сумі 259440,00 грн.
не оплатив, отже безпідставно
збагатився на суму залишкової вартості
поставленого товару у розмірі 259440,00
грн., звернувся з даним позовом про
стягнення солідарно з відповідачів
безпідставно набутих і збережених
коштів у розмірі 259440,00 грн. на підставі
ст. 1212 ЦК України.

Вирішуючи даний господарський спір,
судом першої інстанції встановлено, що
23 жовтня 2013 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю "Завод
Укрбудмаш" та Приватним підприємством
"СПМК-9" укладено додаткову угоду до
договору поруки від 03 вересня 2013 року,
за умовами якої визначено, що цей
договір діє до 23 жовтня 2013 року.

Отже, зважаючи на те, що дія договору
поруки від 03 вересня 2013 року
закінчилася 23 жовтня 2013 року, суд
першої інстанції вважав, що позивач,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Завод Укрбудмаш", не
має правових підстав для пред'явлення
вимоги до Приватного підприємства
"СПМК-9" про стягнення в солідарному
порядку безпідставно набутих і
збережених грошових коштів в розмірі
259440,00 грн., в зв'язку з чим в частині
вимог до 2-го відповідача провадження у
справі припинено на підставі п. 1-1 ст. 80
ГПК України.

Таким чином, на час вирішення спірних
правовідносин у 1-го відповідача
залишились перераховані позивачем
кошти в розмірі 259440,00 грн., які позивач
вважає безпідставно утриманими та
просить їх стягнути з 1-го відповідача
на підставі ст. 1212 ЦК України.

Вирішуючи господарський спір в частині
заявлених позовних вимог до 1-го
відповідача суд першої інстанції
виходив з того, що правовою підставою
правовідносин між сторонами та є
договір № 01/08/ВБУ від 17.01.2008р., за яким у
відповідача виникло зобов'язання
сплати вартість товару за договором
поставки. В зв'язку з чим, суд вважав, що
правовідносини сторін регулюються
нормами зобов'язального права, а не
статтею 1212 ЦК України, на яку посилався
позивач як на підставу позовних вимог.
Таким чином, суд першої інстанції
дійшов висновку, що у разі виникнення
спору стосовно набуття майна або його
збереження без достатніх правових
підстав договірний характер
правовідносин виключає можливість
застосування до них положень частини
першої статті 1212 ЦК України, у тому
числі й щодо зобов'язання повернути
майно потерпілому, оскільки в даному
випадку відносини сторін повинні
регулюватися спеціальною нормою -
главою 54 "Купівля-продаж" Цивільного
кодексу України.

Крім того, суд першої інстанції, окрім
викладеного також виходив з того, що
відповідно до частин другої, третьої
статті 653 ЦК України розірвання
договору не виключає проведення між
сторонами розрахунків за
зобов'язаннями, що виникли до
розірвання угоди, у тому числі
застосування заходів майнової
відповідальності за невиконання
(неналежне виконання) зобов'язань, а
факт розірвання договору за рішенням
суду не тягне за собою обов'язку 1-го
відповідача повернути позивачу
поставлену та набуту ним у власність
установку та не припиняє зобов'язання
1-го відповідача провести оплату
залишку вартості цієї установки.

З огляду на викладене, позовні вимоги
про стягнення з 1-го відповідача 259440,00
грн. безпідставно набутих та
збережених коштів за товар, переданий
згідно договору поставки № 01/08/ВБУ від
17.01.2008р., визнані судом першої інстанції
такими, що задоволенню не підлягають.

Проте, колегія суддів не погоджується з
висновками місцевого господарського
суду виходячи з наступного.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Оцінюючи надані позивачем докази в
підтвердження правомірності заявлених
в апеляційній скарзі вимог, їх
документальне та матеріальне
обґрунтування; викладені 1-м
відповідачем заперечення, доводи
наведені в оскаржуваному рішенні,
колегія суддів визнає неправомірність
висновків суду першої інстанції щодо
відмови позивачу в задоволенні
позовних вимог, оскільки, вирішуючи
спір між сторонами по справі,
господарський суд не з'ясував дійсні
обставини справи в їх сукупності, не
надав належної правової оцінки суті
даного господарського спору, не
застосував норми матеріального права,
які регулюють дані правовідносини.

Предметом даного господарського спору
є матеріально-правова вимога позивача
про стягнення з відповідачів грошових
коштів в розмірі 259440,00 грн. Підставу
позову становлять обставини, пов'язані
з безпідставним утриманням 1-м
відповідачем перерахованих позивачем
грошових коштів в зв'язку з розірванням
договору поставки № 01/08/ВБУ від 17.01.2008р.
в судовому порядку згідно рішення
господарського суду Донецької області
від 20.11.2012 р. по справі № 5006/34/48пд/2012.
Постановою Донецького апеляційного
Господарського суду від 16.01.2013р. та
постановою Вищого Господарського суду
України від 10.06.2013 року вказане рішення
господарського суду Донецької області
у справі № 5006/34/48пд/2012 залишено без
змін.

При цьому, підставою для розірвання
договору суд визначив неможливість
виконання договору № 01/08/ВБУ, оскільки
обладнання, яке було поставлено за
договором, продано іншій особі - ПАТ
"Коммунтранс", крім того ТОВ "Завод
Укрбудмаш" було допущено істотне
порушення умов договору, а саме не
виконано п. 3.5 цього договору у розумні
строки.

Як свідчать матеріали справи, позивач
неодноразово звертався до суду з
позовами про стягнення з 1-го
відповідача грошових коштів в розмірі
259440,00 грн. на виконання укладеного між
сторонами договору поставки № 01/08/ВБУ
від 17.01.2008р. з інших правових підстав,
які були залишені без задоволення.

Позов у даній справі обгрунтований
посиланням на ст. 1212 ЦК України.

Надаючи правову кваліфікацію даному
господарському спору колегія суддів
виходить з наступного.

Слід зазначити, що за своєю правовою
природою та своїми ознаками договір №
01/08/ВБУ від 17.01.2008р. є змішаним, оскільки
містить елементи різних договорів
(договору поставки, договору підряду,
договору надання послуг).

Статтею 712 ЦК України визначено, що за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у
встановлений строк (строки) товар у
власність покупця для використання
його у підприємницькій діяльності або
в інших цілях, не пов'язаних з
особистим, сімейним, домашнім або
іншим подібним використанням, а
покупець зобов'язується прийняти товар
і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 265 Господарського кодексу
України за договором поставки одна
сторона - постачальник зобов'язується
передати (поставити) у зумовлені
строки (строк) другій стороні -
покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний
товар (товари) і сплатити за нього
певну грошову суму.

Відповідно до ч.6 ст. 265 ГК України до
відносин поставки, не врегульованих
цим кодексом, застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України про договори
купівлі-продажу.

Згідно ст. 692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на
нього, якщо договором не встановлено
інший строк оплати товару. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві
повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 334 ЦК України право
власності у набувача майна за
договором виникає з моменту передання
майна, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Матеріалами справи підтверджено та 1-м
відповідачем не спростовано той факт,
що позивач виконав умови договору №
01/08/ВБУ від 17.01.2008р. в частині поставки
товару, а саме: поставив та передав 1-му
відповідачу бітумно-емульсійну
установку, а 1-й відповідач набув право
власності на вказану установку.

1-й відповідач сплатив частину вартості
вказаної установки в розмірі 407160,00
грн., що підтверджується виписками з
банківського рахунку від 08.02.2008 року та
від 20.03.2008 року (а.с.77, 78). Залишилось
несплаченою вартість поставленого
товару в розмірі 259440,00 грн., отже у 1-го
відповідача виникло зобов'язання
сплатити вартість товару за договором
поставки.

Як свідчить аналіз матерiалiв справи, 1-й
відповідач набув майно за існування
достатніх правових підстав, у спосіб,
що не суперечить цивільному
законодавству.

Разом з цим, колегія суддів звертає
увагу, що на час вирішення даного
господарського спору вищевказаними
судовими рішеннями у справі №
5006/34/48пд/2012 встановлений факт
відсутності обладнання, що є предметом
договору № 01/08/ВБУ від 17.01.2008р., оскільки
воно було реалізовано ЗАТ
«Коммунтранс» за договором
купівлі-продажу № 361/1-73/7, що
унеможливило виконання позивачем
передбачених договором № 01/08/ВБУ від
17.01.2008р. робіт поставленого 1-му
відповідачу товару. До того ж, 1-й
відповідач факт реалізації товару
іншій особі не заперечував.

Також, судовими рішеннями у справі №
5006/34/48пд/2012 встановлений факт
розірвання договору № 01/08/ВБУ від 17.01.2008
р. в зв'язку з істотним порушенням його
умов.

Отже, зважаючи на викладені обставини,
1-й відповідач утримує грошові кошти у
вигляді залишку несплаченої вартості
поставленого товару в розмірі 259440,00
грн., безпідставно.

Загальні підстави для виникнення
зобов'язання у зв'язку з набуттям,
збереженням майна без достатньої
правової підстави визначені нормами
гл.83 ЦК України.

Так, відповідно до ст.1212 ЦК України,
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала. При
цьому, в силу ч.2 вказаної норми,
зазначені положення застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події.

Отже, із змісту вищевказаної норми
вбачається, що до предмету доказування
у даній справі входить встановлення
наступних обставин: чи набув
відповідне майно відповідач за рахунок
позивача; чи є для цього підстави.

В даному випадку, 1-й відповідач набув
майно на виконання договору № 01/08/ВБУ
від 17.01.2008 р. Підстави для подальшого
зберігання майна (утримання грошових
коштів) відсутні через відсутність, як
самого предмету договору - обладнання,
яке було відчужено іншій особі, так і в
зв'язку з розірванням самого договору в
судовому порядку.

Колегія суддів враховує, що у разі
виникнення спору стосовно набуття
майна або його збереження без
достатніх правових підстав договірний
характер правовідносин виключає
можливість застосування до них судом
положень частини першої статті 1212 ЦК
України, у тому числі й щодо
зобов'язання повернути майно
потерпілому.

Загальна умова частини першої статті
1212 ЦК України звужує застосування
інституту безпідставного збагачення у
зобов'язальних (договірних) відносинах,
або отримане однією зi сторін у
зобов'язанні підлягає поверненню iншiй
стороні на пiдставi статті 1212 ЦК України
тільки за наявності ознаки
безпiдставностi такого виконання.

Якщо ж зобов'язання не припиняється з
підстав, передбачених статтями 11, 600, 601,
604 - 607, 609 ЦК України, до моменту його
виконання, таке виконання має правові
підстави (підстави, за яких виникло це
зобов'язання). Набуття однією зі сторін
зобов'язання майна за рахунок іншої
сторони в порядку виконання
договірного зобов'язання не є
безпідставним.

Тобто у разі, коли поведінка набувача,
потерпілого, інших осіб або подія
утворюють правову підставу для набуття
(збереження) майна, стаття 1212 ЦК України
може бути застосована тільки після
того, як така правова підстава в
установленому порядку скасована,
визнана недійсною, змінена, припинена
або була відсутня взагалі.

Вказане відповідає правовій позиції,
викладеній в постанові Верховного Суду
України від 02.10.2013 у справі № 6-88цс13.

В даному випадку правова підстава для
утримання 1-м відповідачем грошових
коштів в розмірі 259440,00 грн. відпала,
оскільки договір № 01/08/ВБУ від 17.01.2008 р.
припинив свою в зв'язку з його
розірванням в судовому порядку, а
обладнання було реалізовано ЗАТ
«Коммунтранс».

Оскільки договір № 01/08/ВБУ від 17.01.2008 р.
між позивачем та 1-м відповідачем на
даний момент є розірваним, вказане дає
підстави вважати, що спірні
правовідносини регулюються нормами ст.
1212 Цивільного кодексу України.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що 1-й
відповідач безпідставно утримує
грошові кошти і має повернути їх
позивачу на підставі ст. 1212 ЦК України,
тому позовні вимоги про стягнення
вказаної суми в розмірі 259440,00 грн. з 1-го
відповідача є правомірними
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції зробив помилковий
та передчасний висновок про відмову у
задоволенні позовних вимог до 1-го
відповідача, оскільки не з'ясував
фактичні обставини справи, які
становлять підстави позову, та не дав
належної правової оцінки наявним в
матеріалах справи доказам в їх
сукупності. На думку колегії суддів,
висновки господарського суду,
викладені в оскаржуваному рішенні, є
помилковими та не ґрунтуються на
нормах чинного законодавства, що в свою
чергу підтверджується вищевказаним.

Також, колегія суддів не погоджується
із висновком суду першої інстанції
щодо припинення провадження у справі
за відсутністю предмету спору в
частині позовних вимог до 2-го
відповідача. Оскільки дія договору
поруки від 03.09.2013, укладеного між
позивачем та другим відповідачем,
закінчилася 23 жовтня 2013 року, тому в
задоволенні позовних вимог до 2-го
відповідача слід відмовити.

Приймаючи до уваги вищезазначене,
колегія суддів апеляційного
господарського суду вважає, що
апеляційна скарга позивача підлягає
задоволенню, а рішення господарського
суду Полтавської області від 28.11.2013
року по справі № 917/1976/12 скасуванню з
прийняттям нового рішення про
задоволення позовних вимог та
покладенням на 1-го відповідача витрат
по сплаті судового збору за розгляд
справи в суді.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 32-34, 43, 99, 101, 102, п. 2 ст. 103, п.1,4 ч.1 ст.
104 ст. ст. 105 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Завод
Укрбудмаш", м. Полтава задовольнити.

Рішення господарського суду
Полтавської області від 28.11.2013 року по
справі № 917/1976/12 скасувати та прийняти
нове рішення

Позовні вимоги до Приватного
акціонерного товариства "Торговий дом
Астрон" - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Торговий дом Астрон" (84301,
Донецька область, м. Краматорськ, вул.
Двірцева, 6, , р/р 9601
в Донецькій філії «Кредитпромбанк», м.
Донецьк, МФО 335593) на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю "Завод
Укрбудмаш" (36034, м. Полтава, вул.
Садовсбкого, буд. 8, , п/р
1512 в ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», м.
Київ, МФО 300614) грошові кошти в розмірі
259440,00 грн., 5188,00 грн. витрат по сплаті
судового збору за подання позовної
заяви та 2594,41 грн. витрат по сплаті
судового збору за розгляд апеляційної
скарги.

В позові до Приватного підприємства
"СПМК-9" - відмовити.

Доручити господарському суду
Полтавської області видати
відповідний наказ.

Постанова набирає чинності з дня її
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складено та
підписано 14 березня 2014 року

Головуючий суддя
Істоміна О.А.

Суддя
Барбашова С.В.

Суддя
Плужник О.В.