номер провадження справи 3/13/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2014
Справа № 908/632/14

За позовом: Відкритого акціонерного
товариства "Запоріжжяобленерго" в
особі Виробничого структурного
підрозділу Василівського міського
району електричних мереж (71601,
Запорізька область, Василівський
район, м. Василівка, вул. Гоголя, 1а,
ідентифікаційний код 00130926)

до відповідача: Комунального
підприємства "Облводоканал"
Запорізької обласної ради (69035, м.
Запоріжжя, пр. Леніна 180-А,
ідентифікаційний код 03327115)

про стягнення заборгованості в сумі 3 998
211, 86 грн.

Суддя Соловйов В.М.

при секретарі Осоцькому Д.І.

Представники:

від позивача: Яковішина Л.В.,
юрисконсульт, довіреність № 47 від
31.12.2013р.

від відповідача: Скворцова О.О.,
начальник юридичного відділу,
довіреність № 01/1788 від 24.12.2013р.

ВАТ "Запоріжжяобленерго" в особі ВСП
Василівського МРЕМ звернулось до
господарського суду Запорізької
області з позовною заявою до
відповідача КП
"Облводоканал" ЗОР про стягнення з
відповідача на користь позивача
заборгованості за договорами про
постачання електричної енергії, яка
закуповується за державні кошти від
21.05.2012р. № 6 та від 30.03.2013р. № 6 в сумі 3 998
211, 86 грн.

Відповідно до протоколу розподілу
справ між суддями від 28.02.2014р.
автоматизованою системою
документообігу суду позовну заяву
передано на розгляд судді Соловйову
В.М.

Позовні вимоги мотивовані обставинами,
викладеними у позовній заяві (т.1, а.с.3-7),
та обґрунтовані ст. 2, 12, 54, 57 ГПК України,
ч.1 ст. 193 ГК України, ст. 526, ч.1 ст. 527, ч.
1 ст. 530, ст. 625 ЦК України та умовами
договорів від 21.05.2012р. № 6 та від 30.03.2013р.
№ 6.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 03.03.2014р.
позовна заява прийнята до розгляду,
порушено провадження у справі № 908/632/14,
справу до розгляду в засіданні
господарського суду призначено на
26.03.2014р. о 10 год. 00 хв.

В судовому засіданні 26.03.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення. Повідомлено, що повне рішення
буде складено 28.03.2014р.

Під час розгляду справи представники
сторін вимогу про здійснення
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не заявляли.

В судовому засіданні 26.03.2014р.
представник позивача підтримала
позовні вимоги з підстав, наведених у
позовній заяві, та просить суд стягнути
з відповідача на користь позивача
заборгованість за договорами про
постачання електричної енергії, яка
закуповується за державні кошти від
21.05.2012р. № 6 та від 30.03.2013р. № 6 в сумі
3 998 211, 86 грн., а саме: 3 927 155, 40 грн.
заборгованості за спожиту активну
електричну енергію, 26 884, 99 грн. втрат
від інфляції грошових коштів та 44 171, 47
грн. - 3 % річних від простроченої суми.

В обґрунтування позовних вимог
позивач, зокрема, зазначила наступне.

Між ВАТ "Запоріжжяобленерго" в особі
ВСП Василівського МРЕМ та КП
"Облводоканал" ЗОР було укладено
договори про постачання електричної
енергії, яка закуповується за державні
кошти від 21.05.2012р. № 6 та від 30.03.2013р. № 6,
на виконання умов яких позивач продав
електричну енергію відповідачу для
забезпечення потреб електроустановок
за період з березня 2013р. по грудень 2013р.
на загальну суму 5 248 602, 65
грн.

Проте, відповідач неналежним чином
виконав свої грошові зобов'язання за
даними договорами та сплатив лише
частину боргу у розмірі 1 321 447, 25 грн.

Таким чином, неоплаченою залишилась
сума боргу за спожиту активну
електроенергію за період з березня 2013р.
по грудень 2013р. у розмірі 3 927 155, 40 грн.

У зв'язку із прострочення оплати за
поставлену активну електричну енергію
відповідачу також нараховано 44 171, 47
грн. - 3 % річних та 26 884, 99 грн. втрат від
інфляції грошових коштів.

Представник відповідача в судовому
засіданні 26.03.2014р. визнала позовні
вимоги в повному обсязі та підтримала
відзив від 19.03.2014р. № 12/323, в якому
просить суд розстрочити виконання
рішення на 36 місяців.

Представник позивача проти надання
розстрочки заперечує.

Клопотання відповідача про
перенесення розгляду справи від
24.03.2014р. № 12/337, яке надійшло до
суду 24.03.2014р., судом не розглядалось у
зв'язку із явкою уповноваженого
представника відповідача в судове
засідання 26.03.2014р.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши учасників судового процесу,
суд

ВСТАНОВИВ:

Між ВАТ "Запоріжжяобленерго"
(Постачальник електричної енергії) та
КП "Облводоканал" Запорізької
міської ради (Споживач) укладені
договори про постачання електричної
енергії, яка закуповується за державні
кошти № 6 від 21.05.2012р. та № 6 від 30.03.2013р.
відповідно до умов яких Постачальник
електричної енергії продає електричну
енергію Споживачу для забезпечення
потреб електроустановок Споживача з
приєднаною потужністю, зазначеною у
додатку № 1 "Обсяги постачання
електричної енергії споживачу", а
споживач оплачує Постачальнику
електричної енергії вартість
використаної (купленої) електричної
енергії та здійснює інші платежі
згідно з умовами цього Договору (п.1.1
Договорів).

Як зазначено в п. 4.1 Договорів, облік
електроенергії, спожитої Споживачем та
(або) субспоживачами, приєднаними до
електричних мереж Споживача,
здійснюється згідно з вимогами ПУЕ та
ПКЕЕ. У разі порушення Споживачем вимог
нормативно-технічних документів щодо
встановлення та експлуатації засобів
обліку, їх покази не використовуються
при розрахунках за спожиту
електроенергію, а обсяги спожитої
електроенергії визначаються
Постачальником електричної енергії
розрахунково згідно з вимогами додатка
№4 "Порядок розрахунків за активну
електричну енергію" та ПКЕЕ.

Пунктом 6.2 Договорів визначено, що
постачальник електричної енергії
зобов'язується:

6.2.1 Виконувати умови цього Договору.

6.2.2 Постачати Споживачу
електроенергію, як різновид товару:

в обсягах, визначених відповідно до
розділу 9, та з урахуванням умов розділу
10 цього Договору (додаток №1 "Обсяги
постачання електричної енергії
споживачу");

згідно з категорією струмоприймачів
Споживача відповідно до ПУЕ та
гарантованого рівня надійності
електропостачання схем
електропостачання, визначених
додатком № 3 "Категорії надійності
електропостачання струмоприймачів
споживача";

із дотриманням на межі балансової
належності граничних показників
якості електричної енергії, визначених
державними стандартами;

із забезпеченням отримання Споживачем
електричної енергії на рівні
дозволеної потужності, визначеної у п. 6
додатку № 5 "Графік зняття показів
розрахункових засобів обліку
електричної енергії";

із забезпеченням цілодобового
безперебійного постачання протягом
строку дії цього Договору, крім
випадків, передбачених розділом 10
цього Договору.

Пунктом 6.3 Договорів передбачено, що
Споживач зобов'язується:

6.3.1 Виконувати умови цього Договору;

6.3.2 Дотримуватись режиму споживання
електричної енергії згідно з умовами
розділу 5 цього Договору.

6.3.4 Оплачувати Постачальнику
електричної енергії вартість
електричної енергії згідно з умовами
додатка № 4 "Порядок розрахунків за
активну електричну енергію" та додатка
№ 5 "графік зняття показів
розрахункових засобів обліку
електричної енергії".

У пункті 1 Додатку № 4 до Договорів
встановлено, що розрахунковим
вважається період з 00 годин першого
числа до 24 години останнього числа
поточного місяця.

Розрахунки за електричну енергію
проводяться споживачем виключно
грошовими коштами на рахунок
постачальника електричної енергії,
вказаний в п. 16 Договору.

За дату оплати приймається дата, на яку
були зараховані кошти на рахунок
постачальника електричної енергії.

Відповідно до п. 3 Додатку до Договорів,
Споживач не пізніше 14-00 годин 2-го
робочого дня місяця, наступного за
розрахунковим, направляє свого
представника до Постачальника
електричної енергії для подання у двох
примірниках, підписаних уповноваженою
особою Споживача та скріплених його
печаткою:

- "Акта про спожиту протягом
розрахункового періоду активну
електричну енергію" за формою Додатка
№ 5.1;

- "Акта звірки обсягу споживання
електроенергії, відпущеної
Постачальником електричної енергії за
тарифами, диференційованими за
періодами часу" за формою Додатка № 5.5"
(у випадку розрахунку за спожиту
електричну енергію за тарифами,
диференційованими за періодами часу).

Постачальник електричної енергії
підписує подані акти та один примірник
повертає Споживачу.

У відповідності до п.5 Додатку № 4 до
Договорів за підсумками
розрахункового періоду Постачальник
електричної енергії виписує Споживачу
рахунок або платіжну вимогу-доручення
для остаточного розрахунку. Сума
платежу при остаточному розрахунку
визначається, виходячи з тарифів на
активну електроенергію та фактичного
обсягу спожитої електричної енергії,
згідно даних наданого Споживачем "Акта
про спожиту протягом розрахункового
періоду активну електричну енергію" з
урахуванням сум платежів, що надійшли
від Споживача.

Як передбачено п. 9 Додатку № 4 до
Договорів, Споживач зобов'язаний у
термін, що не перевищує 5 операційних
днів з дня отримання рахунка або
платіжної вимоги-доручення, здійснити
оплату рахунка або платіжної вимоги -
доручення, що направляється йому
Постачальником електричної енергії.

Датою отримання рахунка або платіжної
вимоги-доручення вважається:

- при направленні рекомендованим
листом - дата, зазначена на фінансовому
чеку поштового відділення, що
підтверджує відправлення, з
урахуванням поштового пробігу
документа (по місту - З дні, по області - 5
днів, по Україні - 7 днів);

- у випадку вручення рахунка або
платіжної вимоги-доручення
уповноваженому представнику Споживача
під розпис в журналі, дата зазначена у
журналі;

- при направленні нарочним - дата
вручення Споживачу.

У період з березня 2013р. по грудень 2013р.
відповідачем було спожиту активну
електричну енергію на загальну суму 5 248
602, 65 грн., що підтверджується актами про
спожиту активну електричну енергію (т. 1
а.с. 29, 42, 51, 61, 70, 79, 88, 96, 107, 117).

На оплату зазначених актів відповідачу
були виставлені рахунки на загальну
суму 5 248 602, 65 грн., які наявні в
матеріалах справи (т. 1 а.с. 34, 47, 56, 66, 75, 84,
93, 101, 112, 122).

Дані рахунки були оплачені
відповідачем частково у розмірі 1 321 447,
25 грн., що підтверджується банківськими
виписками та факсограмами (т. 1 а.с. 32, 36,
37, 38, 39, 48, 57, 67, 76, 85, 102, 113, 123).

Таким чином, станом на час розгляду
справи, заборгованість за спожиту
активну електричну енергію
відповідача перед позивачем за
договорами про постачання електричної
енергії, яка закуповується за державні
кошти від 21.05.2012р. № 6 та від 30.03.2013р. № 6
становить 3 927 155, 40 грн.

Дана заборгованість також
підтверджена актом звірки
взаєморозрахунків, підписаного обома
сторонами.

Доказів оплати суми боргу у розмірі 3 927
155, 40 грн. відповідачем суду не надано.

Оцінивши представлені докази, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню повністю з наступних
підстав.

Правовідносини сторін є
господарськими.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу
України, господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну
дію господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Підстави виникнення господарських
зобов'язань визначені в ст. 174 ГК
України. Зокрема, господарські
зобов'язання можуть виникати:

з господарського договору та інших
угод, передбачених законом, а також з
угод, не передбачених законом, але
таких, які йому не суперечать;

внаслідок заподіяння шкоди суб'єкту
або суб'єктом господарювання,
придбання або збереження майна
суб'єкта або суб'єктом господарювання
за рахунок іншої особи без достатніх на
те підстав;

внаслідок подій, з якими закон пов'язує
настання правових наслідків у сфері
господарювання.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК
України, майново-господарськими
визнаються цивільно-правові
зобов'язання, що виникають між
учасниками господарських відносин при
здійсненні господарської діяльності, в
силу яких зобов'язана сторона повинна
вчинити певну господарську дію на
користь другої сторони або утриматися
від певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом, що
визначено ч. 2 ст. 175 ГК України.

Частинами 1-3 ст. 193 ГК України
встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Застосування господарських санкцій до
суб'єкта, який порушив зобов'язання, не
звільняє цього суб'єкта від обов'язку
виконати зобов'язання в натурі, крім
випадків, коли інше передбачено
законом або договором, або управнена
сторона відмовилася від прийняття
виконання зобов'язання.

Згідно ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є:

договори та інші правочини;

завдання майнової (матеріальної) та
моральної шкоди іншій особі;

інші юридичні факти.

В даному випадку підставою виникнення
цивільних прав і обов'язків
(зобов'язань), які мають виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до вказівок закону,
договору є договори про постачання
електричної енергії, яка закуповується
за державні кошти № 6 від 21.05.2012р. та № 6
від 30.03.2013р.

Відповідно до 1, 2 ст. 712 ЦК України, за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

В даному випадку Споживач зобов'язаний
у термін, що не перевищує 5 операційних
днів з дня отримання рахунка або
платіжної вимоги-доручення, здійснити
оплату рахунка або платіжної вимоги -
доручення, що направляється йому
Постачальником електричної енергії.

Датою отримання рахунка або платіжної
вимоги-доручення вважається:

- при направленні рекомендованим
листом - дата, зазначена на фінансовому
чеку поштового відділення, що
підтверджує відправлення, з
урахуванням поштового пробігу
документа (по місту - З дні, по області - 5
днів, по Україні - 7 днів);

- у випадку вручення рахунка або
платіжної вимоги-доручення
уповноваженому представнику Споживача
під розпис в журналі, дата зазначена у
журналі;

- при направленні нарочним - дата
вручення Споживачу (п. 9 Додатку № 4 до
Договорів).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 202 ГК України,
господарське зобов'язання
припиняється: виконанням, проведеним
належним чином; зарахуванням
зустрічної однорідної вимоги або
страхового зобов'язання; у разі
поєднання управненої та зобов'язаної
сторін в одній особі; за згодою сторін;
через неможливість виконання та в
інших випадках, передбачених цим
Кодексом або іншими законами.

Господарське зобов'язання
припиняється також у разі його
розірвання або визнання недійсним за
рішенням суду.

До відносин щодо припинення
господарських зобов'язань
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України,
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.

Зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином (ч. 1
ст. 599 ЦК України).

Підстави для припинення зобов'язання
за договори про постачання електричної
енергії, яка закуповується за державні
кошти № 6 від 21.05.2012р. та № 6 від 30.03.2013р.,
які визначено главою 50 ЦК України,
відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України,
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Рахунки за спожиту активну
електроенергію за період з березня 2013р.
по грудень 2013р. на загальну суму 5 248 602, 65
грн. оформлені позивачем відповідно до
умов договорів про постачання
електричної енергії, яка закуповується
за державні кошти № 6 від 21.05.2012р. та № 6
від 30.03.2013р. і вважаються погодженими
сторонами.

Тому вказані рахунки є підставою для
проведення остаточних розрахунків за
зазначений в них розрахунковий період.

Враховуючи встановлений факт
неповного виконання КП "Облводоканал"
ЗОР грошових зобов'язань, вимоги про
стягнення з відповідача суми боргу за
спожиту активну електроенергію в
розмірі 3 927 155, 40 грн. за договорами про
постачання електричної енергії, яка
закуповується за державні кошти № 6 від
21.05.2012р. та № 6 від 30.03.2013р., є
обґрунтованими і підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Також позивач просить суд стягнути з
відповідача 44 171,47 грн. - 3 % річних від
простроченої суми та 26 884, 99 грн. втрат
від інфляції грошових коштів.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Договором про постачання електричної
енергії, яка закуповується за державні
кошти № 6 від 21.05.2012р. та договором про
постачання електричної енергії, яка
закуповується за державні кошти № 6 від
30.03.2013р. сторони інший розмір процентів
не встановлювали.

Враховуючи невиконання відповідачем
грошових зобов'язань, вимоги про
стягнення з нього на користь позивача 44
171,47 грн. - 3 % річних від простроченої
суми підлягають задоволенню повністю.
Розрахунок позивача (т. 1, а.с.129-130) в цій
частині перевірений судом і не
суперечить діючому законодавству.

Тому вимоги про стягнення з
відповідача 3 % річних в розмірі 44 171, 47
грн. підлягають задоволенню повністю.

Також позивач просить стягнути з
відповідача 26 884, 99 грн. втрат від
інфляції грошових коштів.

Суд приймає до уваги, що інфляційні
нарахування на суму боргу, сплата яких
передбачена частиною другою статті 625
ЦК України, не є штрафною санкцією, а
виступають способом захисту майнового
права та інтересу, який полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення коштів
внаслідок інфляційних процесів за весь
час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються
окремо за кожен період часу, протягом
якого діяв відповідний індекс
інфляції, а одержані таким чином
результати підсумовуються за весь час
прострочення виконання грошового
зобов'язання.

Відповідно до "Рекомендацій відносно
порядку застосування індексів
інфляції при розгляді судових справ" №
62-97р. від 03.04.1997р. Верховного Суду
України, для визначення індексу за
будь-який період необхідно щомісячні
індекси, що складають відповідний
період, перемножити між собою.

У випадку, коли відшкодуванню належить
сума, яка складається з внесків,
зроблених в різні періоди, кожний
внесок збільшується на величину
індексу відповідного періоду,
результати підсумовуються. При
застосуванні індексу інфляції слід
мати на увазі, що індекс інфляції
розраховується не на кожну дату місяця,
а в середньому на місяць. Тому умовно
слід рахувати, що сума внесена за
період з 1 по 15 число відповідного
місяця, наприклад, травня, індексується
за період з урахуванням травня, а якщо з
16 по 31 число, то розрахунок починається
з наступного місяця - червня.

Перевіривши розрахунок суми втрат від
інфляції грошових коштів, здійснений
позивачем (т. 1, а.с. 131-132 ), господарський
суд вважає правильним наступний
розрахунок:

від суми боргу 24 981, 57 грн. за період з
травня 2013р. по січень 2014р. (індекс
інфляції 100, 5967) сума втрат від інфляції
склала 149, 08 грн.;

від суми боргу 438 178, 61 грн. за період з
червня 2013р. по січень 2014р. (індекс
інфляції 100, 4962) сума втрат від інфляції
склала 2 174, 56 грн.;

від суми боргу 436 866, 68 грн. за період з
липня 2013р. по січень 2014р. (індекс
інфляції 100, 4962) сума втрат від інфляції
склала 2 168, 05 грн.;

від суми боргу 400 907, 19 грн. за період з
серпня 2013р. по січень 2014р. (індекс
інфляції 100, 5968) сума втрат від інфляції
склала 2 392, 89 грн.;

від суми боргу 464 011, 05 грн. за період з
вересня 2013р. по січень 2014р. (індекс
інфляції 101, 3060) сума втрат від інфляції
склала 6 060, 04 грн.;

від суми боргу 465 160, 26 грн. за період з
жовтня 2013р. по січень 2014р. (індекс
інфляції 101, 3060) сума втрат від інфляції
склала 6 075, 05 грн.;

від суми боргу 490 856, 11 грн. за період з
листопада 2013р. по січень 2014р. (індекс
інфляції 100, 9024) сума втрат від інфляції
склала 4 429, 50 грн.;

від суми боргу 372 134, 95 грн. за період з
грудня 2013р. по січень 2014р. (індекс
інфляції 100, 701) сума втрат від інфляції
склала 2 608, 67 грн.;

від суми боргу 426 292, 36 грн. за січень 2014р.
(індекс інфляції 100,2) сума втрат від
інфляції склала 852, 58 грн.

Згідно розрахунку суду загальна сума
втрат від інфляції склала 26 910, 42 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 83 ГПК України,
господарський суд, приймаючи рішення,
має право: виходити за межі позовних
вимог, якщо це необхідно для захисту
прав і законних інтересів позивачів
або третіх осіб з самостійними
вимогами на предмет спору і про це є
клопотання заінтересованої сторони.

Оскільки відповідне клопотання в
частині стягнення інфляційних втрат
від позивача до господарського суду не
надходило, суд задовольняє заявлену
позивачем суму втрат від інфляції
грошових коштів в розмірі 26 884, 99 грн.,
тобто в межах позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 44, 49 ГПК України,
судові витрати покладаються на
відповідача повністю, оскільки спір
виник внаслідок його неправильних дій.

Клопотання відповідача, зазначене у
відзиві від 19.03.2014р., про розстрочку
виконання рішення суду строком на 36
місяців підлягає задоволенню частково.

Згідно п.6 ч.1 ст. 83 ГПК України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право відстрочити або розстрочити
виконання рішення.

Про відстрочку або розстрочку
виконання рішення, ухвали, постанови,
зміну способу та порядку їх виконання
виноситься ухвала, яка може бути
оскаржена у встановленому порядку. В
необхідних випадках ухвала
надсилається установі банку за
місцезнаходженням боржника або
державному виконавцю.

Як зазначено в п.п. 7.1.2 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 17.10.2012р. № 9 "Про деякі
питання практики виконання рішень,
ухвал, постанов господарських судів
України" (із подальшими змінами),
розстрочка означає виконання рішення
частками, встановленими господарським
судом, з певним інтервалом у часі.
Строки виконання кожної частки також
повинні визначатись господарським
судом. При цьому слід мати на увазі, що
розстрочка можлива при виконанні
рішення, яке стосується предметів, що
діляться (гроші, майно, не визначене
індивідуальними ознаками; декілька
індивідуально визначених речей тощо).

За приписами п. 7.2 постанови згаданого
пленуму Вищого господарського суду
України визначено, що підставою для
відстрочки, розстрочки, зміни способу
та порядку виконання рішення можуть
бути конкретні обставини, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим у визначений
строк або встановленим господарським
судом способом. При цьому слід мати на
увазі, що згоди сторін на вжиття цих
заходів не вимагається, і
господарський суд законодавчо не
обмежений будь-якими конкретними
термінами відстрочки чи розстрочки
виконання рішення. Проте, вирішуючи
питання про відстрочку чи розстрочку
виконання рішення, зміну способу і
порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

У відзиві від 19.03.2014р. № 12/323 відповідач
посилається на те, що КП
"Облводоканал" Запорізької обласної
ради є підприємством, основною
діяльністю якого є надання послуг
водопостачання та водовідведення.
Відповідач надає послуги з
водопостачання та водовідведення
понад 25 населеним пунктам Запорізької
області з чисельністю населення 450 тис.
чол. Значна більшість споживачів води -
комунальні підприємства,
сільськогосподарські виробники та
населення, які мають дуже низьку
платоспроможність та не можуть вчасно
розраховуватися за отриманні послуги.
Інших надходжень, окрім плати за надані
послуги з водопостачання та
водовідведення, відповідач немає.
Обсяги надання послуг з водопостачання
та водовідведення у відповідача
постійні, але як зазначалось вище,
внаслідок низької платоспроможності
споживачів послуг боржник не має
можливості сплатити борги.

Відповідач станом на 01.01.2014р. згідно з
даними статистичної та податкової
звітності має збитки в розмірі 9 856 тис.
грн., кредиторську заборгованість в
розмірі 27 956 тис. грн.,
дебіторська заборгованість в розмірі 38
189 тис. грн., у т.ч. прострочена
заборгованість підприємств-банкрутів,
що знаходяться в стадії ліквідації в
сумі 17, 68 млн. грн.

Тяжкий фінансово-економічний стан
виник у відповідача в результаті
неплатежів з боку 2 основних боржників:

1) ТОВ "Чиста Вода-Бердянськ" має
заборгованість перед відповідачем в

розмірі понад 17,68 млн. грн. Починаючи з
жовтня 2010р. по теперішній час боржник
не здійснював ніяких платежів за
спожиті послуги. 25.04.2012р. постановою
господарського суду Запорізької
області по справі № 21/150/10 - 5009/231/12 ТОВ
"Чиста Вода - Бердянськ" визнано
банкрутом та розпочата ліквідаційна
процедура.

2) КП "Бердянськводоканал" - має
заборгованість в розмірі 14, 397 млн. грн.

Трудовий колектив підприємства
відповідача у зв'язку із тяжким
фінансовим станом з 17.02.2014р. був
переведений на скорочений робочий
тиждень.

Ці обставини свідчать про те, що
відповідач має тяжкий
фінансово-економічний стан.

Тарифи на послуги відповідача є
врегульованими. Підпункт 2 п. 1 ст. 7
Закону України "Про житлово-комунальні
послуги" наділяє органи місцевого
самоврядування повноваженнями щодо
встановлення ціни тарифів на
житлово-комунальні послуги. Стаття 14
Закону встановлює, що до другої групи
відносяться житлово-комунальні
послуги, тарифи на які затверджують
органи місцевого самоврядування для
надання на відповідній території.
Стаття 31 Закону визначає порядок
формування та затвердження тарифів на
житлово - комунальні послуги -
виробники здійснюють розрахунки
економічно обґрунтованих витрат на
виробництво житлово-комунальних
послуг і подають їх на затвердження
органам місцевого самоврядування в
установленому законодавством порядку,
органи місцевого самоврядування
затверджують тарифи на житлово -
комунальні послуги в розмірі
економічно обґрунтованих витрат на їх
виробництво. Тарифи відповідача були
затверджені на рівні, нижчому ніж
економічно обґрунтовані.

Стаття 19 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2014 рік" надає право
Кабінету Міністрів України
реструктурувати заборгованість з
різниці в тарифах на теплову енергію,
послуги з централізованого
водопостачання та водовідведення, що
вироблялися, транспортувалися та
постачалися населенню, яка утворилася
у зв'язку з невідповідністю фактичної
вартості теплової енергії та послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади чи органами
місцевого самоврядування, у
встановлених ним обсягах шляхом видачі
фінансових казначейських векселів
строком обігу до п'яти років з
дохідністю 5 відсотків. Право видачі
таких векселів надано органам, що
здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів.

На думку відповідача, вказані данні
свідчать про те, що він не зможе
виконати рішення суду та сплатити
значну суму боргу одноразово та в
короткий строк. Стягнення суми
заборгованості за виконавчим
документом призведе до зупинення
діяльності відповідача, невиплати
заробітної плати працівникам
підприємства, зменшення надходжень від
наданих послуг, що в свою чергу
призведе до його повної
неплатоспроможності та може викликати
спалах епідемій внаслідок порушення
санітарно-гігієнічних норм.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

В судовому засіданні господарським
судом оглянуті та досліджені
документи, які підтверджують
обґрунтування доводів заявника
стосовно наявності тяжкого фінансово -
економічного стану, що
підтверджується:

довідкою про фінансовий стан КП
"Облводоканал" ЗОР від 19.03.2014р. № 12/321;

довідкою від 19.03.2014р. № 12/320 про
заборгованість ТОВ "Чиста Вода -
Бердянськ" перед КП "Облводоканал" ЗОР;

довідкою від 19.03.2014р. № 12/322 про
заборгованість КП "Бердянськводоканал"
Бердянської міської ради" перед КП
"Облводоканал" ЗОР;

балансом (Звітом про фінансовий стан)
на 31.12.2013р.;

звітом про фінансові результати (Звіт
про сукупний дохід) за 2013 рік.

Також суд враховує той факт, що
відповідно до п. 3.1 Статуту КП
"Облводоканал" Запорізької обласної
ради, метою діяльності Підприємства є
забезпечення потреб населення та інших
Споживачів Запорізької області з
водопостачання, водовідведення.

Пунктом 6.1 даного Статуту визначено, що
фінансові ресурси підприємства
формуються за рахунок прибутку від
здійснення статутної діяльності та
інших надходжень, не заборонених
чинним законодавством України.

З огляду на викладене, суд вважає, що
заявником надано належні докази та
доведено наявність обставин, що
ускладнюють виконання рішення суду або
роблять його виконання неможливим у
встановлений законом термін.

Суд вважає, що розстрочка виконання
рішення господарського суду буде
сприяти захисту інтересів обох сторін.
Розстрочення сплати суми боргу в
загальному розмірі 3 998 211, 86
грн. може позитивно вплинути на
господарську діяльність відповідача
та надасть цілком реальну змогу
підприємству розрахуватися з
позивачем.

Враховуючи виняткові обставини, що
сталися у відповідача, суд вважає за
доцільне задовольнити клопотання
позивача частково та розстрочити
виконання рішення суду на 12
місяців.

Керуючись ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства
"Облводоканал" Запорізької обласної
ради (69035, м. Запоріжжя, пр. Леніна 180-А,
ідентифікаційний код 03327115) на користь
Відкритого акціонерного товариства
"Запоріжжяобленерго" в особі
Виробничого структурного підрозділу
Василівського міського району
електричних мереж (71601, Запорізька
область, Василівський район, м.
Василівка, вул. Гоголя, 1а, п/р зі
спеціальним режимом використання №
06 в ЗОУ ВАТ "Державний Ощадний
банк України", МФО 313957,
ідентифікаційний код 00130926) 3 927 155 (три
мільйона дев'ятсот двадцять сім тисяч
сто п'ятдесят п'ять) грн. 40 коп.
заборгованості за спожиту активну
електричну енергію.

3. Стягнути з Комунального підприємства
"Облводоканал" Запорізької обласної
ради (69035, м. Запоріжжя, пр. Леніна 180-А,
ідентифікаційний код 03327115) на користь
Відкритого акціонерного товариства
"Запоріжжяобленерго" в особі
Виробничого структурного підрозділу
Василівського міського району
електричних мереж (71601, Запорізька
область, Василівський район, м.
Василівка, вул. Гоголя, 1а, п/р
№ 9 в ПАТ "Райффайзен банк
Аваль", МФО, МФО 380805, ідентифікаційний
код 00130926) 26 884 (двадцять шість тисяч
вісімсот вісімдесят чотири) грн. 99 коп.
втрат від інфляції грошових коштів, 44 171
(сорок чотири тисячі сто сімдесят одна)
грн. 47 коп. - 3 % річних від простроченої
суми та 73 080 (сімдесят три тисячі
вісімдесят) грн. 00 коп. витрат на
судовий збір.

4. Розстрочити виконання рішення суду в
частині стягнення 3 927 155 (три мільйона
дев'ятисот двадцять сім тисяч сто
п'ятдесят п'ять) грн. 40 коп.
заборгованості за спожиту активну
електричну енергію, 26 884 (двадцять шість
тисяч вісімсот вісімдесят чотири) грн.
99 коп. втрат від інфляції грошових
коштів та 44 171 (сорок чотири тисячі сто
сімдесят одна) грн. 47 коп. - 3 % річних від
простроченої суми строком на 12
(дванадцять) місяців, починаючи з 10
квітня 2014 року та стягуючи:

10.04.2014р. - 333 184 (триста тридцять три
тисячі сто вісімдесят чотири) грн. 32
коп.;

10.05.2014р. - 333 184 (триста тридцять три
тисячі сто вісімдесят чотири) грн. 32
коп.;

10.06.2014р. - 333 184 (триста тридцять три
тисячі сто вісімдесят чотири) грн. 32
коп.;

10.07.2014р. - 333 184 (триста тридцять три
тисячі сто вісімдесят чотири) грн. 32
коп.;

10.08.2014р. - 333 184 (триста тридцять три
тисячі сто вісімдесят чотири) грн. 32
коп.;

10.09.2014р. - 333 184 (триста тридцять три
тисячі сто вісімдесят чотири) грн. 32
коп.;

10.10.2014р. - 333 184 (триста тридцять три
тисячі сто вісімдесят чотири) грн. 32
коп.;

10.11.2014р. - 333 184 (триста тридцять три
тисячі сто вісімдесят чотири) грн. 32
коп.;

10.12.2014р. - 333 184 (триста тридцять три
тисячі сто вісімдесят чотири) грн. 32
коп.;

10.01.2015р. - 333 184 (триста тридцять три
тисячі сто вісімдесят чотири) грн. 32
коп.;

10.02.2015р. - 333 184 (триста тридцять три
тисячі сто вісімдесят чотири) грн. 32
коп.;

10.03.2015р. - 333 184 (триста тридцять три
тисячі сто вісімдесят чотири) грн. 34
коп.

5. Повне рішення складено 28.03.2014р.

Суддя
В.М. Соловйов