РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

19 березня 2014 року
Справа № 924/1412/13

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді Саврій
В.А.

судді Дужич
С.П. ,

судді
Мамченко Ю.А.

при секретарі судового засідання
Баклан Н.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
"Шепетівська реалбаза хлібопродуктів"
на рішення господарського суду
Хмельницької області від 23.12.13 р. у
справі № 924/1412/13

за позовом публічного акціонерного
товариства "Шепетівська реалбаза
хлібопродуктів" (м.Шепетівка)

до публічного акціонерного товариства
"Державна продовольчо-зернова
корпорація України" (м.Київ)

про зобов'язання відповідача укласти
додаткову угоду до договору поставки

За участю представників:

Позивача - не з'явився

Відповідача - Овчарук Андрій
Олександрович ( довіреність № 642 від
26.12.2013 р. )

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Хмельницької області від 23.12.2013 р. у
справі №924/1412/13 (суддя Магера В.В.) у
позові публічного акціонерного
товариства "Шепетівська реалбаза
хлібопродуктів" до публічного
акціонерного товариства "Державна
продовольчо-зернова корпорація
України" про зобов'язання відповідача
укласти додаткову угоду до договору
поставки - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
публічне акціонерне товариство
"Шепетівська реалбаза хлібопродуктів"
подало через господарський суд
Хмельницької області апеляційну
скаргу.

Зокрема в апеляційній скарзі апелянт
звертає увагу суду на те, що на
обґрунтування позовних вимог
позивачем надано копії документів, які
знаходяться в матеріалах справи, а саме
ксерокопія договору поставки на 1 арк.,
ксерокопія договору поставки №S001 HML-S
від 07.08.2013 р. на 4 арк., ксерокопія
пропозиції ПАТ «Державна
продовольчо-зернова корпорація
України» про перенесення строків
поставки на 1 арк., ксерокопія
повідомлення про вручення пропозиції з
додатками на 6 акр., ксерокопії довідок
з Хмельницького обласного центру з
гідрометеорології на 6 арк., ксерокопії
довідок з Чернівецького обласного
центру гідрометеорології на 2 арк.,
ксерокопії актів про обстеження урожаю
пізніх зернових та технічних культур
на 11 арк., ксерокопія протоколу №4/3
засідання комісії з питань ТЕБ та НС
Шепетівської районної адміністрації
на 1 арк., ксерокопія довідки про
кількість поставленого товару на 1 арк.,
ксерокопії договорів поставки з
сільгоспвиробниками та додатковими
угодами до них тощо.

На думку скаржника вказані документи
підтверджують наявність одночасних
умов для змін умов договору визначених
ч.2 ст. 652 ЦК України.

Так, при укладанні договору поставки як
позивач так і відповідач не могли будь
яким чином, передбачити важкі погодні
умови у вересні-жовтні 2013 року (ПАТ
«Шепетівська реал база
хлібопродуктів» є лише зберігачем
зернових, а самостійним вирощуванням
та збором урожаю не займається), а тому,
договір на таких умовах не укладався,
така зміна обставин зумовлена саме
погодними умовами, які позивач не міг
самостійно усунути, виконання договору
порушить співвідношення майнових
інтересів сторін і позбавляє
заінтересовану сторону того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

Також позивачем надано суду першої
інстанції підтвердження, що у зв»язку
поганими погодними умовами для збору
урожаю, товаровиробники не змогли
вчасно розпочати його збір, що призвело
до невчасної поставки, а тому з метою
продовження строків поставки та
належного виконання умов договору,
позивач змушений був звертатись до ПАТ
«Державна продовольчо-зернова
корпорація України», однак відповіді, в
тому числі і на даний час отримано не
було. Що і змусило позивача звернутись
до суду про захист своїх інтересів, в
тому числі і примусової зміни умов
договору.

Посилання суду на форс-мажорні
обставини також є безпідставними,
оскільки погані погодні умови не
призвели до загибелі урожаю, та не є
висновку про форс-мажорні обставини.
Окрім того, умови договору поставки не
мали обмеження у виборі
товаровиробника, який би поставив
урожай сої, це могли бути і товариства з
інших областей, що в свою чергу і
виключає дію форс-мажорних обставин.
(арк. справи 135-138)

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду від 20.01.2014 р.
апеляційну скаргу прийнято до
провадження та призначено до розгляду
на 26.02.2014 р. (арк. справи 134)

У відзиві на апеляційну скаргу та у
судовому засіданні представник
відповідача звернув увагу суду на те,
що позивач мотивує необхідність
укладення додаткової угоди до Договору
поставки № S001НМL-S від 07.08.2013р. тим, що у
вересні 2013 року виникли складні
погодні умови які спричинили
неможливість вчасно розпочати
сільськогосподарським підприємствам -
виробникам Товару збір сої, а
відповідно позивачу закупити такий
Товар.

Позивач також стверджує, що підписуючи
даний Договір він чітко усвідомлював,
що даний об'єм урожаю буде одержаний
від сільськогосподарських
підприємств-виробників Товару так, як
між відповідачем та
сільськогосподарськими
підприємствами-виробниками Товару
укладено договори на поставку сої
урожаю 2013 року, оскільки раніше
постачальником укладено договори на
поставку сої безпосередньо з
сільськогосподарськими
підприємствами-виробників товару
Хмельницької та Чернівецької області.
А також те, що сільськогосподарські
підприємства-виробники товару
звернулись до позивача з метою зміни
умов укладених договорів, а саме
відстрочення строку поставки товару на
пізніший строк (у зв'язку з чим
позивачем було укладено додаткові
„Договори" з сільськогосподарськими
підприємствами-виробниками товару).

Проте, позивачем не було надано жодних
доказів завчасного укладення ним
згаданих договорів з
сільськогосподарськими
підприємствами-виробниками Товару
Хмельницької та Чернівецької області
та відповідних додаткових „Договорів"
(угод), які б могли підтвердити
вищенаведене твердження.

Очевидно, що укладаючи договір про
поставку великої кількості Товару,
якого на момент укладення Договору
немає в наявності у Постачальника
останній повинен враховувати не тільки
особливості таких договірних відносин,
а й специфіку вирощування та обігу
сільськогосподарських Товарів.
Особливості вирощування
сільськогосподарських культур та
вплив погодних умов на процес їх
вирощування були наперед відомі
позивачу.

Тому, як зазначає відповідач, укладення
Договору на зазначених вище умовах та
зміна погодних умов є нормальним
ризиком підприємницької діяльності, а
не суттєвою зміною обставин.

Додатково відповідач повідомляє, що
станом на 12.11.2013р. позивач в рамках
виконання умов договору здійснив
поставку 19 607,300 тонн товару, що свідчить
про можливість належного виконання
зобов'язань за договором, а подача
даної позовної заяви - про бажання
ухилитись від можливої
відповідальності за несвоєчасне
виконання взятих на себе зобов'язань.

Крім цього, відповідач вказує, що
позивачем при поданні даного позову
невірно обрано спосіб захисту
порушеного права, який не узгоджується
із визначеному ст. 16 ЦК України та ст. 20
ГК України, тому в позові просить
відмовити.

У судові засідання 26.02.2014 р. та 19.03.2014
року представник позивача не з»явився,
витребуваних документів не надав.

Оскільки, ухвалою Рівненського
апеляційного господарського суду у
справі №924/1412/13 від 26.02.2014р. явка
представників сторін не визнавалась
обов'язковою, колегія суддів
Рівненського апеляційного
господарського суду вважає за можливе
розглянути скаргу по суті.

Розглядом матеріалів справи
встановлено:

07.08.2013р. між ПАТ „Шепетівська реалбаза
хлібопродуктів" (надалі - постачальник)
та ПАТ „Державна продовольчо-зернова
корпорація України" (надалі-покупець)
було укладено договір поставки
№8001НМЬ-8, відповідно до п.п.1.1 вказаного
договору постачальник зобов'язується
передати у власність покупця сою
врожаю 2013 року українського
походження, а покупець зобов'язується
прийняти та оплатити товар відповідно
до умов даного договору.

Пунктом 3.1.1. договору передбачено, що
загальна кількість товару за цим
договором складає 30000 (тридцять тисяч)
тонн.

Згідно п.3.2 договору передбачено, що
товар поставляється партіями протягом
періоду вказаного в специфікаціях до
цього договору, проте в будь-якому
випадку не пізніше 01 грудня 2013 року
(включно). При цьому, не менш ніж 20 000
(двадцять тисяч) тон сої Постачальник
повинен поставити не пізніше 31 жовтня
2013 року. Решту товару, а саме: 10 000 тон
повинна бути поставлена не пізніше до 01
грудня 2013 року.

Пунктом 5.1. договору встановлено
порядок здійснення розрахунків, а саме:
розрахунки за даним договором,
здійснюються за акредитивом в
національній валюті України. Для цього
покупець відкриває в АТ „УКРЕУСІМБАНК"
безвідкличний покритий документарний
акредитив на загальну суму Договору, а
саме 105 000 000 грн. (сто п'ять мільйонів
гривень 00 коп.). АТ „БРОКБІЗНЕСБАНК"
авізуючий та виконуючий Банк-емітент
забезпечує наявність покриття по
акредитиву в повній сумі акредитиву на
рахунку у Виконуючому банку. Строк дії
акредитиву - до 15 грудня 2013 року
(включно).

Згідно із п. п. 11.1, 11.2 договору
передбачено, що договір набирає
чинності із дати підписання його
сторонами та діє до 31 грудня 2013р., а в
частині розрахунків та поставки товару
- до повного виконя сторонами своїх
зобов'язань. Умови договору можуть
змінюватися за письмовим погодженням
сторін.

Постачальник підтверджує, що він
безпосередньо придбав товар у
сільськогосподарського
підприємства-виробника відповідно до
положень п.15 Розділу XX Податкового
кодексу України. Якщо в подальшому
виявиться, що така інформація не
відповідає дійсності і внаслідок чого
до покупця буде застосовано санкції з
боку державних органів (нарахування
податкових зобов'язань, штрафів та т.п.),
Постачальник зобов'язується
відшкодувати покупцю суми сплачених
покупцем податкових зобов'язань,
штрафів та збитків (п.п.11.11 договору).

Відповідно до п. п. 11.14 сторони
підтверджують, що: їхні представники
мають усі необхідні повноваження на
укладення, підписання та виконання
умов цього договору, а також вчинення
всіх дій. що передбачені ним або
зумовлені ним; повністю розуміють
умови і термінологію цього договору.
Договір відповідає їх інтересам та
реальній домовленості; штрафні
санкції, що передбачені ним договором,
є прийнятними для обох сторін.

На виконання вказаного договору
позивачем проведені поставки товару в
обсязі 19 607,30 т. на загальну суму 67 838
624,84 грн., що підтверджується Реєстром
проведених поставок за період з 13.10.2013р.
по 12.11.2013р.

Відповідно до довідки позивача від
23.12.2013р. вих.№728 станом на 23.12.2013р.
позивачем поставлено відповідачу 26
392,350 тонн сої.

04.10.2013р. позивач звернувся до
відповідача із листом за вих.№428,
згідно якого просив переглянути строки
поставки шляхом відстрочення термінів
поставки та їх об'ємів, підписавши
додатковий договір.

Оскільки відповідач вимоги щодо
підписання додатку до договору не
виконав, позивач звернувся до суду із
позовом, згідно якого просив
зобов'язати ПАТ „Державна
Продовольчо-Зернова Корпорація
України" укласти додаткову угоду до
договору поставки №S001HML-S про зміну п.3.2
- строків поставки товару у
відповідності до проекту договору.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
вивчивши матеріали справи, наявні в ній
докази, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, Рівненський апеляційний
господарський суд прийшов до висновку
про наступне:

Відповідно до приписів ст.638 ЦК України,
ст.180 ГК України, господарський договір
вважається укладеним, якщо між
сторонами у передбачених законом
порядку та формі досягнуто згоди щодо
усіх істотних умов.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що
відповідно до ст.6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу України,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст.525 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами. Зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином
(ст.599 ЦК України).

Із матеріалів справи вбачається, що
позивачем заявлено вимогу про
зобов'язання відповідача укласти
додаткову угоду до договору поставки
№S001HML-S про зміну п.3.2 - строків поставки
товару у відповідності до проекту
договору.

При цьому, позивач просив викласти п.3.2
договору поставки №S001HML-S від 07.08.2013р.,
змінивши умови договору щодо строків
поставки товару в запропонованій
редакції: „товар поставляється
партіями протягом періоду вказаного в
специфікаціях до цього договору, проте
в будь-якому випадку не пізніше 15
грудня 2013 року (включно). При цьому, не
менш ніж 20 000 (двадцять тисяч) тон сої
Постачальник повинен поставити не
пізніше 01 грудня 2013 року. Решта товару,
а саме: 10 000 тон повинна бути поставлена
не пізніше до 15 грудня 2013 року.

Обґрунтовуючи необхідність внесення
таких змін до договору поставки №S001HML-S,
позивач посилався на те, що
сільськогосподарські підприємства -
виробники товару звернулись до
позивача із пропозиціями про
відстрочення строку поставки товару на
більш пізній термін по причині вкрай
важких погодних умов.

Колегія суддів погоджується з судом
першої інстанції, що такі доводи
позивача слід оцінювати критично та до
уваги не приймаються, зважаючи на таке.

Згідно ст.617 ЦК України особа, яка
порушила зобов'язання, звільняється
від відповідальності за порушення
зобов'язання, якщо вона доведе, що це
порушення сталося внаслідок випадку
або непереборної сили. Не вважається
випадком, зокрема, недодержання своїх
обов'язків контрагентом боржника,
відсутність на ринку товарів,
потрібних для виконання зобов'язання,
відсутність у боржника необхідних
коштів.

При здійсненні своїх прав особа
зобов'язана утримуватися від дій, які
могли б порушити права інших осіб,
завдати шкоди довкіллю або культурній
спадщині, (ч.2 ст.13 ЦК України).

Згідно ч.3 ст.13 ЦК України не
допускаються дії особи, що вчиняються з
наміром завдати шкоди іншій особі, а
також зловживання правом в інших
формах.

Як визначено ст.654 ЦК України зміна або
розірвання договору вчиняється в такій
самій формі, що й договір, що змінюється
або розривається, якщо інше не
встановлено договором або законом чи
не випливає із звичаїв ділового
обороту.

Згідно зі ст.651 ЦК України зміна або
розірвання договору допускається лише
за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом. Істотним є таке
порушення стороною договору, коли
внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору.

Відповідно до ч.1 ст.652 ЦК України у разі
істотної зміни обставин, якими сторони
керувалися при укладенні договору,
договір може бути змінений або
розірваний за згодою сторін, якщо інше
не встановлено договором або не
випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони
змінилися настільки, що, якби сторони
могли це передбачити, вони не уклали б
договір або уклали б його на інших
умовах.

Положеннями ч.2 ст.652 ЦК України
передбачено, що якщо сторони не досягли
згоди щодо приведення договору у
відповідність з обставинами, які
істотно змінились, або щодо його
розірвання, договір може бути
розірваний, а з підстав, встановлених
частиною четвертою цієї статті, -
змінений за рішенням суду на вимогу
заінтересованої сторони за наявності
одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони
виходили з того, що така зміна обставин
не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами,
які заінтересована сторона не могла
усунути після їх виникнення при всій
турботливості та обачності, які від неї
вимагалися;

3) виконання договору порушило б
співвідношення майнових інтересів
сторін і позбавило б заінтересовану
сторону того, на що вона розраховувала
при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового
обороту не випливає, що ризик зміни
обставин несе заінтересована сторона.

Зміна договору у зв'язку з істотною
зміною обставин допускається за
рішенням суду у виняткових випадках,
коли розірвання договору суперечить
суспільним інтересам або потягне для
сторін шкоду, яка значно перевищує
затрати, необхідні для виконання
договору на умовах, змінених судом.

Господарський суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку, що позивач
не довів належними доказами істотну
зміну обставин, якими сторони
керувались при укладенні договору
поставки №S001HML-S від 07.08.2013р., а також
наявність одночасно визначених
законом умов для зміни договору.

Колегія суддів вважає, що на час
укладення договору сторони досягли
згоди щодо усіх істотних умов договору
із врахуванням того, що позивач (як
постачальник) „підтверджує, що він
безпосередньо придбав товар у
сільськогосподарського
підприємства-виробника" (п.п.11.11
договору), а відтак ризик відсутності
товару у позивача як постачальника на
дату підписання договору покладається
на нього і є складовою частиною
підприємництва.

Судом також встановлено, що на
виконання договору, станом на 23.12.2013р.,
позивачем поставлено відповідачу 26
392,350 тонн сої.

Із врахуванням вищенаведеного,
позивачем не подано належних та
достатніх доказів на підтвердження
внесення відповідних змін до договору
поставки №S001HML-S від 07.08.2013р. в
примусовому порядку. Аналогічної
позиції дотримується і Вищий
господарський суд України у постановах
від 25.12.2013р. по справі №913/1441/13, від
11.12.2013р. №901/1687/13.

Також колегія суддів погоджується з
висновком місцевого господарського
суду з врахуванням ч.2 ст. 16 Цивільного
кодексу України та ч.2 ст. 20
Господарського кодексу України, що
безпідставними є твердження
відповідача про те, що позивачем при
зверненні із даним позовом неправильно
обрано спосіб захисту порушеного
права, оскільки позивач просить суд
зобов'язати відповідача укласти
додаткову угоду до договору поставки
№S001HML-S про зміну п.3.2 - строків поставки
товару у відповідності до проекту
договору.

Виходячи із предмету заявленого
позову, судом встановлено, позивач
фактично просить внести зміни до п.3.2
щодо строків поставки товару шляхом
укладання додаткової угоди до договору
поставки №S001HML-S, а відтак - змінити
умови вже укладеного між сторонами
діючого договору поставки №S001HML-S.

Згідно ч.4,5 ст.188 ГК України - у разі, якщо
сторони не досягли згоди щодо зміни
(розірвання) договору або у разі
неодержання відповіді у встановлений
строк з урахуванням часу поштового
обігу, заінтересована сторона має
право передати спір на вирішення суду.
Якщо судовим рішенням договір змінено
або розірвано, договір вважається
зміненим або розірваним з дня набрання
чинності даним рішенням, якщо іншого
строку набрання чинності не
встановлено за рішенням суду.

Оскільки одним із способів захисту
прав та інтересів особи такий спосіб
захисту як зміна правовідношення, суд
вправі захистити порушене право шляхом
зміни умов договору в запропонованій
позивачем редакції.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до ст.43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, доводи скаржника
зазначені в апеляційній скарзі,
апеляційним судом не визнаються
такими, що можуть бути підставою згідно
ст.104 Господарського процесуального
кодексу України для скасування чи
зміни оскаржуваного рішення, тому суд
відповідності до норм матеріального та
процесуального права і його слід
залишити без змін, а апеляційну скаргу -
без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 33, 43, 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Рівненський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача публічного
акціонерного товариства «Шепетівська
реал база хлібопродуктів» на рішення
господарського суду Хмельницької
області від 23.12.2013 року у справі №924/1412/13
- залишити без задоволення, а рішення
місцевого господарського суду - без
змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Головуючий суддя
Саврій В.А.

Суддя
Дужич С.П.

Суддя
Мамченко Ю.А.