КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2014 р. Справа№ 910/11978/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рєпіної Л.О.

суддів: Тищенко А.І.

Тарасенко К.В.

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Бобринецький завод
продтоварів" на ухвалу Господарського
суду міста Києва від 21.06.2013р. №910/11978/13
(суддя Прокопенко Л.В.)

за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
„Бобринецький завод

продтоварів"

до Антимонопольного
комітету України

про визнання недійсним
рішення та скасування рішення

Антимонопольного комітету

дослідивши та вивчивши матеріали
вправи, апеляційну скаргу, заслухавши
доповідь судді - доповідача, усні
пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста
Києва №910/11978/13 від 21.06.2013р. позовну
заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю „Бобринецький завод
продтоварів" було повернуто без
розгляду на підставі п.п.1, 3 ч.1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою
суду, позивач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати ухвалу Господарського суду
міста Києва та передати справу на
розгляд до місцевого господарського
суду.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав апеляційні вимоги,
просить ухвалу місцевого суду
скасувати.

Представник відповідача в судовому
засіданні, проти вимог, викладених в
апеляційній скарзі заперечував, просив
залишити їх без задоволення, ухвалу
суду - без змін.

Розглянувши справу за правилами
розділу ХІІ Господарського
процесуального кодексу України, суд
дійшов наступного висновку.

Як встановлено матеріалами справи, ТОВ
„Бобринецький завод продтоварів"
звернулось до господарського суду з
позовом про визнання недійсним рішення
АМКУ.

21.06.2013р., повертаючи позовну заяву без
розгляду, господарський суд виходив з
того, що позовна заява підписана
неуповноваженою особою, копії доказів,
дадоних до позовної заяви не
відповідають вимогам, передбаченим ст.
36 ГПК України.

Заперечуючи проти ухвали суду, позивач
посилається на помилковість висновків
господарського суду.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Це стосується
позивача, який повинен доказати факти,
на підставі яких пред'явлено позов, а
також відповідача, який має можливість
доказувати факти, на підставі яких він
будує заперечення проти позову.

Недодержання вимог статей 54, 56 та
пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК
щодо форми, змісту і додатків до
позовної заяви тягне за собою наслідки,
передбачені статтею 63 ГПК. Так, позовна
заява підлягає поверненню без
розгляду, якщо позивачем не вказано
повне найменування сторін та їх
поштових адрес, або позовну заяву
підписано не уповноваженою належним
чином особою чи особою, посадове
становище якої не вказано, або прокурор
не зазначив орган, уповноважений
здійснювати відповідні функції
держави у спірних відносинах, або
позовна заява не підписана позивачем.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" письмові докази
подаються в оригіналі або в належним
чином засвідченій копії (стаття 36 ГПК).
Якщо документи, які мають значення для
правильного вирішення спору, і підписи
на них виготовлені стороною за
допомогою будь-яких технічних засобів,
то такі документи повинні прийматись
господарським судом як письмові
докази, досліджуватись та оцінюватись
за загальними правилами ГПК. Подані
сторонами копії документів,
виготовлені з використанням технічних
засобів (фотокопії тощо), засвідчуються
підписом особи, яка їх виготовила або
яка перевірила їх на відповідність
оригіналам, із зазначенням її прізвища,
ініціалів та посади (якщо вона є
посадовою особою) та з прикладенням
печатки (за її наявності).

Якщо подані копії документів, у тому
числі виготовлені з використанням
технічних засобів, викликають сумніви,
господарський суд може витребувати
оригінали цих документів, у тому числі
для огляду в судовому засіданні з
наступним поверненням цих оригіналів
особі, яка їх подала.

У застосуванні положень пункту 1
частини першої статті 63, а також пункту
1 частини першої статті 81 ГПК України у
випадках, коли позовну заяву підписано
особою, яка не має права її підписувати,
слід мати на увазі таке.

Якщо господарський суд має сумніви
стосовно наявності у особи, яка
підписала позовну заяву, відповідних
повноважень, він у процесі підготовки
справи до судового розгляду витребує у
позивача докази на підтвердження таких
повноважень. У разі їх неподання суд
виносить ухвалу про залишення позову
без розгляду. Якщо позовну заяву
підписано особою на підставі виданої
їй довіреності, до заяви має бути
додано оригінал або належно завірену
копію такої довіреності. У разі коли до
позовної заяви, підписаної
представником позивача, не додано
оригіналу або належно завіреної копії
довіреності, але в цій заяві вміщено
посилання на номер і дату довіреності,
то господарський суд, приймаючи заяву
до розгляду, витребує у позивача таку
довіреність, а в разі її неподання
виносить ухвалу про залишення позову
без розгляду на підставі пункту 5
частини першої статті 81 ГПК.

З матеріалів справи вбачається, що
позовна заява підписана директором
Цвик С.С. та скріплена печаткою
Товариства.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний
господарський суд вважає апеляційну
скаргу такою, що підлягає частковому
задоволенню, а ухвала скасуванню.

Керуючись ст. ст. 99, 101 - 106 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
„Бобринецький завод продтоварів"
задовольнити, ухвалу господарського
суду № 910/11978/13 від 21.06.2013-скасувати.

Матеріали справи № 910/11978/13 повернути
господарському суду м. Києва для
розгляду

Головуючий суддя
Л.О. Рєпіна

Судді
А.І. Тищенко

К.В. Тарасенко