ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2014 року Справа №
904/4883/13

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів: головуючого судді Чус О.В. -
(доповідача),

суддів: Орєшкіна Е.В., Широбокова Л.П.

Секретар судового засідання:
Валяр М.Г.

За участю представників сторін:

від позивача: Гринько О.А., довіреність
№14-31 від 30.01.13, представник;

представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином.

Розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" на рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 14.01.14р. у справі №904/4883/13

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства теплових
мереж "Криворіжтепломережа"

про стягнення 1 277 968,24 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 16.07.2013
року (суддя Соловйова А.Є.) позов
задоволено частково. Стягнуто з
відповідача на користь позивача 132776,04
грн. 3% річних, 274946,68 грн. збитків від
інфляції, 132776,04 грн. пені, 3595,61 грн.
штрафу, судовий збір. В іншій частині
позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
24.09.2013 року рішення суду залишене без
змін.

Постановою Вищого господарського суду
України від 14.11.2013р. касаційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
НАК "Нафтогаз України" задоволено
частково. Скасовано рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 16 липня 2013 року та
постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
24.09.2013 року в частині зменшення розміру
стягуваної суми пені та 7% штрафу до 25%
та 1% відповідно від їх заявленої суми
та стягнення з відповідача на користь
позивача 132776,04 грн. пені та 3595,61 грн.
штрафу і в цій частині справу
направлено на новий розгляд до
господарського суду Дніпропетровської
області в іншому складі суддів.

В решті постанову
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 24.09.2013 року та
рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 16.07.2013
року в цілому залишено без змін.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 14.01.14р.
позов в частині стягнення пені та 7%
штрафу задоволено частково. Стягнуто з
комунального підприємства теплових
мереж "Криворіжтепломережа", м. Кривий
Ріг, на користь публічного
акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України", м.Київ, 265 552 грн. 09
коп. - пені, 179 780 грн. 91 коп. - 7% штрафу. В
решті стягнення суми пені та 7% штрафу
відмовлено.

Не погодившись з оскарженим рішенням,
позивач звернувся до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції в
частині зменшення розміру пені та
штрафу, прийняти нове, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Скаржник в апеляційній скарзі
зазначає, що судом першої інстанції
рішення прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
при неповному з'ясуванні обставин
справи, визнанні встановленими
недоведених обставин, що мають
значення для справи, невідповідності
висновків, викладених в рішенні суду,
обставинам справи. Скаржник вважає, що
в оскаржуваному рішенні в частині
зменшення пені місцевий господарський
суд не врахував жодного аргументу,
доводу чи доказу позивача, не визначив
мотиви такого неврахування. Позивач
вказує на те, що відповідачем не було
надано доказів винятковості обставин
для зменшення розміру пені, а при
зменшені розміру пені судом не
враховано інтереси позивача.

Відповідач відзив на апеляційну
скаргу не надав, надіслав клопотання
щодо розгляду справи без участі
представника.

Враховуючи те, що наявні у справі
докази дозволяють розглянути скаргу по
суті, колегія суддів вважає за можливе
задовольнити клопотання відповідача
та розглянути спір за відсутністю його
представника.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши доводи
апеляційної скарги, матеріали справи
та перевіривши відповідність
оскаржуваного рішення нормам діючого
законодавства, колегія суддів вважає,
що рішення суду першої інстанції не
підлягає скасуванню, а апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
25.01.2012р. між Національною акціонерною
компанією "Нафтогаз України"
(продавець) та комунальним
підприємством теплових мереж
"Криворіжтепломережа" (покупець)
укладено договір №01/12 БО-33 про
закупівлю природного газу.

Відповідно до п.1.1 вказаного договору,
продавець зобов'язався поставити
покупцеві імпортований природний газ
(за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00,
ввезеного на митну територію України
ПАТ "Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України"), далі - газ, а
покупець зобов'язався прийняти і
оплатити природний газ в обсязі,
зазначеному у п.1.2. цього договору. Газ,
що постачається за цим договором,
використовується покупцем виключно
для вироблення теплової енергії для
потреб установ та організацій, що
фінансуються з державного та місцевого
бюджетів, а також інших суб'єктів
господарювання.

Згідно з п.3.1. договору, ціна за 1000
куб.м. природного газу становить 3 509,00
грн. без урахування ПДВ, збору у вигляді
цільової надбавки до затвердженого
тарифу на природний газ, тарифів на
транспортування, розподіл і постачання
природного газу, крім того: збір у
вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ -
2%; податок на додану вартість за
ставкою - 0%.

Крім того, тариф на
транспортування природного газу
магістральними та розподільними
трубопроводами - 305,60 грн., крім того ПДВ
- 61,12 грн., всього з ПДВ - 366,72 грн. До
сплати за 1000 куб.м. природного газу -
3884,78 грн., крім того ПДВ - 61,12 грн., всього
з ПДВ - 3 945,90 грн.

Оплата за газ здійснюється покупцем
виключно грошовими коштами шляхом 100%
поточної оплати протягом місяця
поставки газу. Остаточний розрахунок
за фактично переданий газ здійснюється
до 14-го числа місяця наступного за
місяцем поставки газу (п.4.1. договору).

Термін поставки газу з 1 січня 2012 року
по 31 грудня 2012 року включно (п.5.1.
договору).

На виконання умов договору про
закупівлю природного газу позивачем
в період січнь-липнь 2012 року
поставлено відповідачу природний газ
в обсязі 42 443,851 тис. куб.м. на загальну
суму 167 716 529,99грн., що
підтверджується актами
приймання-передачі природного газу:
від 31.01.2012р. за січень на суму 16 532 074,10
грн.; від 31.01.2012р. за січень на суму
28 630 823,00 грн.; від 29.02.2012р. за лютий на
суму 40 467 836,42 грн.; від 29.02.2012р. за лютий
на суму 21 660 015,80грн.; від 31.03.2012р. за
березень на суму 32 658 923,99 грн.; від
31.03.2012р. за березень на суму 11 019 146,71
грн.; від 30.04.2012р. за квітень на суму 7 049
200,41 грн.; від 30.04.2012р. за квітень на суму
1714655,34 грн.; від 31.05.2012р. за травень на
суму 2 990 964,58 грн.; від 31.05.2012р. за травень
на суму 1 553 721,80 грн.; від 30.06.2012р. за
червень на суму 43 953,39 грн.; від 30.06.2012р.
за червень на суму 1 849 597,22 грн.; від
31.07.2012р. за липень на суму 1 335 018,63 грн.;
від 31.07.2012р. за липень на суму 210 958,60 грн.

Відповідно до умов договору відповідач
мав оплатити поставлений природний газ
в січні 2012 року (45 162 897,10 грн.) - в
строк до 14.02.2012р. включно; в лютому 2012
року (62 127 852,22 грн.) - в строк до 14.03.2012р.
включно; в березні 2012 року (43 678 070,70
грн.) - в строк до 14.04.2012р. включно; в
квітні 2012 року (8 763 855,75 грн.) - в строк
до 14.05.2012р. включно; в травні 2012 року (4
544 686,38 грн.) - в строк до 14.06.2012р. включно;
в червні 2012 року (1 893 550,61 грн.) - в строк
до 14.07.2012р. включно; в липні 2012 року (1 545
977,23 грн.) - в строк до 14.08.2012р.

Оплату за поставлений природний газ
відповідачем здійснено з порушенням
строку, передбаченого договором, що
підтверджується випискою по рахунку
36-1-08-8-2, договір "01/12 БО-33" з 01.01.2012 по
31.03.3013.

За умовами ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, ч. 1 ст. 530
Цивільного кодексу України та ст. 193
Господарського кодексу України,
цивільні та господарські зобов'язання
мають бути виконані належним чином і у
встановлений договором строк, а
одностороння відмова від виконання
зобов'язань не допускається, крім
випадків, передбачених законом.

Постановою Вищого господарського суду
України від 14.11.2013р. касаційну скаргу
ПАТ НАК "Нафтогаз України" задоволено
частково. Скасовано рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 16.07.2013р. та постанову
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 24.09.2013 р. в
частині зменшення розміру стягуваної
суми пені та 7% штрафу до 25% та 1%
відповідно від їх заявленої суми та
стягнення з відповідача на користь
позивача 132776,04 грн. пені та 3595,61 грн.
штрафу і в цій частині справу
направлено на новий розгляд до
господарського суду Дніпропетровської
області в іншому складі суддів.

В решті постанову
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 24.09.2013 року та
рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 16.07.2013
року в цілому залишено без змін.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 14.01.14р.
позов в частині стягнення пені та 7%
штрафу задоволено частково. Стягнуто з
комунального підприємства теплових
мереж "Криворіжтепломережа", м. Кривий
Ріг, на користь публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз
України", м. Київ, 265 552 грн. 09 коп. - пені,
179 780 грн. 91 коп. штрафу. В решті
стягнення 50% суми пені та штрафу
відмовлено.

У відповідності із ч. 1 ст. 216
Господарського кодексу України,
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

З огляду на положення ч. 1 ст. 230
Господарського кодексу України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

В силу положень ст. 611 Цивільного
кодексу України у разі порушення
зобов'язання наступають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

Згідно вимог ст.. 625 Цивільного
кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним
грошового зобов'язання. Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь прострочений час, а
також 3% річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Так, згідно з п. 7.3. договору, за
порушення покупцем строків оплати за
поставлений природний газ, позивач
просить стягнути з відповідача пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла в період, за який
сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення платежу у розмірі 531 104,17
грн., а за прострочення понад 30 днів
додатково сплатити штраф в розмірі 7%
від суми простроченого платежу, що
складає 359 561,81 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного
кодексу України розмір неустойки може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує розмір збитків, та
за наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Пунктом 2.4 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань» №14 від
17.12.2013р. встановлено, що розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням господарського суду (частина
третя статті 551 ЦК України, стаття 233 ГК
України, пункт 3 статті 83 ГПК). У
вирішенні пов'язаних з цим питань
господарському суду слід враховувати
викладене в підпункті 3.17.4 підпункту 3.17
пункту 3 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011 N
18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" (з подальшими
змінами), а також в абзацах першому -
четвертому пункту 9 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
17.05.2011 N 7 "Про деякі питання практики
застосування розділу XII Господарського
процесуального кодексу України" (з
подальшими змінами). Судовий збір в
разі зменшення судом розміру пені
покладається на відповідача повністю,
без урахування зменшення такого
розміру.

Згідно з п. 3.17.4. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" №18 від 26.12.2011,
вирішуючи, в тому числі й з власної
ініціативи, питання про зменшення
розміру неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання (пункт 3 статті
83 ГПК), господарський суд повинен
об'єктивно оцінити, чи є даний випадок
винятковим, виходячи з інтересів
сторін, які заслуговують на увагу,
ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

При вирішенні питання щодо
зменшення розміру нарахованих до
стягнення пені та штрафу господарським
судом правомірно були прийняті до
уваги обставини винятковості даного
випадку.

Дослідивши майновий стан
відповідача та інші обставини
господарським судом встановлено, що
відповідач є комунальною установою,
фінансування якої залежить від
розрахунку споживачів за послуги
теплопостачання, які надає відповідач,
і прострочка в оплаті заборгованості
виникла у зв'язку із неповними та
несвоєчасними розрахунками
споживачів; природний газ за договором
№01/12-БО-33 від 25.01.2012р. постачався
виключно для виробництва теплової
енергії, яка споживалася бюджетними
установами та організаціями та іншими
споживачами. Господарським судом також
враховано низьку платоспроможність
населення, яке звільнено від сплати
пені та штрафу за несвоєчасні
розрахунки за комунальні послуги та
надані відповідачем докази щодо
постійного вжиття заходів, спрямованих
на стягнення зі споживачів в судовому
та примусовому порядку заборгованості
за отриману теплову енергію (а.с.83-85).

Відмовляючи у задоволенні
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає за необхідне зазначити, що
позивачем не надано належних в
розумінні статей 32,34,36 Господарського
процесуального кодексу України
доказів отримання будь-яких збитків в
результаті несвоєчасної оплати
відповідачем вартості поставленого
природного газу.

Аналогічна правова позиція
викладена в постановах Вищого
господарського суду України по справі
№904/4874/13 від 19.02.2014р., №901/2490/13 від 19.03.14р.,
№904/5255/13 від 27.03.2014р., №904/4874/13 від 20.03.14р.,
№910/15198/13 від 19.03.14р., №906/1557/13 від 27.02.14р.,
№904/5327/13 від 27.02.14р., №5013/1716/12 від 06.03.14р.

З огляду на викладене, колегія
суддів приходить висновку, що суд
першої інстанції правомірно визнав за
можливе зменшити розмір пені та
штрафу, а тому доводи скаржника,
викладені в апеляційній скарзі, судова
колегія вважає необґрунтованими,
оскільки вони спростовуються наявними
у справі матеріалами і не відповідають
вимогам діючого законодавства, що
регулює дані правовідносини. Суд
вважає, що оскаржуване судове рішення
слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського
процесуального кодексу України,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 14.01.14р. у
справі №904/4883/13 залишити без змін.

Постанову апеляційної інстанції
може бути оскаржено у касаційному
порядку до Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови складено 31.03.2014
року

Головуючий суддя
О.В. Чус

Суддя
Е.В. Орєшкіна

Суддя
Л.П. Широбокова