ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2014 року Справа № 3/218

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді
Прокопанич Г.К.

суддів
Алєєвої І.В.

Євсікова О.О.

за участю представників:

Позивача: Бугая В.М. - директора;

Відповідача -1: Бузівської Н.М., дов. №
09-18/3579 від 26.12.2013 року;

Відповідача -2: не з'явився;

Третьої особи: не з'явився;

розглянувши касаційну скаргу
публічного акціонерного товариства
"Металургійний комбінат "Азовсталь" на
рішення господарського суду Донецької
області від 26.09.2013 року та постанову
Донецького апеляційного
господарського суду від 19.02.2014 року

у справі № 3/218 господарського суду
Донецької області

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Кадрове агентство
"Азов персонал Сервіс"

до відповідача -1 публічного
акціонерного товариства
"Металургійний комбінат "Азовсталь"

відповідача -2 товариства з обмеженою
відповідальністю "Ейч Ар Гарант"

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - товариства з
обмеженою відповідальністю "Наір
Сервіс"

про зобов'язання прийняти надані
послуги та стягнення 2 657 192,93 грн.

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2011 року товариство з обмеженою
відповідальністю "Кадрове агентство
"Азов персонал Сервіс" звернулось до
господарського суду Донецької області
з позовом до публічного акціонерного
товариства "Металургійний комбінат
"Азовсталь", просило зобов'язати
відповідача прийняти надані в період з
26.04.2011 року до 04.05.2011 року послуги по
підбору персоналу шляхом підписання та
засвідчення печаткою акта № ОУ-073 від
10.05.2011 року та стягнути 2 772 473,94 грн.
боргу за зазначені послуги (т. 1, а.с. 2-3).

Ухвалою до господарського суду
Донецької області від 12.01.2012 року
залучено до участі у справі в якості
другого відповідача товариство з
обмеженою відповідальністю "Ейч Ар
Гарант" (т. 2, а.с. 143).

Ухвалами господарського суду
Донецької області від 24.01.2012 року у
справі призначалась судово-економічна
експертиза та зупинялось провадження у
справі (т. 2, а.с. 147, 148).

Рішенням господарського суду
Донецької області від 26.03.2012 року позов
задоволено частково. Стягнуто з
публічного акціонерного товариства
"Металургійний комбінат "Азовсталь" 2 657
192,93 грн. В іншій частині позову
відмовлено. У задоволенні позовних
вимог до товариства з обмеженою
відповідальністю "Ейч Ар Гарант"
відмовлено (т. 3, а.с. 112-114).

Постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 11.07.2012 року
рішення господарського суду Донецької
області від 26.03.2012 року змінено в
частині стягнення витрат на проведення
експертизи у розмірі 5 795,94 грн. В іншій
частині рішення господарського суду
Донецької області від 26.03.2012 року
залишено без змін (т. 4, а.с. 67-72).

Постановою Вищого господарського суду
України від 21.11.2012 року рішення
господарського суду Донецької області
від 26.03.2012 року та постанову Донецького
апеляційного господарського суду від
11.07.2012 року скасовано, справу передано
на новий розгляд до місцевого
господарського суду (т. 4, а.с. 183-185).

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 07.02.2013 року зупинялось
провадження у справі до вирішення
пов'язаної з нею справи № 905/269/13-г (т. 7,
а.с. 106-107).

При новому розгляді позивач заявою про
зменшення позовних вимог від 23.07.2013
року відмовився від вимог в частині
зобов'язання прийняти надані послуги
та просив стягнути з публічного
акціонерного товариства
"Металургійний комбінат "Азовсталь" 2 657
192,93 грн. (т. 7, а.с. 168-169).

Ухвалою до господарського суду
Донецької області від 30.07.2013 року
залучено до участі у справі в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача товариство з
обмеженою відповідальністю "Наір
Сервіс" (т. 7, а.с. 209-210).

Рішенням господарського суду
Донецької області від 26.09.2013 року
(головуючий Осадча А.М., судді Кучерява
О.О., Сич Ю.В.), залишеним без змін
постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 19.02.2014 року
(головуючий Чернота Л.Ф., Діброва Г.І.,
Шевкова Т.А.) (т. 8, а.с. 145-148) припинено
провадження у справі в частині вимог
про зобов'язання прийняти надані в
період з 26.04.2011 року до 04.05.2011 року
послуги по підбору персоналу шляхом
підписання та засвідчення печаткою
акту № ОУ-073 від 10.05.2011 року на суму 2 772
473,94 грн. Позов задоволено частково.
Стягнуто з публічного акціонерного
товариства "Металургійний комбінат
"Азовсталь" 2 657 192,93 грн. Вирішено
питання розподілу судових витрат. У
задоволенні позовних вимог до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Ейч Ар Гарант"
відмовлено (т. 7, а.с. 244-249).

Оскаржені судові акти мотивовано
встановленням факту надання позивачем
з 26.04.2011 року до 04.05.2011 року публічному
акціонерному товариству
"Металургійний комбінат "Азовсталь"
послуг за договором № 7 від 01.08.2009 року
та несплату останнім вартості таких
послуг.

Не погодившись з прийнятими судовими
рішеннями, публічне акціонерне
товариство "Металургійний комбінат
"Азовсталь" звернулось до Вищого
господарського суду України з
касаційною скаргою, просило оскаржені
судові акти скасувати та прийняти нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити (т. 8, а.с. 158-163).

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 04.03.2014 року касаційну
скаргу публічного акціонерного
товариства "Металургійний комбінат
"Азовсталь" прийнято до провадження та
призначено до розгляду на 31.03.2014 року,
зупинено виконання постанови
Донецького апеляційного
господарського суду від 19.02.2014 року у
справі № 3/218 до закінчення перегляду
справи в порядку касації (т. 8, а.с. 156-157).

Розпорядженням секретаря першої
судової палати № 02-05/103 від 28.03.2014 року
сформовано колегію суддів у складі:
головуючий суддя Прокопанич Г.К.
(доповідач), судді Алєєва І.В., Євсіков
О.О.

У судове засідання 31.03.2014 року
представники відповідача - товариства
з обмеженою відповідальністю "Ейч Ар
Гарант", третьої особи - товариства з
обмеженою відповідальністю "Наір
Сервіс" не з'явились, причин неявки суду
не повідомили.

Відповідно до абз. 1 п. 3.9.2 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Стаття 22 Господарського
процесуального кодексу України
зобов'язує сторони добросовісно
користуватись належними їм
процесуальними правами. Оскільки явка
в судове засідання представників
сторін - це право, а не обов'язок, справа
може розглядатись без їх участі, якщо
нез'явлення цих представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
відкладає в межах строків,
встановлених статтею 69 цього Кодексу
розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність у судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.

З врахуванням вищенаведеного судова
колегія визнала за можливе розглянути
справу у відсутність представників
відповідача - товариства з обмеженою
відповідальністю "Ейч Ар Гарант",
третьої особи - товариства з обмеженою
відповідальністю "Наір Сервіс".

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи, вислухавши представників
позивача - товариства з обмеженою
відповідальністю "Кадрове агентство
"Азов персонал Сервіс", відповідача -
публічного акціонерного товариства
"Металургійний комбінат "Азовсталь",
обговоривши доводи касаційної скарги,
дослідивши правильність застосування
господарськими судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права
вважає, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з огляду на
наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України визначено, що, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 1117 Господарського
процесуального кодексу України
переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 01.08.2009 року між
відкритим акціонерним товариством
"Металургійний комбінат "Азовсталь" та
товариством з обмеженою
відповідальністю "Кадрове агентство
"Азов персонал Сервіс" було укладено
договір про надання послуг з надання
персоналу № 7, відповідно до умов якого
виконавець зобов'язався надавати за
заявкою послуги з надання замовнику
робітників для участі у виробничому
процесі, управлінні виробництвом або
для виконання інших функцій, пов'язаних
з виробництвом та (або) реалізацією
продукції в період, час та на умовах,
визначених цим договором.
Кваліфікаційні вимоги до робітників
визначаються замовником в письмовій
заявці, направленій на адресу
виконавця за формою, визначеною в
додатку № 1 до договору. Характер
виконуваних робітниками функцій
визначається дорученнями замовника в
межах їх професійної кваліфікації (т. 1,
а.с. 152-158).

Пунктами 3.2.1, 3.2.2, 3.2.3 (в редакції
додаткової угоди № 1 від 01.11.2009 року), 3.2.4
договору передбачено зобов'язання
виконавця на підставі письмової заявки
замовника здійснювати підбір,
оформлення трудових або договірних
відносин та направлення замовнику
робітників, кваліфікаційні та медичні
вимоги до яких обумовлені в заявці
замовника. Виконавець зобов'язаний
протягом 7 робочих днів з моменту
отримання виконати заявку у
відповідності з умовами договору або
протягом 5 робочих днів з дати
отримання заявки надати свої письмові
обґрунтування неможливості виконання
заявки або її частини у вказаний строк.
Виконавець зобов'язаний: замінити
конкретну фізичну особу з переліку
наданих робітників протягом 7 робочих
днів у разі відсутності робітника на
робочому місці з причини хвороби,
відпустки, розірвання трудових або
договірних відносин з ініціативи
робітника, а також в інших випадках
відсутності робітника, які не залежать
від виконавця; надавати замовнику
копії документів, які підтверджують
кваліфікацію та досвід роботи
робітників, а також копії документів
про проходження ними медичного огляду;
здійснювати наданим робітникам
виплату заробітної плати та інших
винагород, передбачених
законодавством; здійснювати
розрахунок, нарахування та виплату
податків та інших обов'язкових
платежів в бюджети всіх рівнів, які
нараховуються у зв'язку з виплатою
заробітної плати та інших винагород
робітникам у відповідності з діючим
законодавствам України; замінити
конкретну фізичну особу із переліку
наданих робітників протягом 7 робочих
днів у разі одержання від замовника
мотивованої вимоги про заміну
робітника, який не відповідає
заявленій кваліфікації та стану
здоров'я, а також у разі відсутності у
робітника документу, необхідного за
законодавством України для виконання
функцій, вказаних в заявці замовника, у
відповідності з п. 4.1.9 цього договору.

Пунктом 3.1.11 договору передбачено
обов'язок замовника протягом 2 робочих
днів після оформлення виконавцем акту
надання послуг за звітний період
підписати вказаний акт або в цей строк
надати мотивовані заперечення про
неможливість підписання акту.

Пунктом 3.1.9 договору встановлено
обов'язок замовника оплатити надані
виконавцем послуги у повному обсязі та
у строки, передбачені цим договором.

Розділом 5 договору встановлена
вартість послуг.

Згідно п. 5.3 договору (у редакції
додаткової угоди № 7 від 01.12.2010 року)
сторонами два рази на місяць
складаються акти за формою вказаною в
додатку № 2, на підставі яких
складається та підписується акт
надання послуг за формою вказаною в
додатку № 3.

Пунктом 5.3.1 договору передбачено, що
обов'язок по складанню акту наданих
послуг покладено на виконавця (пункт
5.3.1 договору).

Відповідно до п. 5.3.2 договору (у
редакції додаткової угоди № 7 від 01.12.2010
року) за результатами фактично наданих
послуг виконавець зобов'язаний надати
замовнику не пізніше відповідно 10 або 25
числа місяця, за який здійснюється
оплата (у тому числі залишок виплати за
попередній місяць), із супровідним
листом та переліком доданих документів
акт наданих послуг, а замовник
зобов'язаний протягом 2 робочих днів з
моменту їх отримання розглянути та у
разі відсутності зауважень - підписати,
після чого передати з супровідним
листом та переліком доданих документів
один екземпляр підписаного акту
виконавцю.

Згідно п. 5.4 договору (у редакції
додаткової угоди № 3 від 01.04.2010 року)
оплата послуг виконавця здійснюється
шляхом перерахування грошових коштів
на банківський рахунок виконавця на
підставі рахунку та підписаного акту
надання послуг протягом 5 банківських
днів від дати надання документів,
передбачених пунктом 5.3.3.

Відповідно до п. 11.1 договору він діє до
31.12.2009 року.

Згідно п. 12.6 договору будь-які угоди
та/або до доповнення/зміни до цього
договору є його невід'ємними частинами
та дійсні лише при умові, коли вони
викладені в письмовій формі та
підписані уповноваженими
представниками обох сторін.

Судами встановлено, що сторонами
укладались додаткові угоди № 1 - № 7 до
вказаного договору, якими, зокрема,
продовжували строк дії договору (т. 1,
а.с. 164-171).

Додатковою угодою № 8 від 13.04.2011 року
сторони розірвали договір № 7 від 01.08.2009
року з 15.04.2011року (т. 7, а.с. 196).

Судами попередніх інстанцій також
встановлено, що при зверненні з позовом
позивач вказував, що у період з 26.04.2011
року до 10.05.2011 року надав публічному
акціонерному товариству
"Металургійний комбінат "Азовсталь"
послуги з надання персоналу на суму 2 772
473,94 грн., що підтверджує актом про
надання послуг з надання персоналу №
ОУ-073 від 10.05.2011 року, який був наданий
для підписання у порядку п. 5.3.2 договору
№ 7 від 01.08.2009 року (т. 1, а.с. 8).

В додатку № 1 до акту № ОУ-073 від 10.05.2011
року зазначено, що підставою для
виконання робіт був договір № 7 від
01.08.2009 року (т. 1, а.с. 9-13).

Публічне акціонерне товариство
"Металургійний комбінат "Азовсталь"
листом № 082/1380 від 16.05.2011 року повернуло
акт № ОУ-073 від 10.05.2011 року без підпису,
вказавши, що його буде узгоджено після
погашення заборгованості за штрафними
санкціями в сумі 1 133 350 грн., нарахованих
за порушення працівниками позивача
правил пропускного і внутрішньо
об'єктового режиму публічного
акціонерного товариства
"Металургійний комбінат "Азовсталь";
відшкодування збитків у сумі 435 271,16
грн., завданих внаслідок нестачі
матеріальних цінностей в котеджі № 1 (т.
1, а.с. 44).

Відповідно до ст. 601 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог, строк виконання яких настав, а
також вимог, строк виконання яких не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги. Зарахування
зустрічних вимог може здійснюватися за
заявою однієї із сторін.

Суди попередніх інстанцій встановили,
що лист № 082/1380 від 16.05.2011року містить
інформацію не про намір здійснити
залік зустрічних однорідних вимог, а
лише про намір узгодити спірний акт,
тобто, підписати його після виконання
позивачем певних умов, а саме, сплати
штрафних санкцій та корегування суми
акту та що зазначений лист підписаний
директором з безпеки ОСОБА_5, який не
мав повноважень на вирішення питання
щодо здійснення взаємозаліку
зустрічних однорідних вимог за
зобов'язаннями підприємства.

Також судами встановлено, що рішеннями
господарського суду Донецької області
від 12.09.2011 року у справі № 37/143, від 15.09.2011
року у справі № 33/102, від 07.11.2011 року у
справі № 33/103 стягнуто з товариства з
обмеженою відповідальністю "Кадрове
агентство "Азов персонал Сервіс" на
користь публічного акціонерного
товариства "Металургійний комбінат
"Азовсталь" грошові кошти у загальній
сумі 880 297,37 грн.

Предметом позовних вимог у даних
судових справах було стягнення з
товариства з обмеженою
відповідальністю "Кадрове агентство
"Азов персонал Сервіс" штрафу в сумі 1 133
350 грн., нарахованого за порушення
працівниками товариства з обмеженою
відповідальністю "Кадрове агентство
"Азов персонал Сервіс" правил
пропускного і внутрішньо об'єктового
режиму публічного акціонерного
товариства "Металургійний комбінат
"Азовсталь"; відшкодування збитків у
сумі 435 271,16 грн., завданих внаслідок
нестачі матеріальних цінностей в
котеджі № 1.

Пунктом 1 ст. 901 Цивільного кодексу
України передбачено, що за договором
про надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного
кодексу України якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що згідно висновку
судово-економічної експертизи №
438-/24-516/25 від 05.03.2012 року товариство з
обмеженою відповідальністю "Кадрове
агентство "Азов персонал Сервіс" в
рамках виконання зобов'язань за
договором № 7 від 01.08.2009 року за актом №
ОУ-073 від 10.05.2011 року за період з 26.04.2011
року до 10.05.2011 року надало публічному
акціонерному товариству
"Металургійний комбінат "Азовсталь"
послуги на загальну суму 2 657 192,93 грн.
(без врахування послуг, які фактично
виконані, але вимоги щодо стягнення їх
вартості не заявлені) (т. 3, а.с. 8-106).

Місцевим господарським судом, з яким
погодилась і апеляційна інстанція,
прийнято зазначений висновок як
належний доказ того, що на виконання
договору № 7 від 01.08.2009 року позивачем
були надані публічному акціонерному
товариству "Металургійний комбінат
"Азовсталь" послуги з надання персоналу
у період з 26.04.2011 року до 10.05.2011 року
загальною вартістю 2 657 192,93 грн.

Вищевикладене стало підставою для
часткового задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 4 ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України
позивач вправі до прийняття рішення по
справі збільшити розмір позовних вимог
за умови дотримання встановленого
порядку досудового врегулювання спору
у випадках, передбачених статтею 5
цього Кодексу, в цій частині,
відмовитись від позову або зменшити
розмір позовних вимог.

Місцевим господарським судом
припинено провадження у справі в
частині вимог про зобов'язання
прийняти надані у період з 26.04.2011 року
до 04.05.2011 року послуги по наданню
персоналу шляхом підписання та
засвідчення печаткою акту № ОУ-073 від
10.05.2011 року, оскільки заява позивача про
відмову від позову у цій частині не
порушує прав та охоронюваних законом
інтересів інших осіб та не суперечить
законодавству.

Місцевий господарський суд, з яким
погодилась і апеляційна інстанція,
дійшов висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Ейч Ар Гарант",
оскільки зазначений відповідач не є
боржником у матеріально-правових
відносинах з яких виник спір.

Проте, висновки судів попередніх
інстанцій є передчасними.

Пунктами 1, 2 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 23.03.2012
року № 6 "Про судове рішення" роз'яснено,
що рішення з господарського спору
повинно прийматись у цілковитій
відповідності з нормами матеріального
і процесуального права та фактичними
обставинами справи, з достовірністю
встановленими господарським судом,
тобто з'ясованими шляхом дослідження
та оцінки судом належних і допустимих
доказів у конкретній справі.

Рішення господарського суду має
ґрунтуватись на повному з'ясуванні
такого: чи мали місце обставини, на які
посилаються особи, що беруть участь у
процесі, та якими доказами вони
підтверджуються; чи не виявлено у
процесі розгляду справи інших
фактичних обставин, що мають суттєве
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин; яка правова кваліфікація
відносин сторін, виходячи з фактів,
установлених у процесі розгляду
справи, та яка правова норма підлягає
застосуванню для вирішення спору.

Як зазначалось вище та встановлено
судами, згідно п. 5.4 договору № 7 від
01.08.2009 року (у редакції додаткової угоди
№ 3 від 01.04.2010 року) оплата послуг
виконавця здійснюється шляхом
перерахування грошових коштів на
банківський рахунок виконавця на
підставі рахунку та підписаного акту
надання послуг протягом 5 банківських
днів від дати надання документів,
передбачених пунктом 5.3.3.

Проте, судами попередніх інстанцій не
встановлено, чи виник у замовника
обов'язок щодо сплати послуг, наданих
виконавцем, у розумінні п. 5.4 договору
№ 7 від 01.08.2009 року (у редакції
додаткової угоди № 3 від 01.04.2010 року) без
встановлення підстав його виникнення.

Крім того, приймаючи висновок судової
експертизи у справі як належний доказ
надання позивачем послуг за договором
№ 7 від 01.08.2009 року, суди попередніх
інстанцій не врахували, що вказаний
договір сторонами було розірвано з
15.04.2011 року та не встановили, чи могли
надаватись товариством з обмеженою
відповідальністю "Кадрове агентство
"Азов персонал Сервіс" послуги в рамках
та на підставі зазначеного договору з
урахуванням положень п. 2 ст. 653
Цивільного кодексу України, якою
визначено, що у разі розірвання
договору зобов'язання сторін
припиняються.

Отже, порушивши та неправильно
застосувавши норми процесуального та
матеріального права, не з'ясувавши
повно і всебічно обставин та не
дослідивши докази, наявні в матеріалах
справи, суди першої та апеляційної
інстанцій дійшли помилкових висновків
та прийняли необгрунтовані рішення,
які підлягають скасуванню.

Згідно ч. 2 ст. 1117 Господарського
процесуального кодексу України
касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1119
Господарського процесуального кодексу
України касаційна інстанція за
результатами розгляду касаційної
скарги має право, зокрема, скасувати
рішення першої інстанції або постанову
апеляційної інстанції і передати
справу на новий розгляд, якщо суд
припустився порушень норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Справа направляється
на новий розгляд до суду апеляційної
інстанції, якщо порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи, допущені тільки цим
судом. У всіх інших випадках справа
направляється до суду першої
інстанції.

Пунктом 11 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 24.10.2011
року № 11 "Про деякі питання практики
застосування розділу XII1
Господарського процесуального кодексу
України" передбачено, що, відповідно до
частини першої статті 47 ГПК України
судове рішення приймається за
результатами обговорення усіх
обставин справи, а частиною першою
статті 43 названого Кодексу передбачено
всебічний, повний і об'єктивний розгляд
в судовому процесі всіх обставин
справи в їх сукупності. Недодержання
судом першої або апеляційної інстанції
цих норм процесуального права, якщо
воно унеможливило встановлення
фактичних обставин, які мають значення
для правильного розгляду справи, також
є підставою для скасування судового
рішення з передачею справи на новий
розгляд до відповідного суду (пункт 3
частини першої статті 1119 ГПК України),
оскільки касаційна інстанція не має
права сама встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні або постанові
місцевого чи апеляційного
господарського суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими, збирати нові
докази або додатково перевіряти
докази.

За таких обставин справа підлягає
передачі на новий розгляд, під час
якого суду необхідно врахувати
викладене, всебічно і повно перевірити
доводи, на яких ґрунтуються вимоги та
заперечення сторін, і, в залежності від
установлених обставин, вирішити спір у
відповідності з нормами матеріального
і процесуального права, що підлягають
застосуванню до наявних
правовідносин.

Керуючись ст.ст. 1117, 1119 - 11112
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства
"Металургійний комбінат "Азовсталь"
задовольнити частково.

Рішення господарського суду Донецької
області від 26.09.2013 року та постанову
Донецького апеляційного
господарського суду від 19.02.2014 року у
справі № 3/218 скасувати в частині
задоволення позовних вимог про
стягнення з публічного акціонерного
товариства "Металургійний комбінат
"Азовсталь" на користь товариства з
обмеженою відповідальністю "Кадрове
агентство "Азов персонал Сервіс"
заборгованості у розмірі 2 657 192,93 грн., 25
500 грн. судового збору, витрат за
інформаційно-технічне обслуговування
судового процесу у розмірі 113,09 грн.

Справу № 3/218 у вказаній частині
передати на новий розгляд до
господарського суду Донецької області
в іншому складі суду.

В іншій частині рішення господарського
суду Донецької області від 26.09.2013 року
та постанову Донецького апеляційного
господарського суду від 19.02.2014 року у
справі № 3/218 залишити без змін.

Головуючий суддя
Г.К. Прокопанич

Судді:
І.В. Алєєва

О.О. Євсіков