ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 року
Справа № 925/126/14

За позовом публічного акціонерного
товариства "Державна
продовольчо-зернова корпорація
України"

до фермерського господарства "Клевань"

про стягнення 2685143 грн. 71 коп.

Суддя Дорошенко М.В.

Секретар судового засідання
Сиволовська О.І.

Представники сторін:

від позивача: Костюкевич Г.В. за
довіреністю від 13.03.2014р.;

від відповідача: Клименко І.А. за
довіреністю від 06.02.2014р.

Публічне акціонерне товариство
"Державна продовольчо-зернова
корпорація України" звернулося до
господарського суду Черкаської
області з позовом та заявою про його
уточнення від 06.02.2014р. до фермерського
господарства "Клевань" про стягнення
2685143 грн. 71 коп., у тому числі: 1606500 грн.
боргу, 258800 грн. 55 коп. 24% річних за
користування чужими коштами, 16593 грн. 16
коп. пені та 803250 грн. штрафу.

Також позивач просить стягнути з
відповідача на свою користь 53702 грн. 87
коп. витрат на сплату судового збору.

В обґрунтування позову позивач вказав
на невиконання відповідачем
зобов'язання за додатковою угодою від
10.12.2013р. №1 до договору поставки зерна
майбутнього врожаю від 25.03.2013р. №К005ВІL-F
щодо повернення позивачу коштів у сумі
1606500 грн. та сплати 258800 грн. 55 коп.
процентів за користування чужими
коштами.

Ухвалою від 31.01.2014р. господарський суд
Черкаської області прийняв позовну
заяву позивача до розгляду, порушив
провадження у даній справі і призначив
її до розгляду в судовому засіданні на
12 годину 20.02.2014р. у приміщенні
господарського суду Черкаської
області.

Ухвалою від 20.02.2014р. господарський суд
Черкаської області у зв'язку з
нез'явленням представників сторін в
судове засідання, призначене на
20.02.2014р., відклав розгляд справи на 10
годину 11.03.2014р. у приміщенні
господарського суду Черкаської
області.

Ухвалою від 11.03.2014р. господарський суд
Черкаської області у зв'язку з
нез'явленням представника відповідача
в судове засідання, призначене на
11.03.2014р., відклав розгляд справи на 10
годину 25.03.2014р. у приміщенні
господарського суду Черкаської
області.

Відзив на позов станом 25.03.2014р. до
господарського суду не надійшов.

У судовому засіданні, яке відбулося
25.03.2014р. за участю представників обох
сторін, представник позивача позов
підтримав з викладених у ньому підстав,
а представник відповідача визнав позов
в частині стягнення 1606500 грн. боргу і
заперечив проти позову в частині
стягнення решти заявлених до стягнення
сум. При цьому представник відповідача
вважає, що позивач невірно визначив
період, за який підлягають нарахуванню
24% річних за користування чужими
коштами. За твердженням представника
відповідача цей період має починатися
не від дня одержання відповідачем суми
попередньої оплати за товар, а від дня,
коли товар мав бути переданий
відповідачем позивачу, а сама сума цих
процентів має становити 87675 грн. 30 коп.,
а не 258800 грн. 55 коп.

Також представник відповідача заявив
клопотання про зменшення
господарським судом відповідно до ч. 3
ст. 83 Господарського процесуального
кодексу України, ст. 233 Господарського
кодексу України і ч. 3 ст. 551 Цивільного
кодексу України розміру застосованого
позивачем штрафу з 50% до 10%, а у
грошовому виразі з 803250 грн. до 160650 грн.

Дослідивши наявні у справі письмові
докази, заслухавши пояснення
представників сторін, господарський
суд

ВСТАНОВИВ:

25 березня 2013р. публічне акціонерне
товариство "Державна
продовольчо-зернова корпорація
України", як покупець, і фермерське
господарство "Клевань", як
постачальник, уклали договір поставки
зерна майбутнього врожаю №К005ВІL-F (далі
- договір №К005ВІL-F), згідно з яким
постачальник зобов'язався у термін до
01.11.2013р. поставити покупцю 2295 метричних
тонн зерна кукурудзи 3 класу.

У пунктах 3.1 і 3.1.1 договору №К005ВІL-F його
сторони передбачили, що попередня
оплата товару здійснюється із
розрахунку ціни одиниці виміру товару
(станом на момент укладення договору),
яка складає 700 грн за одиницю виміру
товару, в тому числі ПДВ - 116 грн. 67коп.
Сума попередньої оплати становить 1606500
грн.

Відповідно до п. 4.1 договору №К005ВІL-F
покупець зобов'язався протягом 15
календарних днів з моменту набрання
чинності цим договором перерахувати
кошти попередньої оплати на поточний
рахунок постачальника за вирахуванням
грошової суми, передбаченої у п. 4.1.1
цього договору.

Пункт 4.1.1 договору №К005ВІL-F передбачає
зобов'язання покупця за дорученням
постачальника сплатити грошову суму,
яку покупець утримує із коштів,
належних до виплати постачальнику у
відповідності до п. 4.1 цього договору, у
розмірі, зазначеному у договорі
комплексного (мультиризикового)
страхування майбутнього врожаю
сільськогосподарських культур, як
страховий платіж.

Того ж дня - 25.03.2013р. товариство з
додатковою відповідальністю "Страхове
товариство "Домінанта", як страховик, і
фермерське господарство "Клевань", як
страхувальник, уклали договір
комплексного (мультиризикового)
страхування майбутнього врожаю
сільськогосподарських культур від
№МН/АК-13№0121КВ.

9 квітня 2013р. позивач на виконання
договору №К005ВІL-F за платіжним
дорученням від 08.04.2013р. №133 перерахував
відповідачу на рахунок в установі
банку 1486012 грн. 50 коп. попередньої
оплати за зерно кукурудзи 3 класу і за
платіжним дорученням від 08.04.2013р. №134
перерахував товариству з додатковою
відповідальністю "Страхове товариство
"Домінанта" на рахунок в установі банку
24097 грн. 50 коп. страхового платежу за
договором комплексного
(мультиризикового) страхування
майбутнього врожаю
сільськогосподарських культур від
25.03.2013р. №МН/АК-13№0121КВ.

10 липня 2013р. позивач на виконання
договору №К005ВІL-F за платіжним
дорученням від 09.07.2013р. №876 перерахував
товариству з додатковою
відповідальністю "Страхове товариство
"Домінанта" на рахунок в установі банку
ще 96390 грн. страхового платежу за
договором комплексного
(мультиризикового) страхування
майбутнього врожаю
сільськогосподарських культур від
25.03.2013р. №МН/АК-13№0121КВ.

Таким чином, позивач повністю виконав
свої зобов'язання за договором №К005ВІL-F
щодо сплати відповідачу попередньої
оплати у сумі 1606500 грн.

Відповідач свої зобов'язання за
договором №К005ВІL-F щодо поставки
позивачу у строк до 01.11.2013р. 2295
метричних тонн зерна кукурудзи 3 класу
не виконав.

10 грудня 2013р. публічне акціонерне
товариство "Державна
продовольчо-зернова корпорація
України" і фермерське господарство
"Клевань" додаткову угоду №1 до
договору №К005ВІL-F (далі - додаткова
угода №1), згідно з якою сторони
домовилися про розірвання договору
№К005ВІL-F.

Пункт 2 додаткової угоди №1 сторони
підтвердили, що на виконання п.п. 3.1, 3.1.1,
4.1, 4.1.1 договору №К005ВІL-F покупцем було
здійснено перерахування на користь
постачальника 1606500 грн.

У пунктах 3 та 4 додаткової угоди №1 її
сторони передбачили зобов'язання
постачальника до 16 грудня 2013 року
повернути покупцю кошти у розмірі 1606500
грн. та сплатити 24% річних за період
користування чужими коштами з 09.04.2013р.
по 10.12.2013р. у сумі 268800 грн. 55 коп.

Відповідно до п. 5 додаткової угоди №1 у
випадку порушення постачальником
грошових зобов'язань, визначених п. 3
та/або п. 4 цієї додаткової угоди,
постачальник зобов'язаний сплатити
покупцю пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми 1606500 грн.
за кожен день порушення зобов'язання.

Пунктом 6 додаткової угоди №1
встановлено, що у випадку порушення
постачальником грошових зобов'язань,
визначених п. 3 та/або п. 4 цієї
додаткової угоди більш як на 15
календарних днів, постачальник
зобов'язаний сплатити покупцю штраф у
розмірі 50% від суми 1606500 грн.

Відповідач зобов'язання за додатковою
угодою №1 щодо повернення позивачу
коштів у сумі 1606500 грн. та сплати 268800
грн. 55 коп. 24% річних за користування
чужими коштами не виконав, у зв'язку з
чим позивач нарахував відповідачу до
сплати передбачені пунктами 5 та 6
додаткової угоди №1:

16593 грн. 16 коп. пені у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ за 29 днів
прострочення з 17.12.2013р. по 14.01.2014р. від
суми боргу 1606500 грн.

803250 грн. штрафу у розмірі 50% від суми
боргу 1606500 грн.

Станом на день прийняття господарським
судом Черкаської області цього рішення
відповідач не повернув позивачу кошти
у сумі 1606500 грн., не сплатив 268800 грн. 55
коп. 24% річних за користування чужими
коштами, і 16593 грн. 16 коп. пені та 803250 грн.
штрафу.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу
України встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Стаття 6 Цивільного кодексу України
передбачає, що сторони мають право
укласти договір, який не передбачений
актами цивільного законодавства, але
відповідає загальним засадам
цивільного законодавства. Сторони
мають право врегулювати у договорі,
який передбачений актами цивільного
законодавства, свої відносини, які не
врегульовані цими актами. Сторони в
договорі можуть відступити від
положень актів цивільного
законодавства і врегулювати свої
відносини на власний розсуд. Сторони в
договорі не можуть відступити від
положень актів цивільного
законодавства, якщо в цих актах прямо
вказано про це, а також у разі, якщо
обов'язковість для сторін положень
актів цивільного законодавства
випливає з їх змісту або із суті
відносин між сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту.

Згідно ст. 536 Цивільного кодексу
України за користування чужими
грошовими коштами боржник зобов'язаний
сплачувати проценти, якщо інше не
встановлено договором між фізичними
особами. Розмір процентів за
користування чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Статтею 611 Цивільного кодексу України
передбачено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Стаття 627 Цивільного кодексу України
передбачає, що відповідно до статті 6
цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

У ст. 629 Цивільного кодексу України
зазначено, що договір є обов'язковим
для виконання.

Згідно з частинами 2 і 3 ст. 693 Цивільного
кодексу України, якщо продавець, який
одержав суму попередньої оплати
товару, не передав товар у встановлений
строк, покупець має право вимагати
передання оплаченого товару або
повернення суми попередньої оплати. На
суму попередньої оплати нараховуються
проценти відповідно до статті 536 цього
Кодексу від дня, коли товар мав бути
переданий, до дня фактичного передання
товару покупцеві або повернення йому
суми попередньої оплати. Договором
може бути встановлений обов'язок
продавця сплачувати проценти на суму
попередньої оплати від дня одержання
цієї суми від покупця.

Відповідно до ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216
Господарського кодексу України
порушення зобов'язання є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим кодексом, іншими
законами або договором; учасники
господарських правовідносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

Стаття 230 Господарського кодексу
України штрафними санкціями у
розумінні цього Кодексу визнає
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського
кодексу України у разі якщо розмір
штрафних санкцій законом не визначено,
санкції застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

Частина 2 ст. 20 Господарського кодексу
України передбачає право кожного
суб'єкта господарювання на захист
своїх прав і законних інтересів шляхом,
зокрема, присудження до виконання
обов'язку в натурі та застосування
штрафних санкцій.

З огляду на вкладені вище обставини та
норми чинного законодавства
господарський суд прийшов до таких
висновків.

Укладена сторонами додаткова угода №1,
у тому числі і у частині визначеного у
ній періоду нарахування процентів за
користування чужими коштами, їх
розміру і сумі, а також в частині
передбачених нею пені та штрафу,
відповідає вимогам чинного цивільного
та господарського законодавства.

Невиконання відповідачем зобов'язань
за додатковою угодою №1 щодо сплати
позивачу у строк до 16.12.2013р. 1606500 грн.
боргу і 268800 грн. 55 коп. 24% річних за
користування чужими коштами є
порушенням прав позивача на своєчасне
одержання цих сум коштів. Відтак
позивач в порядку захисту своїх
порушених прав вправі вимагати від
відповідача виконання своїх
зобов'язань в натурі шляхом стягнення з
відповідача на свою користь 1606500 грн.
боргу, 268800 грн. 55 коп. 24% річних за
користування чужими коштами, а також
передбачених пунктами 5 та 6 додаткової
угоди №1 пені та штрафу.

Стягувані суми пені та штрафу
нараховані позивачем у відповідності з
фактичними обставинами виконання
відповідачем зобов'язань за додатковою
угодою №1, умовами цієї додаткової
угоди і вимогами чинного
законодавства.

Разом з тим ч. 3 ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено право господарського суду
при прийнятті рішення зменшувати у
виняткових випадках розмір неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання.

Статтею 233 Господарського кодексу
України встановлено, що у разі якщо
належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкцій. При цьому повинно бути
взято до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу. Якщо порушення зобов'язання
не завдало збитків іншим учасникам
господарських відносин, суд може з
урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу
України розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Позивач доказів на підтвердження
завдання йому збитків невиконанням
відповідачем зобов'язань за додатковою
угодою №1 господарському суду не надав.

Передбачений п. 6 додаткової угоди №1
штраф у розмірі 50% від суми 1606500 грн. за
оцінкою господарського суду є надмірно
великим порівняно із сумами грошових
зобов'язань, виконання яких ним
забезпечувалося.

Порушення відповідачем грошового
зобов'язання за додатковою угодою №1
щодо сплати 1606500 грн. боргу та 268800 грн. 55
коп. 24% річних за користування чужими
коштами збитків іншим учасникам
господарських відносин не завдало.

Враховуючи викладене та інтереси
відповідача, як виробника
сільськогосподарської продукції,
господарський суд, керуючись ст. 233
Господарського кодексу України, ч. 3 ст.
551 Цивільного кодексу України та ч. 3 ст.
83 Господарського процесуального
кодексу України вважає за можливе
зменшити розмір стягуваного з
відповідача штрафу з 50% до 10% і у
грошовому виразі з 803250 грн. до 160650 грн.

За таких обставин позов підлягає
задоволенню лише в частині стягнення
1606500 грн. боргу, 258800 грн. 55 коп. 24% річних
за користування чужими коштами, 16593 грн.
16 коп. пені та 160650 грн. штрафу.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
позивачу за рахунок відповідача
підлягають відшкодуванню витрати на
сплату судового збору в сумі 53702 грн. 87
коп.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 49, 82-84 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з фермерського господарства
"Клевань" (вул. Ювілейна, буд. 28, с.
Кривчунка, Жашківський район,
Черкаська область, 19215,
ідентифікаційний код 32191441) на користь
публічного акціонерного товариства
"Державна продовольчо-зернова
корпорація України" (вул.
Саксаганського, буд. 1, м. Київ, 01033,
ідентифікаційний код 37243279) - 1606500 грн.
боргу, 258800 грн. 55 коп. 24% річних за
користування чужими коштами, 16593 грн. 16
коп. пені, 160650 грн. штрафу та 53702 грн. 87
коп. витрат на сплату судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Це рішення може бути оскаржене до
Київського апеляційного
господарського суду у порядку та
строки, передбачені розділом ХІІ
Господарського процесуального кодексу
України.

Повне рішення складено і підписано
28.03.2014р.

СУДДЯ
М.В. Дорошенко