ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2014 р.
Справа № 914/291/14

За позовом: Публічного
акціонерного товариства
«Львівобленерго», м. Львів,

до відповідача: Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, м. Стрий,

про: стягнення
заборгованості за спожиту
електроенергію 4 220,96 грн.

Суддя М.М. Синчук

при секретарі О.
ГринчишинЗа участю
представників:позивача:Не з'явився.
відповідача:Не з'явився.На розгляд
господарського суду Львівської
області подано позов Публічного
акціонерного товариства
«Львівобленерго» до Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за спожиту
електроенергію в розмірі 4 220,96 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що
відповідач, в порушення умов договору
про постачання електричної енергії
№401744 від 26.03.2010 р. не здійснив оплату за
поставлену електричну енергію,
внаслідок чого відповідачу проведено
нарахування на загальну суму 4 420,96 грн.,
а саме: 2 639,14 грн. - заборгованості за
активну електричну енергію, пеню - 367,35
грн., 45,12 грн. - інфляційних втрат, 77,66
грн. - 3% річних, 1 291,69 грн. - понад
договірного споживання електричної
енергії.

Ухвалою від 03.02.2013 р. провадження у
справі порушено, позовну заяву
прийнято до розгляду, розгляд справи
призначено на 10.02.2014 р.

В судове засідання 10.02.2014 р. представник
позивача з'явився, позовні вимоги
підтримав. Вимоги ухвали суду від
03.02.2014р. виконав частково, повідомив, що
рахунок за активну енергію №322201/10599-1 за
січень 2013р. від 09.01.2013р. відповідачу не
надсилався. Просить долучити до
матеріалів справи рахунок №322211/46154-1 за
листопад 2013р. на суму 2 639,14 грн. за
спожиту активну енергію, з відміткою
про отримання.

В судове засідання 10.02.2014 р. представник
відповідача не з'явився, незважаючи на
те, що був належним чином повідомлений
про час та місце розгляду справи судом,
про що свідчить повідомлення про
вручення поштового відправлення №08703045
від 05.02.13р., причини неявки
уповноваженого представника в судове
засідання не повідомив, вимог ухвали
суду від 03.02.2014р. не виконав.

Ухвалою суду від 10.02.2014р. розгляд справи
відкладено на 24.02.2014 р.

В судове засідання 24.02.2014 р. представник
позивача з'явився, позовні вимоги
підтримав в повному обсязі з підстав
наведених у позовній заяві.

В судове засідання 24.02.2014 р. представник
відповідача повторно не з'явився,
незважаючи на те, що був належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи судом, про причини неявки
уповноваженого представника в судове
засідання не повідомив, вимог ухвали
суду від 03.02.2014р. не виконав.

В судовому засіданні 24.02.2014 р. розгляд
справи відкладено на 11.03.2014 р.

В судове засідання 11.03.2014 р. представник
позивача не з'явився, 04.03.2014 р. через
канцелярію суду подав клопотання про
долучення до матеріалів справи витягу
з ЄДРПОУ на відповідача та уточнення
позовних вимог в частині зменшення
штрафних санкцій, а саме просить суд
стягнути з відповідача на користь
позивача 2 639,14 грн. - заборгованості за
активну електричну енергію, пеню - 66,74
грн., 17,54 грн. - інфляційних втрат, 15,40
грн. - 3% річних, 1 291,69 грн. - боргу за понад
договірне споживання електричної
енергії.

В судове засідання 11.03.2014 р. представник
відповідача не з'явився, незважаючи на
те, що був належним чином повідомлений
про час та місце розгляду справи судом,
про причини неявки уповноваженого
представника в судове засідання не
повідомив, вимог ухвали суду від
03.02.2014р. не виконав.

Згідно ст. 87 ЦК України юридична особа
вважається створеною з дня її
державної реєстрації. За умовами ст.17
Закону України від 15.05.2003, № 755-IV "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців" відомості
про юридичну особу або фізичну особу -
підприємця включаються до Єдиного
державного реєстру шляхом внесення
записів на підставі відомостей з
відповідних реєстраційних карток та
відомостей, що надаються юридичними
особами державному реєстратору за
місцезнаходженням реєстраційної
справи згідно із законодавством
України. Зокрема, в Єдиному державному
реєстрі містяться відомості щодо
місцезнаходження юридичної особи -
адреса органу або особи, які відповідно
до установчих документів юридичної
особи чи закону виступають від її
імені. Відповідно до ст. 88 та ч. 2 ст. 93 ЦК
України місцезнаходження юридичної
особи вказується в установчих
документах. Оскільки відповідно до ст.
88 ЦК України установчі документи
юридичної особи по винні обов'язково
містити місцезнаходження юридичної
особи, то у разі коли відбувається
зміна місцезнаходження, повинні
вноситися відповідно зміни до
установчих документів і бути проведена
державна реєстрація цих змін. Після
проведення державної реєстрації в
спеціалізованому друкованому засобі
масової інформації має бути
надруковане повідомлення, яке повинно
містити: найменування юридичної особи;
ідентифікаційний код юридичної особи;
по переднє та нове місцезнаходження
юридичної особи; місце та дату
проведення державної реєстрації змін
до установчих документів, зокрема щодо
зміни місцезнаходження юридичної
особи (ст. 22 Закону).

Як вбачається із Витяг з ЄДРПОУ
місцезнаходження відповідача -
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1:
АДРЕСА_1.

За таких обставин, з врахуванням
належного повідомлення про час та
місце проведення судового розгляду
обох сторін, судом забезпечено
сторонам рівні процесуальні
можливості у захисті їхніх
процесуальних прав і законних
інтересів, у наданні доказів, заявленні
клопотань та здійсненні інших
процесуальних прав.

Відповідно до п.3.9.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р. №18, особи, які беруть участь у
справі, вважаються повідомленими про
час і місце розгляду судом справи у
разі виконання останнім вимог частини
першої статті 63; та статті 87 ГПК
України. За змістом цієї норми, зокрема,
в разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання
суду відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або представника однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору (п.3.9.2 постанови).

Суд звертає увагу відповідача на те, що
відповідно до ч.3 ст.22 ГПК України
сторони зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Суд, керуючись ст. 75 ГПК України, вважає
за можливе розглянути справу за
відсутності пояснень (заперечень)
відповідача щодо заявлених позовних
вимог та представника відповідача у
судовому засіданні, за наявними у
справі матеріалами, яких достатньо для
встановлення обставин і вирішення
спору по суті.

Проаналізувавши матеріали справи, суд
встановив наступне.

26 березня 2010 року між Відкритим
акціонерним товариством
«Львівобленерго» (перейменоване у
Публічне акціонерне товариство
«Львівобленерго», згідно з рішенням
загальних зборів акціонерів від 14.04.2011
р. та на підставі положень п. 1 ст. 5 та
розділу XVII Закону України "Про
акціонерні товариства") (надалі -
позивач) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (надалі -
відповідач) укладено договір № 401744 про
постачання електричної енергії (надалі
- Договір), відповідно до умов якого
постачальник (позивач) продає
електричну енергію споживачу
(відповідачу) для забезпечення потреб
електроустановок споживача з
приєднаною потужністю зазначеною в
додатку №9 «Графік зняття показів
засобів обліку електричної енергії», а
споживач оплачує постачальнику
вартість використаної (купленої)
електричної енергії та здійснює інші
платежі згідно з умовами Договору. (а.с.
25-30)

За розрахунковий період січень 2013 року
відповідачу було поставлено
електричну енергію на суму 2 789,14 грн.,
однак, в порушення умов Договору ним не
було здійснено оплати в повному обсязі,
внаслідок чого виникла заборгованість
в сумі 2 639,14 грн. (а.с. 17)

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що під
час виконання умов договору, а також
вирішення всіх питань, що не обумовлені
цим договором, сторони зобов'язуються
керуватися чинним законодавством
України, зокрема Правилами
користування електричною енергією.

Згідно п. 2.3.3. Договору споживач
зобов'язаний оплачувати постачальнику
вартість електричної енергії згідно з
умовами додатків №2 «Порядок
розрахунків» та №9 «Графік зняття
показів засобів обліку електричної
енергії».

Відповідно до п.4.1. Правил користування
електричною енергією (в подальшому
ПКЕЕ),затвердженими Національною
комісією регулювання
електроенергетики України № 28 від
31.07.96р. (в редакції постанови НКРЕ
України від 17.10.05р. №910 із змінами та
доповненнями) постачання електричної
енергії всім споживачам здійснюється
відповідно до режимів, передбачених
договорами. Узгоджені сторонами обсяги
очікуваного споживання електроенергії
оформлюються додатком до договору як
договірні величини (п.4.2. ПКЕЕ).

Згідно із п.5.1. Договору для визначення
договірних величин споживання
електричної енергії та потужності на
наступний рік, споживач не пізніше 15
листопада поточного року надає
постачальнику відомості про розмір
очікуваного споживання електричної
енергії (додаток №1 «Обсяги споживання
електричної енергії»).

Згідно із Додатком №1 до договору
«Обсяги споживання електричної
енергії», який є його невідє'мною
частиною - обсяг споживання
електроенергії відповідача на січень
2013 року становить 1080 кВт/год.

Відповідно до Додатку № 2 до договору
«Порядок розрахунків», розрахунковим
періодом вважається період з 09 числа
попереднього місяця до 08 числа
поточного місяця (включно) та
прирівнюється до календарного.

За розрахунковий період січень 2013
року відповідачем спожито 2 431 кВт/год.,
тобто перевищено договірну величину
споживання електроенергії на 1 351
кВт/год., що підтверджується актом
контрольного зйому, складеного
представником енергонагляду позивача.

Відповідно до п. 6 Додатку №2 до
Договору рахунки на оплату платежів,
передбачених даним Договором,
виписуються постачальником
електричної енергії та надаються
споживачу.

Як вбачається з матеріалів справи,
рахунок за активну енергію №322201/10599-1 за
січень 2013р. від 09.01.2013р. відповідачу не
надсилався. Позивач долучив до
матеріалів справи рахунок №322211/46154-1 за
листопад 2013р. на суму 2 639,14 грн. за
спожиту активну енергію, рахунок за
пеню № 322211/49160-3 за листопад 2013 р.,
рахунок за 3% річних № 322211/49162-8 за
листопад 2013 р., рахунок за індекс
інфляції №322211/49161-7 за листопад 2013 р., з
відмітками про отримання. (а.с. 17-20)

В пункті 4.2.2. Договору зазначено, що за
перевищення договірних величин
споживання електричної енергії та
потужності, визначених згідно із
вимогами розділу 5 договору, споживач
сплачує постачальнику двократну
вартість різниці фактично спожитої та
договірної величин.

Таким чином, позивач зазначив, що
відповідачем порушено вимоги щодо
дотримання обсягів споживання
електричної енергії, за що наступає
відповідальність за Законом України
«Про електроенергетику».

Позивач посилається на ч.5 ст.26 Законом
України «Про електроенергетику»
відповідно до якої споживачі у випадку
споживання електричної енергії понад
договірну величину за розрахунковий
період сплачують енергопостачальникам
двократну вартість різниці фактично
спожитої і договірної величини.

На момент звернення з позовною заявою
до суду, відповідач заборгованість за
спожиту активну енергію в сумі 2 639,14
грн. не сплатив, докази зворотнього у
матеріалах справи відсутні, сторонами
не подані.

04.03.2014 р. представник позивача, через
канцелярію суду подав клопотання про
долучення до матеріалів справи витягу
з ЄДРПОУ на відповідача та уточнення
позовних вимог в частині зменшення
штрафних санкцій, а саме просить суд
стягнути з відповідача на користь
позивача 2 639,14 грн. - заборгованості за
активну електричну енергію, пеню - 66,74
грн., 17,54 грн. - інфляційних втрат, 15,40
грн. - 3% річних, 1 291,69 грн. - боргу за понад
договірне споживання електричної
енергії.

При винесенні рішення суд виходив з
наступного.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права
та обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості.

Згідно до ст. 173 ГК України,
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
Господарським кодексом України, в силу
якого один суб'єкт (зобов'язана сторона,
в тому числі боржник) зобов'язаний
вчинити певну дію господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, в тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ст. 179 ГК України,
майново-господарські зобов'язання, які
виникають між суб'єктами
господарювання або між суб'єктами
господарювання і негосподарюючими
суб'єктами - юридичними особами на
підставі господарських договорів, є
господарсько-договірними
зобов'язаннями.

Згідно ст.193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
вказаного кодексу. Частиною 1 статті 530
Цивільного кодексу України
передбачено, що, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Порушенням
зобов'язання, відповідно до статті 610
Цивільного кодексу України, є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо
строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.275 ГК України за договором
енергопостачання енергопостачальне
підприємство (енергопостачальник)
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.
Відпуск енергії без оформлення
договору енергопостачання не
допускається.

Відповідно до вимог ст.26 Закону України
«Про електроенергетику» та ПКЕЕ,
затверджених Національною комісією
регулювання електроенергетики України
№ 28 від 31.07.1996р. (із змінами та
доповненнями) постачання електричної
енергії здійснюється на підставі
договору про постачання електричної
енергії, який укладається між
споживачем та постачальником
електричної енергії.

Згідно із п. 5.1 ПКЕЕ, договір про
постачання електричної енергії є
основним документом, який регулює
відносини між постачальником
електричної енергії за регульованим
тарифом, що здійснює свою діяльність на
закріпленій території, і споживачем та
визначає зміст правових відносин, прав
та обов'язків сторін.

Як встановлено в ході судового
розгляду справи, 26 березня 2010 року між
Відкритим акціонерним товариством
«Львівобленерго» та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено
договір № 401744 про постачання
електричної енергії, відповідно до
умов якого постачальник (позивач)
продає електричну енергію споживачу
(відповідачу) для забезпечення потреб
електроустановок споживача з
приєднаною потужністю зазначеною в
додатку №9 «Графік зняття показів
засобів обліку електричної енергії», а
споживач сплачує постачальнику
вартість використаної (купленої)
електричної енергії та здійснює інші
платежі згідно з умовами договору.

Згідно із п.5.1. договору для визначення
договірних величин споживання
електричної енергії та потужності на
наступний рік, споживач не пізніше 15
листопада поточного року надає
постачальнику відомості про розмір
очікуваного споживання електричної
енергії (додаток №1 «Обсяги споживання
електричної енергії»).

Згідно із Додатком №1 до договору
«Обсяги споживання електричної
енергії», який є його невідє'мною
частиною - обсяг споживання
електроенергії відповідача на січень
2013 року становить 1080 кВт/год.

За розрахунковий період січня 2013 року
відповідачем спожито 2 431 кВт/год., тобто
перевищено договірну величину
споживання електроенергії на 1 351
кВт/год., що підтверджується актом
контрольного зйому, складеного
представником енергонагляду позивача.

Листом від 31.01.3013р. відповідача
повідомлено про перевищення
договірної величини споживання
електричної енергії за розрахунковий
період - січень 2013 року на 1 351 кВт/год.

Рахунок №322211/46154-1 від 05.12.2013р. про
сплату боргу за активну енергію в сумі 2
639,14 грн. станом на 01.11.2013р. вручено
відповідачу під розписку, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами.

Таким чином, вимоги позивача про
стягнення з відповідача 2 639,14 грн.
заборгованості за спожиту активну
енергію є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

04.03.2014 р. представник позивача, через
канцелярію суду подав клопотання про
долучення до матеріалів справи витягу
з ЄДРПОУ на відповідача та уточнення
позовних вимог в частині зменшення
штрафних санкцій, а саме просить суд
стягнути з відповідача на користь
позивача 2 639,14 грн. - заборгованості за
активну електричну енергію, пеню - 66,74
грн., 17,54 грн. - інфляційних втрат, 15,40
грн. - 3% річних, 1 291,69 грн. - боргу за понад
договірне споживання електричної
енергії.

Як вбачається із поданого до суду
розрахунку штрафних санкцій (вх.№9125/14
від 04.03.2014 р.), нарахування пені в
розмірі 66,74 грн., інфляційних втрат - 17,54
грн., 3% річних - 15,40 грн. проведено з
листопада 2013 р.

Відповідно до п. 4.2.1. Договору за
внесення платежів, передбачених цим
Договором, з порушенням термінів,
визначених додатком, споживач сплачує
постачальнику пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ за кожен день
прострочення платежу, враховуючи день
фактичної оплати. Сума пені
зазначається у розрахунковому
документі окремим рядком.

Згідно п. 7 Додатку №2 до Договору, у
разі несвоєчасної оплати платежів,
обумовлених цим Договором,
постачальник електричної енергії
проводить споживачу нарахування пені,
суму боргу з врахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення та 3% річних від
простроченої суми.

Таким чином, зменшені вимоги позивача
про стягнення з відповідача 66,74 грн.
пені є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом. Тому, вимоги
позивача про стягнення 15,40 грн. - 3%
річних, 17,54 грн. інфляційних втрат є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч.5 ст.26 Законом України
«Про електроенергетику» споживачі у
випадку споживання електричної
енергії понад договірну величину за
розрахунковий період сплачують
енергопостачальникам двократну
вартість різниці фактично спожитої і
договірної величини.

Згідно п. 4.2.2. Договору за перевищення
договірних величин споживання
електричної енергії та потужності,
визначених згідно із вимогами розділу 5
цього Договору, споживач сплачує
постачальнику двократну вартість
різниці фактично спожитої та
договірної величини.

Перевіривши розрахунок двократної
вартості різниці фактично спожитої та
договірної величини, враховуючи
вищенаведені норми законодавства,
беручи до уваги ст.26 Закону України
«Про електроенергетику», дослідивши
наявні в справі матеріали, суд вважає,
що позовна вимога про стягнення з
відповідача 1 291,69 грн. боргу за
понаддоговірне споживання електричної
енергії є правомірною, підтверджена
матеріалами справи, не спростована
відповідачем та підлягає задоволенню.

В порядку ст. 43 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

В порядку ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Належних доказів наявності
передбачених законом чи договором
підстав для звільнення відповідача від
відповідальності суду не надано.

На час розгляду справи, відповідач не
подав докази погашення боргу в повному
обсязі, відзиву на позов до суду не
надходило, явку повноважного
представника в судове засідання не
забезпечив.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.

З огляду на вищенаведені норми
процесуального закону та як вбачається
з матеріалів справи, відповідачем не
спростовано доводів позовної заяви, не
надано суду належних та допустимих
доказів про наявність інших обставин
ніж ті, що досліджені в ході судових
засідань.

Сплата судового відповідно до ст.49 ГПК
України підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 43, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85, 115, 116
ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства «Львівобленерго» (адреса:
вул. Козельницька, 3, м. Львів, 79026;
ідентифікаційний код 00131587) 2 639,14 грн. -
заборгованості за активну електричну
енергію, пеню - 66,74 грн., 17,54 грн. -
інфляційних втрат, 15,40 грн. - 3% річних, 1
291,69 грн. заборгованості за понад
договірне споживання електричної
енергії, 1 827,00 грн. судового збору.

3. Наказ видати відповідно до ст. 116
ГПК України.

Рішення набирає законної сили
відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України, може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені ст. ст. 91-
93 Господарського процесуального
кодексу України.

Суддя
Синчук М.М.