ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2014
Справа № 917/116/14

за позовом Приватного підприємства
"Автолідер", вул. П. Мирного, 29-А, м.
Полтава, 36000

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрбудтранс-Трейд",
вул. Зіньківська, 19, оф. 105, м. Полтава, 36009

про стягнення 75 640,10 грн.

Суддя Ківшик О.В.

Представники :

від позивача: Шапар Р. Ю., довіреність №
б/н від 02.03.2013 р., паспорт серії НОМЕР_2,
виданий Зіньківським РВ УМВС України в
Полтавській області 28.08.2000 р.;

від відповідача: не з'явилися.

27.03.2014 р. у судовому засіданні
відповідно до ст. 85 ГПК України
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення, залучено її до
матеріалів справи та повідомлено про
термін виготовлення повного тексту
судового рішення.

Суть спору : розглядається позов
Приватного підприємства "Автолідер"
про стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрбудтранс-Трейд" 75
640,10 грн. заборгованості, що виникла
внаслідок неналежного виконання
останнім умов укладеного між сторонами
01.05.2011 р. Договору № 01/05 на надання
послуг, з яких : 71 385,00 грн. основний борг,
3 457,70 грн. пеня за період з 14.09.2013 р. по
28.01.2014 р. та 797,94 грн. 3% річних за період з
14.09.2013 р. по 28.01.2014 р..

Позивач надав суду заяву вх. № 2199 від
20.02.2014 р. про збільшення розміру
позовних вимог, відповідно до якої
просить суд стягнути з відповідача 76
172,68 грн. заборгованості, що виникла
внаслідок неналежного виконання
останнім умов укладеного між сторонами
01.05.2011 р. Договору № 01/05 на надання
послуг, з яких : 71 385,00 грн. основний борг,
3 889,99 грн. пеня за період з 17.09.2013 р. по
20.02.2014 р., 897,69 грн. 3% річних за період з
17.09.2013 р. по 20.02.2014 р.. Крім того, позивач
просив суд покласти на відповідача
понесені ним судові витрати з оплати
судового збору та витрат на правову
допомогу.

Дана заява була прийнята судом до
розгляду в даному позовному
провадженні, про що зазначено в ухвалі
суду про відкладення розгляду даної
справи від 20.02.2014 р..

Позивач надав суду заяву № б/н від
14.03.2014 р. (вх. № 3510 від 19.03.2014 р.) про
збільшення розміру позовних вимог,
відповідно до якої просить суд
стягнути з відповідача 76 861,10 грн.
заборгованості, що виникла внаслідок
неналежного виконання останнім умов
укладеного між сторонами 01.05.2011 р.
Договору № 01/05 на надання послуг, з яких
: 71 385,00 грн. основний борг, 4 449,33 грн.
пеня за період з 17.09.2013 р. по 14.03.2014 р., 1
026,77 грн. 3% річних за період з 17.09.2013 р. по
14.03.2014 р.. Крім того, позивач просить суд
покласти на відповідача понесені ним
судові витрати з оплати судового збору
та витрат на правову допомогу в розмірі
3 000,00 грн..

За приписами ст. 22 ГПК України позивач
вправі до прийняття рішення по справі,
зокрема, збільшити розмір позовних
вимог за умови дотримання
встановленого порядку досудового
врегулювання спору у випадках,
передбачених статтею 5 цього Кодексу.

Оскільки дана заява відповідає чинним
процесуальним нормам, при її поданні
дотримано встановлений процесуальний
порядок, суд приймає її до розгляду в
даному позовному провадженні. Спір
розглядатиметься в межах предмету
спору в редакції наведеної зави
позивача № б/н від 14.03.2014 р. (вх. № 3510 від
19.03.2014 р.).

Відповідач представництво у судове
засідання вдруге не забезпечив, вимог
суду не виконав, причин щодо цього суду
не повідомив. Останній відповідно до
пп. 2.6.15 Інструкції з діловодства в
господарських судах України та пп. 3.9.1
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" був належним чином та
завчасно повідомлений про дату, час і
місце проведення судових засідань.

Відповідно до пп. 3.9.2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадку нез'явлення
в засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Враховуючи достатність у матеріалах
справи доказів для розгляду спору по
суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
(ратифікована Законом України від
17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на
розгляд його справи упродовж розумного
строку, закінчення встановленого ст. 69
ГПК України строку вирішення спору,
відсутність клопотання щодо
продовження строку вирішення спору,
суд не оцінює вказану обставину як
підставу для подальшого відкладення
розгляду справи. Спір розглядається за
наявними матеріалами відповідно до ст.
75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, оцінивши надані докази, суд,

встановив:

01.05.2011 р. між Приватним підприємством
"Автолідер" (виконавець) та Товариством
з обмеженою відповідальністю
"Укрбудтранс-Трейд" (замовник) було
укладено Договір № 01/05/11 про надання
послуг спецтехніки (а.с. 9, далі - Договір
про надання послуг).

При цьому сторони, зокрема, узгодили
наступне :

- виконавець зобов'язується надати у
відповідності до умов цього договору, а
замовник прийняти та оплатити послуги
спецтехніки згідно підписаного
змінного рапорту замовником : вантажні
автокрани КАМАЗ 55111 КТА-25, вантажний
автокран GHANGJANG LT 1025, кран-маніпулятор
Daimler-Benz, екскаватор ЕК-18-20,
екскаватор "Евент-01", вантажний
самоскид КАМАЗ 5320, вантажний самоскид
КАМАЗ 65115, транспортні засоби евро
МАЗ (довгомір) (п. 1.1 Договору про
надання послуг);

- фактичний обсяг наданої послуги,
кількість годин її надання
визначається сторонами у акті наданих
послуг та змінному рапорті (п. 2.1
Договору про надання послуг);

- кінцевий результат та фактична
кількість і вартість відпрацьованих
послуг визначається сторонами у
змінному рапорті та у акті наданих
послуг, які підписуються сторонами.
Після цього виконавець надсилає
рахунки до сплати (в т. ч. факсом).
Замовник протягом трьох банківських
днів з моменту отримання рахунку
виконавця здійснює оплату послуг на
банківський рахунок виконавця (п. 6.1
та п. 6.2 Договору про надання послуг);

- факт надання послуг підтверджується
актами наданих послуг та змінними
рапортами підписаними повноважними
представниками сторін. Акти
підписуються один раз на місяць.
Сторони можуть відступити від цього
правила, та скласти акти, змінні
рапорти за інші (довший чи коротший)
періоди (п. 7.1 Договору про надання
послуг);

- за прострочення строків оплати
виконаних робіт, замовник сплачує
виконавцю неустойку у формі пені в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
(п. 8.2 Договору про надання послуг);

- цей Договір набирає чинності з
моменту підписання та діє до 31 грудня
2011 p., до повного виконання сторонами
своїх обов'язків. Усі додатки до
Договору є його невід'ємними частинами.
Якщо ні одна із сторін із сторін не
звернеться протягом одного
календарного місяця до закінчення дії
Договору з пропозицією до другої
сторони про розторгнення Договору, то
цей Договір діє до надходження такої
пропозиції (п. 9.4 та п. 9.5 Договору про
надання послуг).

Факт виконання позивачем прийнятих на
себе зобов'язань з надання послуг
замовнику на загальну суму 115 770,00 грн.
підтверджується наявними у справі
копіями актів приймання-передачі робіт
(наданих послуг), а саме : № ОУ-000709 від
31.08.2013 р. на суму 46 530,00 грн., № ОУ-000714 від
02.09.2013 р. на суму 15 120,00 грн., № ОУ-000713 від
03.09.2013 р. на суму 7 920,00 грн., № ОУ-000723 від
04.09.2013 р. на суму 14 160,00 грн., № ОУ-000733 від
10.09.2013 р. на суму 32 040,00 грн., які
підписані сторонами та скріплені їх
печатками. У матеріалах справи наявні
відповідні змінні рапорти. Крім того, в
дотримання умов Договору про надання
послуг позивачем були виставлені
відповідачу відповідні рахунки на
оплату отриманих послуг, а саме : № СФ-820
від 31.08.2013 р. на суму 46 530,00 грн., № СФ-833
від 03.09.2013 р. на суму 15 120,00 грн., № СФ-840
від 04.09.2013 р. на суму 7 920,00 грн., № СФ-844
від 05.09.2013 р. на суму 14 160,00 грн., №СФ-867
від 11.09.2013 р. на суму 32 040,00 грн..

За даними позивача, в порушення умов
Договору про надання послуг відповідач
здійснив лише часткову оплату
отриманих послуг в розмірі 40 000,00 грн..
Дана обставина підтверджується
наявною у матеріалах справи копією
платіжного доручення № від 06.09.2013
р..

В зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем зобов'язань за Договором
про надання послуг в частині
здійснення розрахунків за отримані
послуги позивач направляв на адресу
відповідача претензію № 376 від 05.12.2013 р.
(копія наявна у матеріалах справи, а.с.
28-30), згідно якої вимагав від останнього
негайного погашення заборгованості у
розмірі 71 385,00 грн.. Дана обставина
підтверджується наявним у матеріалах
справи копією чеку "Укрпошти" та описом
вкладення у цінний лист (а.с. 32).

За даними позивача на момент подання
позову до суду відповідач зобов'язання
по Договору про надання послуг щодо
оплати отриманих ним послуг не виконав,
заборгованість останнього складає
71 385,00 грн. (з урахуванням переплати
відповідача, яка існувала на момент
підписання акту приймання-передачі
робіт (наданих послуг) № ОУ-000709 від
31.08.2013 р.).

Вважаючи свої права порушеними,
позивач звернувся до суду з позовом (з
урахуванням прийнятих судом до
розгляду заяв про збільшення позовних
вимог) про стягнення з відповідача
76 861,10 грн. заборгованості, що виникла
внаслідок неналежного виконання
останнім умов укладеного між сторонами
01.05.2011 р. Договору № 01/05 на надання
послуг, з яких : 71 385,00 грн. основний борг,
4 449,33 грн. пеня за період з 17.09.2013 р. по
14.03.2014 р., 1 026,77 грн. 3% річних за період з
17.09.2013 р. по 14.03.2014 р.

При прийнятті рішення суд виходив з
наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини. Положеннями статей 627, 628
Цивільного кодексу України визначено,
що відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. Зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України,
встановлено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами. У
відповідності до вимог ст. ст. 525, 526
Цивільного кодексу України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином та в установлений строк,
одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається. Статтею
193 Господарського кодексу України
передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору. Не
допускаються одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом.

Враховуючи правову природу укладеного
договору, кореспондуючи права та
обов'язки його сторін, суд дійшов
висновку, що оцінка правомірності
заявлених вимог має здійснюватись з
урахуванням приписів законодавства,
які регламентують правовідносини з
договору про надання послуг.

Статтею 901 Цивільного кодексу України
визначено, що за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Частиною першою ст. 530 Цивільного
кодексу України встановлено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк. Відповідно до ст. 610, ст. 611
Цивільного кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач належним чином виконав
зобов'язання за Договором про надання
послуг. Відповідач в порушення
прийнятих на себе зобов'язань за
вищезазначеним договором та приписів
ст. 903 Цивільного кодексу України не
сплатив вартість отриманих послуг.
Заборгованість останнього на момент
подання позову та розгляду даної
справи складає 71 385,00 грн.. Дана
обставина відповідачем не спростована.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення з
відповідача 71 385,00 грн. основного боргу
підтверджені документально та нормами
матеріального права, відповідачем не
спростовані, а тому підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу
України виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом. Одним із видів
забезпечення виконання зобов'язань
відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного
кодексу України та ст. 199
Господарського кодексу України, є
неустойка (штраф, пеня), розмір якої
визначається відповідно до умов
договору, що не суперечать чинному
законодавству України. Відповідно до
ст. 230 Господарського кодексу України
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання. Пунктом 4 ст. 231
Господарського кодексу України
визначено, що у разі якщо розмір
штрафних санкцій законом не визначено,
санкції застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).
Штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою НБУ, за увесь час
користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором (п. 6 ст. 231
Господарського кодексу України).
Згідно із ст. 3 Закону України від 22.11.1996
р. № 543/96-ВР "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" ( із змінами) розмір пені за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань не повинен перевищувати
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період, за який нараховувалась
пеня.

Пунктом 8.2 Договору про надання послуг
визначено, що у разі несвоєчасної
оплати послуг замовник сплачує
виконавцю пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ.

Здійснивши перевірку наданого
позивачем розрахунку в частині
позовних вимог щодо стягнення з
відповідача 4 449,33 грн. пені за період з
17.09.2013 р. по 14.03.2014 р., суд прийшов до
висновку, що вимоги позивача в цій
частині відповідно до п. 4 та п. 6 ст. 231, п.
6 ст. 232 Господарського кодексу України
є правомірними, відповідачем не
спростованими, а тому підлягають
задоволенню (розрахунок суми пені
здійснено за допомогою калькулятору
підрахунку заборгованості та штрафних
санкцій "Ліга:Еліт 8.1.5").

За приписами п. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Після проведення перевірки наданого
позивачем розрахунку позовних вимог в
частині стягнення з відповідача 3%
річних в сумі 1 026,77 грн. за період з
17.09.2013 р. по 14.03.2014 р., суд визнає їх
правомірними (розрахунок здійснено за
допомогою калькулятору підрахунку
заборгованості та штрафних санкцій
"Ліга:Еліт 8.1.5").

Відповідно до ст. 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129
Конституції України та ст. 33, ст. 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

За викладеного, позовні вимоги щодо
стягнення з відповідача 71 385,00 грн.
основного боргу, 4 449,33 грн.
пені за період з 17.09.2013 р. по 14.03.2014 р. та 1
026,77 грн. 3% річних за період з 17.09.2013 р. по
14.03.2014 р. підтверджені документально та
нормами матеріального права,
відповідачем не спростовані, а тому
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Позивач просить суд покласти на
відповідача понесені ним при
пред'явленні даного позову судові
витрати у вигляді витрат по оплаті
послуг адвоката в сумі 3 000,00 грн..

На підтвердження понесених позивачем
судових витрат у вигляді витрат по
оплаті послуг адвоката останній надав
суду :

- копію витягу з угоди про надання
правової допомоги від 22.01.2014 р.,
укладеного між адвокатом ОСОБА_2 та ПП
"Автолідер", відповідно до якого
адвокат взяв на себе зобов'язання
надати правову допомогу під час
забезпечення стягнення з ТОВ
"Укрбудтранс-Трейд" на користь ПП
"Автолідер" заборгованості за надані
послуги спецтехніки. У даному витязі
сторони зазначили, що замовником
виплачено адвокату гонорар за надання
правової допомоги у розмірі 3 000,00 грн., в
т.ч. : аналіз документів
фінансово-господарської операції між
позивачем та відповідачем щодо
визначення судової перспективи даного
спору - 600,00 грн., підготовка та подання
позову - 700,00 грн. та представництво
інтересів в суді - 1 700,00 грн.. Даний витяг
підписаний сторонами та скріплений
печаткою позивача ;

- копію квитанції № б/н від 22.01.2014 р. про
сплату позивачем адвокату ОСОБА_2
коштів в сумі 3 000,00 грн. з оплати
правової допомоги та представництва
інтересів позивача;

- свідоцтво про право зайняття
адвокатською діяльністю № 629 від 23.10.2008
р..

Статтею 44 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що судові витрати
складаються з судового збору, сум, що
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи. В
контексті цієї норми судові витрати за
участю адвоката при розгляді справи
підлягають сплаті лише в тому випадку,
якщо вони сплачені адвокату стороною,
котрій такі послуги надавались, та їх
сплата підтверджується відповідними
фінансовими документами. Відповідно до
частини 3 статті 48 Господарського
процесуального кодексу України
витрати, що підлягають сплаті за
послуги адвоката, визначаються у
порядку встановленому Законом України
"Про адвокатуру". Відповідно до ст. 12
Закону України "Про адвокатуру" оплата
послуг адвоката здійснюється на
підставі договору між юридичною чи
фізичною особою та адвокатом чи
адвокатським об'єднанням.

Як вбачається з матеріалів справи,
адвокат ОСОБА_2 не у повному обсязі
виконав прийняті на себе зобов'язання з
представництва замовника та його
інтересів у господарському суді першої
інстанції, оскільки згідно протоколу
судового засідання у даній справі від
27.03.2014 р. представництво з боку позивача
забезпечив інший представник, а саме :
Шапар Р. Ю. на підставі виданої
позивачем довіреності № б/н від 02.03.2013
р.. Отже, суд не вбачає підстав для
покладення на відповідача судових
витрат з оплати послуг адвоката за
представництво замовника та його
інтересів у господарському суді першої
інстанції в судовому засіданні в
розмірі 850,00 грн..

Відповідно до ст. 49 ГПК України
понесені позивачем при поданні позову
судові витрати покладаються на
відповідача в сумі 2 150,00 грн. витрат з
оплати послуг адвоката та 1 827,00 грн.
витрат з оплати судового збору; в іншій
частині понесені позивачем судові
витрати покладаються на позивача.

На підставі матеріалів справи та
керуючись ст.ст. 43, 49, 75, 82-85 ГПК України,
суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрбудтранс-Трейд"
(вул. Зіньківська, 19, оф. 105,
м. Полтава, 36009), ідентифікаційний код
юридичної особи 35582421, р/р 2001 в ПФ
АТ "Київська Русь", МФО 331036 на користь
Приватного підприємства "Автолідер"
(вул. П. Мирного, 29-А, м. Полтава, 36000),
ідентифікаційний код юридичної особи
31879557, р/р 0 в АБ "Укргазбанк" м. Київ,
МФО 320478 - 71 385,00 грн. основного боргу, 4
449,33 грн. пені, 1 026,77 грн. три проценти
річних, 2 150,00 грн. витрат з оплати послуг
адвоката та 1 827,00 грн. судового збору.

Видати наказ з набранням рішенням
законної сили.

Повне рішення складене 01.04.2014 р.

СУДДЯ

О.В.КІВШИК

Примітка : Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
прийняття, а у разі, якщо у судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частини рішення, воно
набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня підписання
рішення, оформленого відповідно до
статті 84 цього Кодексу. Рішення може
бути оскаржено протягом десяти днів з
дня прийняття рішення, а у разі якщо у
судовому засіданні було оголошено лише
вступну та резолютивну частину рішення
- з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційною інстанцією.