ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

17 березня 2014 року Справа № 5002-28/3581-2009
Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів: Демидової А.М. -
головуючого (доповідач у справі),
Воліка І.М., Кролевець О.А.,

розглянувши касаційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Банк "Фінанси та Кредит" на ухвалу та
постановугосподарського суду
Автономної Республіки Крим від 05.09.2013
р. Севастопольського апеляційного
господарського суду від 05.11.2013 р. у
справі№ 5002-28/3581-2009 господарського суду
Автономної Республіки Кримза
позовомПублічного акціонерного
товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в
особі філії "Кримське регіональне
управління" Публічного акціонерного
товариства "Банк "Фінанси та
Кредит"доПриватного підприємства
"Кримбумага"простягнення 46 621 249,59
грн.,за скаргоюПриватного підприємства
"Кримбумага"на дії Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України,в с т а н о в и в:

Згідно з приписами ч. 1 ст. 110 ГПК України
касаційна скарга може бути подана
протягом двадцяти днів з дня набрання
судовим рішенням апеляційного
господарського суду законної сили.

Оскаржувана постанова
Севастопольського апеляційного
господарського суду у справі №
5002-28/3581-2009, якою залишено без змін
ухвалу господарського суду Автономної
Республіки Крим від 05.09.2013 р., прийнята
05.11.2013 р., а отже, днем закінчення строку
для подання касаційної скарги на
вказану постанову є 25.11.2013 р.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 27.12.2013 р. касаційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Банк "Фінанси та Кредит" на постанову
Севастопольського апеляційного
господарського суду від 05.11.2013 р. у
справі № 5002-28/3581-2009 було повернуто
скаржнику на підставі п. 1 ч. 1 ст. 1113 ГПК
України (не надано належних доказів на
підтвердження наявності у особи, яка
підписала касаційну скаргу,
повноважень на її підписання).

Вдруге подана Публічним акціонерним
товариством "Банк "Фінанси та Кредит"
касаційна скарга на ухвалу
господарського суду Автономної
Республіки Крим від 05.09.2013 р. та
постанову Севастопольського
апеляційного господарського суду від
05.11.2013 р. у справі № 5002-28/3581-2009 підлягає
поверненню з наступних підстав.

Скаржником заявлено клопотання про
поновлення строку на касаційне
оскарження.

Обґрунтовуючи поважність причин
пропуску процесуального строку,
скаржник вказує на те, що пропуск
такого строку зумовлений виправленням
ним недоліку при оформленні касаційної
скарги, зазначеного у попередній
ухвалі Вищого господарського суду
України від 27.12.2013 р. у даній справі.

Відповідно до ст. 53 ГПК України Вищий
господарський суд України може
відновити пропущений строк у разі
наявності поважних причин пропуску
цього строку.

Господарський процесуальний кодекс
України не пов'язує право суду
відновити пропущений строк з певним
колом обставин, що спричинили пропуск
строку.

При цьому, виходячи зі змісту ст. 53 ГПК
України, поважними визнаються лише ті
обставини, які є об'єктивно
непереборними і пов'язані з дійсними
істотними труднощами для вчинення
процесуальних дій.

Отже, у кожному випадку суд з
урахуванням конкретних обставин
пропуску строку оцінює доводи, що
наведені в обґрунтування клопотання
про його відновлення, та робить
висновок щодо поважності чи
неповажності причин пропуску строку.
Клопотання чи заява про відновлення
процесуального строку повинні містити
роз'яснення причин пропуску і підстави,
з яких заявник вважає ці причини
поважними. У клопотанні чи заяві
повинні бути докази того, що здійснити
відповідні процесуальні дії у
визначений строк у заявника не було
можливості.

Таким чином, відновлення пропущеного
процесуального строку є правом
господарського суду, яким суд
користується, виходячи із поважності
причин пропуску строку скаржником.

Наведені у клопотанні обставини не є
такими, що свідчать про наявність
поважних причин пропуску
процесуального строку на касаційне
оскарження, оскільки попереднє
повернення касаційної скарги
зумовлено саме неналежним оформленням
її скаржником.

Будь-яких причин пропуску строку для
подання касаційної скарги, які мали б
об'єктивний характер та свідчили б про
існування дійсних перешкод для
своєчасного подання належно
оформленої касаційної скарги, у
клопотанні не наведено, а тому колегія
суддів визнає, що можливість вчасного
подання касаційної скарги на ухвалу
господарського суду Автономної
Республіки Крим від 05.09.2013 р. та
постанову Севастопольського
апеляційного господарського суду від
05.11.2013 р. у справі № 5002-28/3581-2009
залежала виключно від волевиявлення
самого скаржника.

Крім того, повторне подання касаційної
скарги в порядку ч. 3 ст. 1113 ГПК України
вимагає від скаржника дотримання
загального порядку касаційного
оскарження.

Нормами ст. 110 ГПК України надано право
звернутись з касаційною скаргою
протягом двадцяти днів з дня набрання
судовим рішенням апеляційного
господарського суду законної сили.
Відповідно, даний строк визнано
законодавцем достатнім як для
надсилання копій судових актів
учасникам судового процесу, так і
підготовки особою, яка бажає оскаржити
судове рішення, касаційної скарги з
дотриманням вимог ст. 111 ГПК України.

Скаржник, після повернення касаційної
скарги ухвалою Вищого господарського
суду України від 27.12.2013 р. у даній
справі, вдруге звернувся з касаційною
скаргою 20.01.2014 р., тобто у строк більший,
ніж двадцять днів.

Водночас, у клопотанні про поновлення
строку на касаційне оскарження
скаржник не зазначає поважних причин,
за яких усунення недоліку, який мав
місце при попередній подачі касаційної
скарги, не могло бути здійснено
оперативно у розумний строк, з
урахуванням приписів ст. 110 ГПК України.

За таких обставин, колегія суддів
Вищого господарського суду України не
вбачає підстав для задоволення
поданого клопотання, а тому згідно з
приписами ст. 53 ГПК України скаржнику
слід відмовити у відновленні
пропущеного строку.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1113 ГПК України
касаційна скарга не приймається до
розгляду і повертається судом, якщо
скаргу подано після закінчення строку,
встановленого для її подання, без
клопотання про поновлення цього строку
або таке клопотання відхилено.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 111 ГПК
України до касаційної скарги додаються
докази сплати судового збору.

Законом України "Про судовий збір"
визначено правові засади справляння
судового збору, платників, об'єкти та
розміри ставок судового збору, порядок
сплати, звільнення від сплати та
повернення судового збору.

Згідно з пп. 8 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України
"Про судовий збір" за подання до
господарського суду касаційної скарги
на ухвалу суду сплачується судовий
збір у розмірі 0,5 розміру мінімальної
заробітної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України
"Про судовий збір" судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Закон України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік" набрав чинності
21.01.2014 р.

Згідно з нормами ч. 2 ст. 41 Бюджетного
кодексу України до набрання чинності
законом про Державний бюджет України
на поточний бюджетний період діють
норми Закону про Державний бюджет
України на попередній бюджетний рік.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 41 Бюджетного
кодексу України до набрання чинності
законом про Державний бюджет України
на поточний бюджетний період
мінімальна заробітна плата у поточному
бюджетному періоді застосовується у
розмірах та на умовах, що діяли у грудні
попереднього бюджетного періоду.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2013 рік"
станом на 01.12.2013 р. мінімальна заробітна
плата встановлена у розмірі 1 218 грн.

Таким чином, скаржник при повторному
зверненні з касаційною скаргою 20.01.2014 р.
мав сплатити судовий збір у розмірі 609,00
грн.

Натомість до касаційної скарги в
якості доказу сплати судового збору
додано платіжне доручення № 42901 від
11.11.2013 р. про сплату судового збору у
сумі 573,50 грн.

Таким чином, скаржником надано суду
докази сплати судового збору у меншому
розмірі, ніж встановлено.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України
касаційна скарга не приймається до
розгляду і повертається судом, якщо до
скарги не додано документів, що
підтверджують сплату судового збору у
встановлених порядку і розмірі.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про
судовий збір" сплачена сума судового
збору повертається за ухвалою суду в
разі повернення заяви або скарги.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
53, 86, 110, 111, п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 1113 ГПК України,
п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий
збір", Вищий господарський суд України

у х в а л и в:

Відмовити Публічному акціонерному
товариству "Банк "Фінанси та Кредит" у
задоволенні клопотання про поновлення
строку на касаційне оскарження ухвали
господарського суду Автономної
Республіки Крим від 05.09.2013 р. та
постанови Севастопольського
апеляційного господарського суду від
05.11.2013 р. у справі № 5002-28/3581-2009.

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Банк "Фінанси
та Кредит" на ухвалу господарського
суду Автономної Республіки Крим від
05.09.2013 р. та постанову
Севастопольського апеляційного
господарського суду від 05.11.2013 р. у
справі № 5002-28/3581-2009 повернути
скаржнику.

Повернути з Державного бюджету України
Публічному акціонерному товариству
"Банк "Фінанси та Кредит" судовий збір у
сумі 573 (п'ятсот сімдесят три) грн. 50 коп.,
сплачений за платіжним дорученням №
42901 від 11.11.2013 р.

Головуючий суддя
А.М. Демидова

Судді
І.М. Волік

О.А. Кролевець