КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2014 р. Справа№ 910/2107/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Гаврилюка О.М.

Майданевича А.Г.

секретар Джужа Р.Є.

за участю представників:

від позивача: Яценко Т.Ю. (представник
за довірнеістю), Боровська Я.О.
(представник за довіреністю)

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку "Дніпровська набережна 26"

на ухвалу господарського суду
Київської області

від 18.02.2014 р.

у справі №910/2107/14 (суддя Лилак Т.Д.)

за позовом Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку
"Дніпровська набережна 26"

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

про розірвання договорів, повернення
приміщень та стягнення 42277,90 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Київської
області від 18.02.2014 р. у справі №910/2107/14
позовну заяву та додані до неї
документи повернуто позивачеві без
розгляду, на підставі п.4, п.5, п.6 ст.63 ГПК
України.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою
суду, Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку
"Дніпровська набережна 26" звернулося до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
ухвалу господарського суду Київської
області від 18.02.2014 р. у справі №910/2107/14 та
передати справу на новий розгляд
господарському суду Київської області.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
оскаржувана ухвала винесена місцевим
господарським судом з порушенням та
неправильним застосуванням норм
процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 03.03.2014 р.
прийнято апеляційну скаргу Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку "Дніпровська набережна 26" на
ухвалу господарського суду Київської
області від 18.02.2014 р. у справі №910/2107/14 до
провадження; розгляд апеляційної
скарги призначено на 20.03.2014 року.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 20.03.2014 р.
змінено склад колегії суддів.

В судове засідання апеляційної
інстанції представник відповідача не
з'явився.

Оскільки явка представників сторін у
судове засідання не була визнана судом
обов'язковою, а також зважаючи на
наявні в матеріалах справи докази
належного повідомлення сторін про
місце, дату та час судового розгляду,
апеляційний суд визнав можливим
розглядати апеляційну скаргу у
відсутність представника відповідача.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представники позивача
підтримали доводи, викладені в
апеляційній скарзі, просили суд
апеляційну скаргу задовольнити,
скасувати ухвалу господарського суду
Київської області від 18.02.2014 р. у справі
№910/2107/14 та передати справу на новий
розгляд господарському суду Київської
області.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представників
позивача, перевіривши матеріали
справи, проаналізувавши правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, Київський
апеляційний господарський суд
встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку
"Дніпровська набережна 26" звернулось до
господарського суду Київської області
з позовною заявою до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення
42277,90 грн. заборгованості за договором
№ 02-13 ДН оренди нежитлових приміщень
від 01.01.2013 року та договором № 07-13 ДН
оренди нежитлових приміщень від 01.07.2013
року, розірвання вказаних договорів та
повернення приміщень переданих
відповідачу за вказаними договорами.

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням відповідачем своїх
зобов'язань щодо повної та своєчасної
оплати за договором № 02-13 ДН оренди
нежитлових приміщень від 01.01.2013 року та
договором № 07-13 ДН оренди нежитлових
приміщень від 01.07.2013 року.

Ухвала господарського суду першої
інстанції мотивована тим, що позивачем
порушено правила об'єднання позовних
вимог, посилаючись на те, що кожен із
зазначених договорів є самостійною
підставою виникнення господарських
правовідносин, зобов'язання за ними
ґрунтуються на різних доказах, кожна із
заявлених позовних вимог є самостійною
позовною вимогою, які мають різні
підстави виникнення, ґрунтуються та
підтверджуються різними доказами, а
відтак потребують детального розгляду
по суті; позивачем не додано до
позовної заяви доказу надсилання її
копії іншій стороні у справі,
посилаючись на те, що доданий до
позовної заяви опис вкладення у цінний
лист від 10.02.2014 р. не може бути доказом
надсилання позовної заяви відповідачу,
оскільки в графі «найменування
предметів» відсутній запис про
направлення позовної заяви від 10.02.2014 р.
Також суд зазначив, що позивачем не
додано до позовної заяви доказів
сплати судового збору у встановленому
розмірі, зазначаючи про те, що
позивачем заявлено 2 позовні вимоги
немайнового характеру (про розірвання
договорів) та 3 вимоги майнового
характеру (про повернення приміщень та
стягнення 42277,90 грн. заборгованості), за
подання яких останній сплатив судовий
збір в розмірі 6090,00 грн., що
підтверджується платіжними
дорученнями №1 від 07.02.2014 року на суму
4263,00 грн. та №3 від 06.02.2014 року на суму
1827,00 грн.

Виходячи зі змісту п. 4, п.5, п.6 ч.1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України, суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо до позовної заяви не подано
доказів сплати судового збору у
встановлених порядку та розмірі;
порушено правила поєднання вимог або
об'єднано в одній позовній заяві кілька
вимог до одного чи кількох
відповідачів і сумісний розгляд цих
вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і
взаємовідносин сторін чи суттєво
утруднить вирішення спору; не подано
доказів надсилання відповідачеві
копії позовної заяви і доданих до неї
документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ГПК України в
одній позовній заяві може бути
об'єднано кілька вимог, зв'язаних між
собою підставою виникнення або
поданими доказами.

Під вимогою розуміється
матеріально-правова вимога, тобто
предмет позову, який являє собою
одночасно спосіб захисту порушеного
права. Таким чином, позивач наділений
правом об'єднати в одній позовній заяві
кілька вимог, тобто кілька способів
захисту порушеного права.

Дозволяється об'єднувати вимоги, які
пов'язані між собою підставами
виникнення або доказами, що
підтверджують ці вимоги.

Підстава позову - це фактичні
обставини, на яких ґрунтується вимога
позивача, а тому вимоги повинні
випливати з тих самих фактичних
обставин, на яких ґрунтуються ці
вимоги.

Доказами в господарському судочинстві
є будь-які відомості, отримані у
визначеному законом порядку, на
підставі яких суд установлює наявність
або відсутність обставин, на яких
обґрунтовуються вимоги і заперечення
осіб, що беруть участь у справі, та інші
обставини, які мають значення для
правильного розгляду справи.

Отже, можна об'єднати вимоги, якщо
обставини, на яких вони ґрунтуються,
підтверджуються тими самими доказами.

Приписами п. 3.6 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" визначено, що позивач
має право об'єднати в одній позовній
заяві кілька вимог, пов'язаних між
собою підставою виникнення або
поданими доказами (зокрема, про
стягнення неповернутого кредиту,
відсотків за користування кредитом і
неустойки; про визнання недійсним акта
і про відшкодування заподіяної у
зв'язку з його виданням шкоди; про
стягнення вартості недостачі товару,
одержаного за кількома транспортними
документами і оформленої одним актом
приймання або коли такий товар
сплачено за одним розрахунковим
документом; про спонукання до
виконання зобов'язань за господарським
договором і про застосування заходів
майнової відповідальності за його
невиконання тощо). Право об'єднати
кілька однорідних позовних заяв або
справ, у яких беруть участь ті ж самі
сторони, надане також судді. При цьому
останній вправі вирішувати питання про
об'єднання лише тих заяв (справ), які
перебувають в його провадженні.

Однорідними вимогами слід вважати
такі, які, пов'язані з однорідними
позовними вимогами і водночас подані
одним і тим же позивачем до одного й
того самого відповідача (чи
відповідачів) або хоча й різними
позивачами, але до одного й того ж
відповідача. Однорідними ж позовними
вимогами є такі, що виникають з одних і
тих самих або з аналогічних підстав і
водночас пов'язані між собою одним і
тим самим способом захисту прав і
законних інтересів.

Предметом позову є матеріально-правова
вимога позивача до відповідача,
стосовно якої він просить ухвалити
судове рішення. Вона опосередковується
спірними правовідносинами -
суб'єктивним правом і обов'язком
позивача і відповідача. Предмет позову
повинен мати правовий характер і
випливати з певних
матеріально-правових відносин.

Підставою позову є обставини, якими
позивач обґрунтовує свої вимоги і
докази, що стверджують позов, зокрема
факти матеріально-правового характеру,
що визначаються нормами матеріального
права, які врегульовують спірні
правовідносини, їх виникнення, зміну,
припинення.

Як вбачається з матеріалів справи,
Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку
"Дніпровська набережна 26" звернулось до
господарського суду Київської області
з позовною заявою до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення
42277,90 грн. заборгованості за договором
№ 02-13 ДН оренди нежитлових приміщень
від 01.01.2013 року та договором № 07-13 ДН
оренди нежитлових приміщень від 01.07.2013
року, розірвання вказаних договорів та
повернення приміщень переданих
відповідачу за вказаними договорами.

Обґрунтовуючи підстави вказаного
позову, позивач посилався на те, що
відповідачем було порушено виконання
грошових зобов'язань за аналогічними
договорами оренди (відмінність в
договорах полягає лише в площі
орендованих приміщень, які розташовані
за адресою: АДРЕСА_1), а також те, що
позовні вимоги обґрунтовуються
однаковими доказами.

Отже, виходячи із наведених вище
визначень понять предмету та підстав
позову, враховуючи предмет позову у
даному випадку (стягнення
заборгованості, розірвання вказаних
договорів та повернення приміщень
переданих відповідачу за вказаними
договорами), право на пред'явлення
якого виникло на підставі аналогічних
договорів, позовні вимоги
обґрунтовуються однаковими доказами,
колегія суддів вважає, що позивачем не
порушено вимог ч. 1 ст. 58 ГПК України при
зверненні до суду із даним позовом.

Водночас, згідно з положеннями п. 5 ч. 1
ст. 63 ГПК України, навіть у випадку, коли
позивач правомірно об'єднав вимоги,
пов'язані між собою, суд вправі
повернути позовну заяву, якщо
вважатиме, що сумісний розгляд
об'єднаних вимог перешкоджатиме
з'ясуванню прав і взаємовідносин
сторін чи суттєво утруднить вирішення
спору.

Однак, в мотивувальній частині
оскаржуваної ухвали місцевим
господарським судом не зазначено, чим
саме розгляд заявлених вимог
перешкоджатиме з'ясуванню прав і
взаємовідносин сторін та суттєво
утруднить вирішення спору.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що висновки місцевого
господарського суду щодо наявності
підстав для повернення позовної заяви
без розгляду, посилаючись на порушення
позивачем правил об'єднання позовних
вимог є необґрунтованими.

Форма і зміст позовної заяви, а також
перелік документів, які додаються до
неї визначені в ст. ст. 54, 57
Господарського процесуального кодексу
України.

Недодержання вимог статей 54 і 57
Господарського процесуального кодексу
України щодо форми, змісту і додатків
до позовної заяви тягне за собою
наслідки, передбачені статтею 63
Господарського процесуального кодексу
України.

Згідно з вимогами ст. 56 Господарського
процесуального кодексу України та п. 2
ч. 1 ст. 57 ГПК України позивач, прокурор
чи його заступник зобов'язані при
поданні позову надіслати сторонам
копії позовної заяви та доданих до неї
документів відповідно до кількості
відповідачів та третіх осіб листом з
описом вкладення та до позовної заяви
додаються документи, які підтверджують
відправлення відповідачеві копії
позовної заяви і доданих до неї
документів.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем, при зверненні до
господарського суду з позовною заявою
були подані фіскальний чек УДППЗ
«Укрпошта» від 10.02.2014 р. та опис
вкладення у цінний лист на ім'я ОСОБА_4
як доказ надсилання відповідачеві
копії позовної заяви і доданих до неї
документів.

Проте доданий до позовної заяви опис
вкладення у цінний лист не може бути
належним доказом надсилання позовної
заяви відповідачу, оскільки в графі
«найменування предметів» відсутній
запис про направлення позовної заяви
від 10.02.2014 р.

Отже, не подання позивачем до позовної
заяви доказів надсилання її копії
іншій стороні у справі тягне за собою
повернення поданої позовної заяви і
доданих до неї документів без розгляду,
згідно з п. 6 ст. 63 ГПК України.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського
процесуального кодексу України до
позовної заяви додаються документи,
які підтверджують сплату судового
збору у встановлених порядку і розмірі.

Частиною першою ст. 4 Закону України
"Про судовий збір" передбачено, що
судовий збір справляється у
відповідному розмірі від мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява або скарга подається до суду, - у
відсотковому співвідношенні до ціни
позову та у фіксованому розмірі. За
подання до господарського суду
позовної заяви немайнового характеру
справляється судовий збір у розмірі 1
мінімальної заробітної плати. За
подання до господарського суду
позовної заяви майнового характеру
справляється судовий збір у розмірі 2
відсотки ціни позову, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік"
станом на 1 січня 2014 року мінімальна
заробітна плата у місячному розмірі
становить 1218,00 грн.

Згідно із ч.3 ст.3 Закону України "Про
судовий збір", за подання позовної
заяви, що має одночасно майновий і
немайновий характер, судовий збір
сплачується за ставками, встановленими
для позовних заяв майнового та
немайнового характеру.

В п.2.11 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 21.02.2013
року №7 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України"
зазначено, якщо в позовній заяві
об'єднано дві або більше вимог
немайнового характеру, пов'язаних між
собою підставами виникнення або
поданими доказами, судовий збір
сплачується окремо з кожної з таких
вимог.

Враховуючи те, що позивачем заявлено 4
позовні вимоги немайнового характеру
(про розірвання договору №02-13 ДН оренди
нежитлових приміщень від 01.01.2013 року та
договору № 07-13 ДН оренди нежитлових
приміщень від 01.07.2013 року, повернення
приміщення за договором №02-13 ДН оренди
нежитлових приміщень від 01.01.2013 року та
договором №07-13 ДН оренди нежитлових
приміщень від 01.07.2013 року) та вимога
майнового характеру (про стягнення
42277,90 грн. заборгованості за
вищевказаними договорами), за подання
яких останній повинен був сплатити 6699
грн. (1827 грн. - за майнову вимогу, 1218*4=4872
грн. - за немайнові вимоги).

Натомість, до позовної заяви позивачем
додано платіжні доручення №1 від 07.02.2014
року на суму 4263,00 грн. та №3 від 06.02.2014
року на суму 1827,00 грн. про сплату
судового збору в загальному розмірі
6090,00 грн., тобто у меншому розмірі, ніж
встановлено діючим законодавством.

Отже, не подання позивачем до позовної
заяви доказів сплати судового збору у
встановленому розмірі тягне за собою
повернення поданої позовної заяви і
доданих до неї документів без розгляду,
згідно з п. 4 ст. 63 ГПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд правомірно дійшов
висновку про повернення без розгляду
поданої позивачем позовної заяви і
доданих до неї документів, посилаючись
на п.4, п.6 ч.1 ст.63 ГПК України.

Разом з тим, при прийнятті ухвали
господарського суду Київської області
від 18.02.2014 р. у справі №910/2107/14 суд
невірно дійшов висновку щодо наявності
підстав для повернення позовної заяви
без розгляду, посилаючись на порушення
позивачем правил об'єднання позовних
вимог та відповідно застосував норми
процесуального права, зокрема, п.5 ч.1
ст.63 ГПК України.

Згідно зі ст. 104 Господарського
процесуального кодексу України,
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого господарського суду
є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими;

3) невідповідність висновків,
викладених у рішенні місцевого
господарського суду, обставинам
справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

Порушення або неправильне
застосування норм процесуального
права може бути підставою для
скасування або зміни рішення лише за
умови, якщо це порушення призвело до
прийняття неправильного рішення.

Враховуючи те, що неправильне
застосування судом норм
процесуального права, при прийнятті
ухвали господарського суду Київської
області від 18.02.2014 р. у справі №910/2107/14,
зокрема, п.5 ч.1 ст.63 ГПК України, не
призвело до прийняття неправильного
рішення, колегія суддів вважає, що
відсутні підстави для її скасування чи
зміни.

Частиною 5 статті 106 Господарського
процесуального кодексу України,
встановлено, що апеляційні скарги на
ухвали місцевого господарського суду
розглядаються в порядку, передбаченому
для розгляду апеляційних скарг на
рішення місцевого господарського суду.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку про те, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню,
ухвала господарського суду Київської
області від 18.02.2014 р. у справі №910/2107/14
підлягає залишенню без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
99, 101-103, 105, 106 Господарського
процесуального кодексу України,
Київський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку "Дніпровська набережна 26"
задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду Київської
області від 18.02.2014 р. у справі №910/2107/14
залишити без змін.

Матеріали справи №910/2107/14 повернути
господарському суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
суду касаційної інстанції у
встановлені законом порядку та строки.

Головуючий суддя
І.А. Іоннікова

Судді
О.М. Гаврилюк

А.Г. Майданевич