номер провадження справи 33/9/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2014
Справа № 908/644/14

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Старокостянтинівський
спеціалізований кар'єр» (31135,
Хмельницька область,
Старокостянтинівський район,
с.Красносілка)

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «ГІДРЕКС» (69032, м.
Запоріжжя, Південне Шосе, б. 8)

про стягнення суми

Суддя Мірошниченко М.В.

Секретар судового засідання Хилько
Ю.І.

За участю представників сторін:

від позивача: Пастух В.Л. - довіреність
№ 1 від 08.01.2014 р.

від відповідача : не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
«Старокостянтинівський
спеціалізований кар'єр» звернулося в
господарський суд Запорізької області
із позовною заявою про стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ГІДРЕКС»
заборгованості в сумі 37090, 00 грн., суми
333,81грн. втрат від інфляції та суми 326,19
грн. 3 % річних.

В обґрунтування правової підстави
заявленого позову позивач посилається
на приписи ст.ст. 509, 526, 530 Цивільного
кодексу України. При цьому вказує, що
між сторонами склалась усна
домовленість, згідно з якою відповідач
зобов'язався поставити товар: вал
колінчатий 1 шт., вкладиш та напівкільця
1 шт., вкладиш та напівкільця 1 шт., шатун
1 шт., а позивач зобов'язався оплатити
товар. Платіжним дорученням від 26.07.2013р.
позивач перерахував на користь
відповідача суму 37090,00грн. грошових
коштів в оплату за товар.

Однак, відповідач товар не поставив.

Листом-вимогою від 03.10.2013р. позивач
звернувся до відповідача про
повернення грошових коштів. Вказаний
лист відповідач отримав 29.10.2013р.
Всупереч ст. 530 Цивільного кодексу
України, відповідач у 7-ми денний строк
(до 06.11.2013р.) зобов'язання щодо
повернення коштів не виконав;
відповіді на лист - вимогу не надав. На
підставі ст. 625 ЦК України позивачем
нараховано до сплати відповідачу суму
333,81 грн. втрат від інфляції та 326,19 грн. -
3% річних.

Просить позов задовольнити

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 03.03.2014 р.
порушено провадження у справі № 908/644/14,
розгляд якої призначено на 18.03.2014 р.

За клопотанням присутнього у судовому
засіданні представника позивача
судовий процес здійснювався без
застосування засобів технічної
фіксації.

В судовому засіданні представник
позивача доводи, викладені у позовній
заяві підтримав. Просить позов
задовольнити у повному обсязі.

Відповідач - вимоги суду, викладені в
ухвалі від 03.03.2014 р. щодо надання
письмового відзиву та витребуваних
судом документів не виконав, свого
представника в судове засідання не
направив, про причини неявки не
повідомив.

Відповідно до підпункту 3.9.1 постанови
Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції»
особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце її розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог ч. 1 ст. 64 та ст.
87 ГПК України.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

В даному випадку, ухвалу
господарського суду від 03.03.2014 р. про
порушення провадження у справі та
призначення її до розгляду на 18.03.2014 р.
було направлено судом на адресу
відповідача: 69032, м. Запоріжжя, Південне
Шосе, б. 8, яка співпадає з
місцезнаходженням відповідача,
визначеним у Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців (Витяг з ЄДР станом
на 17.03.2014 р. наявний в матеріалах
справи).

Таким чином, з урахуванням положень
підпункту 3.9.1 Постанови Пленуму ВГСУ
від 26.12.2011 р. № 18, відповідач
вважається повідомленим про час та
місце слухання даної справи в
господарському суді.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
№ 18 від 26.12.2011 р. у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Стаття 75 ГПК України дозволяє суду
розглянути спір за наявними у справі
матеріалами, у випадку, якщо відзив на
позов та витребувані судом документи
не надані.

Оскільки про час та місце судового
розгляду справи відповідач був
повідомлений належним чином, суд
вважає за можливе розглянути справу
без участі його представника за
наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 18.03.2014 р. прийнято
і оголошено на підставі ст. 85 ГПК
України вступну і резолютивну частини
судового рішення.

Розглянувши та дослідивши матеріали
справи, заслухавши пояснення
представника позивача, суд приходить
до висновку про наявність підстав для
задоволення позову.

Матеріали справи та пояснення
представника позивача свідчать, що на
електронну адресу позивача надійшов
рахунок відповідача СФ - 0000035 від
25.07.2013р. на оплату суми 74180грн. за товар:
вал колінчатий ISUZU 6 WG 1-T - 1 шт., вкладиш
та напівкільця 6 WG 1 - 1 шт., вкладиш та
напівкільця 6 WG 1 - 1 шт., шатун 6 WG 1 - 1 шт.

При цьому суд констатує, що рахунок
відповідача СФ - 0000035 від 25.07.2013р. не є
підписаним, не містить печатки
підприємства - відповідача; крім того,
обміну між сторонами листами,
телефонограмами щодо укладення
договору на поставку товару не
відбулось.

26.07.2013р. ПАТ «Старокостянтинівський
спеціалізований кар'єр» перерахувало
на користь ТОВ «ГІДРЕКС» суму 37090,00грн.
грошових коштів в оплату за товар.

Відповідач поставку товару не
здійснив, внаслідок чого позивач
направив на адресу відповідача лист -
вимогу від 03.10.2013р. вих. № 2280, згідно до
якого на підставі ст. ст. 509,
526, п.2 ст. 530 ЦК України просив протягом
семи календарних днів з моменту
отримання листа, повернути грошові
кошти у сумі 37090грн. на поточний рахунок
позивача.

Оскільки всупереч ст. 530 Цивільного
кодексу України відповідач грошові
кошти не сплатив, відповіді на лист -
вимогу позивача не надав, позивач
звернувся до господарського суду із
позовом про стягнення з відповідача
заборгованості в сумі 37090,00 грн., суми
333,81грн. втрат від інфляції (період
нарахування з 07.11.2013р. по 21.02.2014р.) та
суми 326,19 грн. 3 % річних (період
нарахування з 07.11.2013р. по 21.02.2014р.).

Слід зазначити, що за змістом ч.1 ст. 638
ЦК України договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких хоча б однією із
сторін має бути досягнуто згоди.

Всупереч вимогам ст. ст. 638, 640, 641, 642, 655,
ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу
України, сторонами у справі в письмовій
формі не було досягнуто згоди з усіх
істотних умов договору поставки
товару.

В той же час, відповідно до ст. 509
Цивільного кодексу України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу
України, цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.
Частинами 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу
України передбачено, що підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є: договори та інші
правочини... Цивільні права та обов'язки
можуть виникати безпосередньо з актів
цивільного законодавства.

Аналогічні положення містить ст. 174
Господарського кодексу України.

Пунктом 1 статті 193 Господарського
Кодексу України встановлено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Аналогічна норма міститься в ст. 526
Цивільного кодексу України.

Згідно з приписами п. 7 ст. 193
Господарського кодексу України та
ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України
одностороння відмова від виконання
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

При цьому, пунктом 2 ст. 193
Господарського кодексу України
визначено, що кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Обставини справи свідчать, що
відповідач без належної правової
підстави (без укладеного договору
поставки) отримав від позивача суму
37090грн. грошових коштів.

Згідно до ч.1 ст. 1212 ЦК України особа,
яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Як свідчить ч.2 ст 1212 ЦК України,
положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події.

За змістом ч.3 ст 1212 ЦК України,
положення цієї глави застосовуються
також до вимог про: 1) повернення
виконаного за недійсним правочином; 2)
витребування майна власником із чужого
незаконного володіння; 3) повернення
виконаного однією із сторін у
зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди
особою, яка незаконно набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи.

Стаття 1213 ЦК України визначає, що
набувач зобов'язаний повернути
потерпілому безпідставно набуте майно
в натурі (ч.1).

У разі неможливості повернути в
натурі потерпілому безпідставно
набуте майно відшкодовується його
вартість, яка визначається на момент
розгляду судом справи про повернення
майна (ч.2 ст 1213).

Як свідчить стаття 16 ЦК України, кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу (ч.1
ст.16).

Одним із способів захисту цивільних
прав та інтересів може бути, зокрема:
відновлення становища, яке існувало до
порушення (п.4 ч.2 ст. 16).

Таким чином у позивача виникло право на
отримання від відповідача суми 37090грн.
грошових коштів, отриманих останнім
безпідставно; і, відповідно, у
відповідача виникло зобов'язання
повернути безпідставно набуті грошові
кошти.

З урахуванням викладених норм права та
обставин справи, позивач правомірно
направив на адресу відповідача лист -
вимогу від 03.10.2013р. вих. № 2280, згідно до
якого на підставі ст. ст. 509, 526, п.2 ст. 530
ЦК України просив протягом семи
календарних днів з моменту отримання
листа, повернути грошові кошти у сумі
37090грн. на поточний рахунок позивача.
При цьому відповідач отримав лист -
вимогу 29.10.2013р., що підтверджується
копією рекомендованого повідомлення
про вручення поштового відправлення (
а.с. 14).

Згідно до ч.2 ст. 530 ЦК України, якщо
строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Оскільки у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги (тобто - до 06.11.2013р.)
відповідач зобов'язання щодо
повернення грошових коштів у сумі
37090,00грн. не виконав, позивач правомірно
звернувся до господарського суду за
стягненням коштів.

Позов за цією вимогою є законним,
обгрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Згідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Позивачем також заявлено до стягнення
з відповідача суму 333,81грн. втрат від
інфляції (період нарахування з 07.11.2013р.
по 21.02.2014р.) та суму 326,19 грн. 3 % річних
(період нарахування з 07.11.2013р. по
21.02.2014р.). Судом перевірено розрахунок
інфляційних втрат та 3% річних і визнано
вірним. Позов за цими вимогами є
законним, обгрунтованим та підлягає
задоволенню.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК
витрати зі сплати судового збору в
розмірі 1827,00 грн. відносяться на
відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «ГІДРЕКС» (69032,
м. Запоріжжя, Південне Шосе, б. 8,
код ЄДР 36015100; р/рахунок 7778 в ПуАТ
«ФІДОБАНК» м.Київ, МФО 300175) на користь
Публічного акціонерного товариства
«Старокостянтинівський
спеціалізований кар'єр» (31135,
Хмельницька область,
Старокостянтинівський район,
с.Красносілка, код ЄДР 05471885, р/р 0001
в КБ «ПриватБанк», МФО 315405) суму 37090
(тридцять сім тисяч дев'яносто) грн. 00
коп. заборгованості, суму 333 (триста
тридцять три) грн. 81 коп. інфляційних
втрат, суму 326 (триста двадцять шість)
грн. 19коп. 3% річних та суму 1827 (одна
тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00
коп. судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Рішення оформлено у повному обсязі
та підписано згідно із вимогами ст. 84
ГПК України 19.03.2014 р.

Суддя
М.В. Мірошниченко