ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
_________________________________
УХВАЛА

"01" квітня 2014 р.
Справа № 918/297/14

Суддя Павленко Є.В., розглянувши
матеріали справи

за позовом Дубенського міжрайонного
прокурора в інтересах держави в особі
Рівненського відділення Українського
державного фонду підтримки
фермерських господарств

до фермерського господарства "Явір"

про стягнення заборгованості в сумі 15
651 грн. 31 коп.,

за участі представників:

позивача: Никитюк М.А. за дов. від 10
червня 2011 року № 341,

відповідача: не з'явився,

прокуратури: Герасимчук Ю.М. за посв.
від 20 жовтня 2012 року № 010595,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2014 року Дубенський
міжрайонний прокурор звернувся до
господарського суду Рівненської
області з позовною заявою в інтересах
держави в особі Рівненського
відділення Українського державного
фонду підтримки фермерських
господарств про стягнення з
фермерського господарства "Явір"
заборгованості за укладеним між
сторонами договором про надання
фінансової підтримки (допомоги)
фермерському господарству від 23 грудня
2008 року № 32 в сумі 15 651 грн. 31 коп., з яких:
15 000 грн. 00 коп. - основний борг, 566 грн. 31
коп. - пеня, 85 грн. 00 коп. - інфляційні
втрати.

Ухвалою господарського суду
Рівненської області від 18 березня 2014
року порушено провадження у справі №
918/297/14, розгляд якої було призначено на 1
квітня 2014 року.

До початку судового засідання 1 квітня
2014 року через канцелярію суду надійшла
заява Рівненського відділення
Українського державного фонду
підтримки фермерських господарств про
зменшення розміру позовних вимог від 28
березня 2014 року № 53 (а.с. 30), відповідно
до якої останнє просило суд стягнути з
відповідача 566 грн. 31 коп. пені та 85 грн.
00 коп. інфляційних втрат.

Крім того, до початку вказаного
судового засідання електронною поштою
на адресу суду надійшла заява
Дубенського міжрайонного прокурора
від 31 березня 2014 року № 49-602 вих-14 про
уточнення позовних вимог (а.с. 39), в якій
останній позивачем визначив
Український державний фонд підтримки
фермерських господарств в особі
Рівненського відділення Українського
державного фонду підтримки
фермерських господарств.

У судовому засіданні 1 квітня 2014 року
представник Рівненського відділення
Українського державного фонду
підтримки фермерських господарств
подав письмову заяву про долучення до
матеріалів справи копій платіжних
доручень, які свідчать про погашення
відповідачем у добровільному порядку
всієї суми заборгованості, що є
предметом даного спору.

Відповідач про дату, час та місце
розгляду даної справи був повідомлений
належним чином, проте явку свого
повноважного представника не
забезпечив, витребуваних судом
документів не надав, будь-яких
обґрунтованих заяв чи клопотань про
відкладення розгляду справи із
зазначенням підстав щодо своєї неявки
не направив.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про необхідність
залишення даного позову без розгляду
на підставі пункту 1 частини 1 статті 81
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) з огляду на
наступне.

Пунктом 2 статті 121 Конституції України
визначено, що на прокуратуру України
покладається представництво інтересів
громадянина або держави в суді у
випадках, визначених законом.

Відповідно до статті 361 Закону України
"Про прокуратуру" підставою
представництва в суді інтересів
держави є наявність порушень або
загрози порушень інтересів держави.

Згідно зі статтею 2 ГПК України
господарський суд порушує справи за
позовними заявами, зокрема, прокурорів,
які звертаються до господарського суду
в інтересах держави. При цьому
прокурор, який звертається до
господарського суду в інтересах
держави, в позовній заяві самостійно
визначає, в чому полягає порушення
інтересів держави, та обґрунтовує
необхідність їх захисту, а також вказує
орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних відносинах (частина 3
вищезазначеної статті).

Конституційний суд України в рішенні
від 8 квітня 1999 року № 3рп/99 визначив, що
прокурор чи його заступник у кожному
конкретному випадку самостійно
визначає з посиланням на
законодавство, на підставі якого
подається позов, в чому саме відбулося
чи може відбутися порушення
матеріальних чи інших інтересів
держави, обґрунтовує у позовній заяві
необхідність їх захисту та зазначає
орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних відносинах.

Отже, виходячи зі змісту вищенаведеної
статті Кодексу, а також відповідно до
положень вказаного рішення КСУ,
прокурор, який звертається до
господарського суду в інтересах
держави, у позовній заяві повинен
вказати орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних відносинах.

Пунктом 2 резолютивної частини рішення
КСУ визначено, що під поняттям "орган,
уповноважений державою здійснювати
відповідні функції у спірних
відносинах", треба розуміти орган
державної влади або орган місцевого
самоврядування, який законом наділений
повноваженнями органу виконавчої
влади.

У пункті 5 мотивувальної частини
рішення КСУ передбачено, що орган,
уповноважений державою здійснювати
відповідні функції у спірних
відносинах фактично є позивачем у
справі, порушених за позовною заявою
прокурора і на підставі частини 1
статті 21 ГПК України є стороною в
арбітражному процесі, цей орган
здійснює процесуальні дії відповідно
до вимог статті 22 ГПК України.

Частиною 2 статті 29 ГПК України прямо
передбачено, що у разі прийняття
господарським судом позовної заяви,
поданої прокурором в інтересах держави
в особі органу, уповноваженого
здійснювати функції держави у спірних
правовідносинах, зазначений орган
набуває статусу позивача.

Відповідно до частини 1 статті 1 ГПК
України підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Частинами 1-2 статті 21 ГПК України
передбачено, що сторонами в судовому
процесі - позивачами і відповідачами -
можуть бути підприємства та
організації, зазначені у статті 1 цього
Кодексу. Позивачами є підприємства та
організації, що подали позов або в
інтересах яких подано позов про захист
порушеного чи оспорюваного права або
охоронюваного законом інтересу.

Водночас з матеріалів даної справи
вбачається, що Рівненське відділення
Українського державного фонду
підтримки фермерських господарств, в
особі якого прокурором було подано
вказану позовну заяву, не є державним
органом в розумінні вищезазначених
приписів чинного законодавства. Так, з
наявних у матеріалах справи копій
статуту Українського державного фонду
підтримки фермерських господарств, а
також довідки з Єдиного державного
реєстру підприємств та організацій
України, яка містить інформацію
відносно Рівненського відділення
Українського державного фонду
підтримки фермерських господарств (а.с.
32-36), вбачається, що останнє є
відокремленим структурним підрозділом
Українського державного фонду
підтримки фермерських господарств, а
відтак не є самостійною юридичною
особою, що виключає можливість
наявності у нього статусу органу
виконавчої влади в розумінні статті 29
ГПК України.

Даний факт також був підтверджений
представником Рівненського відділення
Українського державного фонду
підтримки фермерських господарств у
судовому засіданні 1 квітня 2014
року.

Відтак, з аналізу вищезазначених
нормативних приписів чинного
законодавства та з наявних у
матеріалах справи доказів вбачається,
що Рівненське відділення Українського
державного фонду підтримки
фермерських господарств не наділене
повноваженнями щодо звернення з даним
позовом у спірних правовідносинах.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
81 ГПК України суддя залишає позов без
розгляду, зокрема, якщо позовну заяву
підписано особою, яка не має права її
підписувати.

Пунктом 3 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 23
березня 2012 року № 7 "Про деякі
питання участі прокурора у розгляді
справ, підвідомчих господарським
судам" визначено, що господарський суд
повинен оцінювати правильність
визначення прокурором органу, на який
державою покладено обов'язок щодо
здійснення конкретних функцій у
правовідносинах, пов'язаних із
захистом інтересів держави.

Інтереси держави мають чітко
формулюватися й умотивовуватися
прокурором.

У випадках неправильного визначення
прокурором позивача, тобто органу,
уповноваженого державою здійснювати
відповідні функції у спірних
правовідносинах, господарський суд на
підставі пункту 1 частини 1 статті 63 ГПК
України повертає таку позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду.

У разі порушення провадження у справі
за таким позовом, останній підлягає
залишенню без розгляду відповідно до
пункту 1 частини 1 статті 81 ГПК України.

Оскільки судом встановлено, що
Рівненське відділення Українського
державного фонду підтримки
фермерських господарств не є юридичною
особою та не уповноважене звертатися
до суду з позовом у спірних
правовідносинах в розумінні статей 1, 21
ГПК України, суд на підставі пункту 1
частини 1 статті 81 ГПК України дійшов
висновку про необхідність залишення
даного позову без розгляду.

Слід зазначити, що згідно з частиною 4
статті 81 ГПК України після усунення
обставин, що зумовили залишення позову
без розгляду, позивач має право знову
звернутися з ним до господарського
суду в загальному порядку.

Водночас суд критично оцінює заяву
Дубенського міжрайонного прокурора
про уточнення позовних вимог від 31
березня 2014 року № 49-602 вих-14, з огляду на
наступне.

Частиною 4 статті 29 ГПК України
унормовано, що прокурор, який бере
участь у справі, несе обов'язки і
користується правами сторони, крім
права на укладення мирової угоди.

Відповідно до частини 4 статті 22 ГПК
України до початку розгляду
господарським судом справи по суті
позивач має право змінити предмет або
підставу позову шляхом подання
письмової заяви.

Слід зазначити, що вищезазначеною
статтею ГПК України не передбачено
права позивача на подання заяв
(клопотань) про "доповнення" або
"уточнення" позовних вимог, або
заявлення "додаткових" позовних вимог
тощо. Тому в разі надходження до
господарського суду однієї із
зазначених заяв (клопотань) останній,
виходячи з її змісту, а також змісту
раніше поданої позовної заяви та
конкретних обставин справи, повинен
розцінювати її як: подання іншого (ще
одного) позову, чи збільшення або
зменшення розміру позовних вимог, чи
об'єднання позовних вимог, чи зміну
предмета або підстав позову.

Аналогічна правова позиція викладена у
пункті 3.11 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції".

У той же час подана Дубенським
міжрайонним прокурором заява про
уточнення позовних вимог від 31 березня
2014 року № 49-602 вих-14 не може бути
розцінена судом як заява про зміну
предмета або підстав позову, або як
подання іншого позову, оскільки
остання направлена на зміну
суб'єктного складу учасників даного
процесу. Проте чинним ГПК України не
передбачена можливість подання таких
заяв, у зв'язку з чим остання визнається
судом незаконною та необґрунтованою.

За таких обставин, керуючись пунктом 1
частини 1 статті 81, статтею 86 ГПК
України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Дубенського міжрайонного
прокурора в інтересах держави в особі
Рівненського відділення Українського
державного фонду підтримки
фермерських господарств до
фермерського господарства "Явір" про
стягнення заборгованості в сумі 15 651
грн. 31 коп. залишити без розгляду.

Суддя
Є.В.
Павленко