ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.03.2014
Справа № 905/967/14

Представником відповідача надане
письмове клопотання про здійснення
технічної фіксації судового процесу.
Відповідно до статті 81-1 ГПК України
клопотання задовольняється.
Складається протокол судового
засідання за допомогою фіксування
технічними засобами -
програмно-апаратного комплексу
«Діловодство суду».

Господарський суд Донецької області у
складі судді Гринько С.Ю. при секретарі
судового засідання Попової С.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали позовної заяви:

за участю представників сторін:

від позивача - Іванов В.М. - довіреність
від 16.12.2013року,

від відповідача - Гнатюк О.І. -
довіреність від 24.12.2013р.

за позовом - Комунального
підприємства „Компанія „Вода Донбасу"
м. Донецьк в особі

відокремленого
підрозділу Макіївського виробничого
управління

водопровідно-каналізаційного
господарства Комунального
підприємства

„Компанія „Вода Донбасу"
м. Макіївка

до відповідача - Публічного
акціонерного товариства "Укртрансгаз"
м. Київ в особі філії

"Управління
магістральних газопроводів
"Донбастрансгаз" м. Донецьк

про врегулювання спірних пунктів при
укладанні договору.

СУТЬ СПОРУ:

13.02.2014р. КП „Компанія „Вода Донбасу" м.
Донецьк в особі відокремленого
підрозділу Макіївського виробничого
управління
водопровідно-каналізаційного
господарства КП „Компанія „Вода
Донбасу" м. Макіївка звернулось до
господарського суду Донецької області
з позовною заявою про зобов'язання ПАТ
"Укртрансгаз" м. Київ в особі філії
"Управління магістральних
газопроводів "Донбастрансгаз" м.
Донецьк прийняти спірні пункти 2.3, 2.4, 2.6,
2.8, 5.4, 5.6, 5.7, 6.3.1 договору №1649 на послуги
з централізованого питного
водопостачання і водовідведення в
редакції позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на
виконання положень ст. 19 Закону України
"Про питну воду та питне
водопостачання", п. 2.1 "Правил
користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення в
населених пунктах України" позивач
надіслав відповідачу два примірники
проекту договору № 1649 на надання
послуг по централізованому питному
водопостачанню і водовідведенню. Втім,
відповідач зазначений договір
підписав з протоколом розбіжностей, в
якому не погодився з запропонованими
позивачем пунктами 2.3, 2.4, 2.5, 2.6, 2.8, 2.12, 2.14,
3.9, 3.15, 5.4, 5.6, 5.7, 5.10, 6.3.1, 6.3.2, 6.3.3, 6.3.4, 7.2, 7.3,
7.4, 7.6, 11.1, 11.6, 11.7, 12.4 договору, у зв'язку з
чим, супровідним листом №14-218 від
21.01.2014р., повернув один примірник
договору. Після врегулювання
розбіжностей сторонами залишилися
неврегульованими пункти 2.3, 2.4, 2.6, 2.8, 5.4,
5.6, 5.7, 6.3.1 договору, у зв'язку з чим
відповідно до ст. 187 Господарського
кодексу України, позивач звернувся за
захистом своїх законних інтересів до
господарського суду Донецької області.

Відповідач заперечує проти заявлених
вимог на тій підставі, що позивачем не
дотримані умови статей 54, 75
Господарського процесуального кодексу
України, зокрема, копія позовної заяви
направлена тільки філії, а не юридичної
особі відповідача, а в тексті позовної
заяви зазначено не повне найменування
сторін.

Оглянувши всі надані сторонами
документи, господарський суд
встановив, що позивач направив копії
позову з додатками тільки філії
юридичної особи. Враховуючи, що договір
з боку відповідача підписаний за
довіреністю юридичної особи
уповноваженою особою філії
«Управління магістральних
газопроводів «Донбастрансгаз»,
господарський суд вважає можливим
оголосити в засіданні суду перерву з 03
на 13 березня.2014р. для пред»явлення
позивачем доказу направлення
юридичної особі відповідача копії
позовної заяви з додатками, а
відповідачу надати Положення про
філію.

Після перерви сторонами надані
документи, витребувані судом:
позивачем надано суду квитанція з
описом вкладення про направлення
Публічному акціонерному товариству
«Укртрансгаз" м. Київ копії позовної
заяви з додатками, акти розмежування
балансової приналежності і
обслуговування мереж водопостачання і
каналізації по вулицям Жукова,
Циалковського, Антрпова та схеми
балансової приналежності, а
відповідачем надані суду довідка з
ЄДРПОУ про внесення до державного
реєстру юридичної особи - ПАТ
«Укртрансгаз» і Положення профілію
«УМГ «Донбастрансгаз».

13.03.2014р.оголошувалась перерва на 14
годин 20.04.2014р. на підставі ст. 77 ГПК
України.

17.03.2014р. відповідачем надані два
клопотання: 1) про виклик в судове
засідання представника
територіального відділення
Антимонопольного комітету України для
дачі пояснень законності вимог
позивача в частині пропонованого в п.2.4
договору щодо здійснення оплати
опломбування/розпломбування приладів
обліку питної води; 2) про залучення до
участі у справі третьої особи на боці
відповідача, яка не заявляє
самостійний вимог на предмет спору -
Національну комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері
комунальних послуг в особі Управління
по Донецькій області з ціллю
витребувати пояснення відносно
законності вимог позивача, викладених
у п.2.4 договору щодо здійснення оплати
опломбування/розпломбування приладів
обліку питної води.

Оцінюючі ці клопотання з правової
точки зору, господарський суд
відмовляє в них, оскільки недопустимо
ставити перед третіми особами правові
питання, вирішення яких віднесено
законом до компетенції суду, зокрема,
про правову оцінку і законність вимог
позивача щодо здійснення оплати
опломбування/розпломбування приладів
обліку питної води.

Крім цього, стаття 27 Господарського
процесуального кодексу України про
залучення третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
передбачає можливу участь в
господарському процесі третьої
сторони юридичної особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, але
коли рішення господарського суду по
спору між позивачем і відповідачем
може вплинути на права та обов»язки
цієї особи щодо однієї із сторін. Така
особа виступає в процесі на боці тієї
сторони, з якою у неї існують певні
допроцесуальні правові відносити.
Оскільки відповідач не надав
обґрунтування існування таких
відносин з пропонованою третьою
особою, вона не може бути залучена до
участі у справі третьої особою на боці
відповідача.

Заслухавши пояснення представників
сторін, проаналізувавши надані
сторонами документи, господарський
суд, -

ВСТАНОВИВ:

При укладанні договору №1649 на послуги
з централізованого питного
водопостачання і водовідведення,
сторонами залишились неврегульованими
пункти.

Вирішуючи спір у даній справі,
господарський суд встановив наступні
обставини:

Директором Макіївського виробничого
управління
водопровідно-каналізаційного
господарства на підставі довіреності
юридичної особи - Комунального
підприємства «Компанія «Вода Донбасу»
і головним інженером філії «Управління
магістральних газопроводів
«Донбастрансгаз» від імені юридичної
особи на підставі довіреності - ПАТ
«Укртрансгаз» підписано договір № 1649,
предметом якого є надання послуг з
централізованого водопостачання і
водовідведення на оплатній основі.

Відповідно до п.1ст.179 Господарського
кодексу України (далі по тексту - ГК
України) майново-господарські
зобов'язання, які виникають між
суб'єктами господарювання або між
суб'єктами господарювання і не
господарюючими суб'єктами - юридичними
особами на підставі господарських
договорів, є господарсько-договірними
зобов'язаннями. Пункт 7 цієї є статті
передбачає, що господарські договори
укладаються за договорами,
встановленими Цивільним кодексом
України (далі по тексту - ЦК України) з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом, іншими
нормативно-правовими актами щодо
окремих видів договорів.

У даному випадку при укладанні
спірного договору сторони повинні
керуватись Законами України "Про питну
воду та питне водопостачання", "Про
житлово-комунальні послуги»,
Господарським кодексом, зокрема,
главою 20 та іншим законодавством, яке
регулює правовідносини з питного
водопостачання та водовідведення,
зокрема, Правилами користування
системами централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення в населених пунктах
України № 190- від 27.06.2008року ( в
подальшому - Правила № 190).

За п.1ст. 180 ГК України зміст
господарського договору становлять
умови договору, визначені угодою його
сторін, спрямованими на встановлення,
зміну або припинення господарських
зобов'язань, як погодженні сторонами,
так і ті, що приймаються ними як
обов'язкові умови договору відповідно
до законодавства.

Пункт 2 цієї статті передбачає, що
господарські договори вважаються
укладеними, якщо між сторонами у
передбачених законом порядку та формі
досягнуто згоди щодо усіх його
істотних умов. Істотними є умови,
визнанні такими за законом чи
необхідні для договорів даного виду, а
також умови, щодо яких на вимогу однієї
із сторін повинна бути досягнута згода.

Загальними умовами укладання
договорів, що породжують господарські
відносини у відповідності з ст.ст. 179, 180
Господарського кодексу України є
досягнення сторонами у передбаченому
законом порядку та формі згоди щодо
усіх його істотних умов,, але у
будь-якому разі погодити предмет, ціну
та строк дії договору. Істотні умовами
договору про надання послуг по
поставці питної води і водовідведення
викладені у ст.20 Закону України «Про
питну воду», ними є: режим надання
послуг, обсяги питного водопостачання
за існуючими нормами, порядок надання
послуг по водовідведенню, права і
зобов»язання сторін, їх
відповідальність.

Згідно частин 2.3 ст. 181 ГК України,
проект договору може бути
запропонований будь-якою стороною.
Сторона, яка одержала проект договору,
у разі згоди з його умовами оформляє
договір відповідно до вимог ч.1ст.181 ГК
України і повертає один примірник
договору другій стороні або надсилає
відповідь на лист, факсограму тощо у
двадцятиденний строк після одержання
договору.

В силу п.5 ст.181 ГК України сторона, яка
одержала протокол розбіжностей до
договору, зобов'язана протягом
двадцяти днів розглянути його, в цей же
строк вжити заходів для врегулювання з
другою стороною та включити до
договору всі прийняті пропозиції, а ті
розбіжності, що залишились не
врегульованими, передати в цей же строк
до суду, якщо на це є згода другої
сторони.

Положеннями ч. 6 вказаної норми
визначено, що у разі досягнення
сторонами згоди щодо всіх або окремих
умов, зазначених у протоколі
розбіжностей, така згода повинна бути
підтверджена у письмовій формі
(протоколом узгодження розбіжностей,
листами, телеграмами, телетайпограмами
тощо).

Аналізуючи пред'явлений договір, суд
встановив, що він підписаний з
протоколом розбіжностей, долучений до
матеріалів справи, однак з протоколом
врегулювання розбіжностей сторонами
не підписаний, як цього вимагає ст. 181 ГК
України.

Між тим, встановлення чи були узгоджені
розбіжності до договору є необхідним
для з'ясування чи мав місце факт
укладання такого договору та на яких
саме умовах.

Сторона, яка одержала протокол
розбіжностей на своїх умовах,
запропонувала інші умови договору, тим
самим відмовився від пропозиції
укласти договір на умовах зазначених у
договорі.

Господарський суд спірні пункти
вирішує наступним чином:

Пункт 2.3 договору стосується
законності покладати на Споживача
обов»язок за свій рахунок придбати і
встановити прибори обліку води.

Редакція позивача: «Споживач
зобов»язаний за свій рахунок придбати
і установити на підставі узгодженої з
Виробником технічної документації
вузла обліку води повірені прибори
обліку води.

Проектування вузлів обліку
виконується у відповідності з вимогами
державних будівельних норм по
технічним умовам (вихідним даним )
Виробника. Приймання в експлуатацію
вузла обліку і його реєстрація
здійснюється представниками Виробника
на підставі узгодженої технічної
документації.

Послуги по повірки прибору обліку води,
видачі технічних умов (вихідних даних)
на вузол обліку води, узгодженню
проектів виконується Виробником
платно, на підставі заявки Споживача.
Вартість послуг по повірки прибору
обліку води і видічі технічних умов на
вузол обліку води визначається
калькуляцією Виробника і оплачується
Споживачем на підставі виставленого
рахунку в 5-ти денний строк з моменту
його отримання на умовах передоплати.

Всі електронні прибори обліку води
обладнаються Споживачем лічильниками
обліку відробленого часу.

Кількість води, використаної
Споживачем, визначається за
показниками повірених і опломбованих
представниками Держспоживстандарта і
Виробника приборів обліку води».

Позивач обґрунтовує свою позицію тим,
що витрати підприємства на послуги по
повірки приборів обліку води, видачі
технічних умов (вихідних даних) на
вузол обліку води, узгодження проектів
не включені в тариф на послуги
водопостачання, а тому повинні
відшкодовуватися Споживачем на
підставі постанови КМУ «Про
забезпечення єдиного підходу до
формування тарифів на
житлово-комунальні послуги» № 869 від
11.06.2011року.

Редакція відповідача : «Споживач
зобов»язаний за свій рахунок придбати
і установити на підставі узгодженої з
Виробником технічної документації
вузла обліку води повірені прибори
обліку води.

Проектування, монтаж і експлуатація
вузлів обліку виконується у
відповідності з вимогами державних
будівельних норм. Приймання приборів
обліку і реєстрація засобів обліку
здійснюється за участю представника
Виробника.

До початку розробки технічної
документації вузла обліку Споживач
повинен отримати від Виробника вихідні
данні за заявою Споживача в 15-ти денний
строк. Вибір засобів обліку здійснює
Споживач, виходячи з вихідних даних,
отриманих від Виробника.

Кількість води, використаної
Споживачем, визначається за
показниками повірених і опломбованих
представниками територіальних органів
Держспоживстандарта і Виробника
приборів обліку води».

Обґрунтовуючи свою редакцію,
відповідач посилається на п.4.2 Правил
№ 190, де чітко визначено, що Споживачем
здійснюється оплата технічних вимог на
приєднання до централізованих систем
водопостачання та водовідведення. Що
стосується оплати за видачу технічних
умов на прилад обліку, то вона
Правилами не передбачена, як і саме їх
отримання. Інформація, що стосується
типорозміру приладу обліку та місця
його розташування визначається в
технічних умовах на приєднання. Згідно
п.5.7 Правил № 190 установка засобів
обліку здійснюється відповідно до
проекту, погодженого виробником, але
жодних посилань щодо оплати погодження
Правилами не передбачено. Не
передбачено також і вимоги, що висуває
позивач відносно того, що всі
електронні прилади обліку води
облаштовуються Споживачем
лічильниками обліку відпрацьованого
часу, так як Відповідач має право
вибору де йому здійснювати повірку
приладів обліку

В судовому засіданні сторони
повідомили про узгодженість
викладеного в пункті 2.3.

Пункт 2.4 договору, викладений позивачем
наступного змісту: « Всі вузли обліку
належать пломбуванню Виробником в
місцях з»єднання засобів обліку,
запірної арматури, манометра і іншого
обладнання вузла обліку незалежно від
місця їх розташування. Розрахунки за
використану воду і скидані стоки у
відповідності з показниками приборів
обліку здійснюються з моменту
опломбування приборів обліку води і їх
з'єднаних частин до вузла обліку
представником Виробника.
Неопломбовані вузли обліку води до
експлуатації не допускаються.

Не узгодженими залишились наступні
тільки четверте і п»яте речення.

Позивач пропонує таку редакцію:
«Послуги по
опломбуванню/розпломбуванню вузлів
обліку води виконується Виробником
платно, на підставі заявки Споживача.
Вартість послуг по
опломбуванню/розпломбуванню
визначається калькуляцією Виробника і
оплачується Споживачем на підставі
виставленого рахунку в 5-ти денний
строк з моменту його отримання на
умовах передоплати.

В обґрунтування своєї позивачці
позивач посилається на те, що витрати
підприємства на послуги по
опломбуванню/розпломбуванню вузлів
обліку води не включені в тариф на
послуги водопостачання, а тому повинні
відшкодовуватися Споживачем на
підставі постанови КМУ «Про
забезпечення єдиного підходу до
формування тарифів на
житлово-комунальні послуги» № 869 від
11.06.2011року.

Відповідач пропонує виключити ці
речення з пункту, оскільки вважає їх
такими, що не відповідають п.5.10 Правил
№ 190., так як опломбування
представником позивача засобів обліку
відповідача є прямим обв»язком
позивача, без здійснення яких
неможливо облікувати витрати води
відповідача та як слідство, - приймати
платежі за надані послуги
водопостачання та водовідведення.
Відповідач не має альтернативного
виконавця по опломбуванню приладів
обліку води, цим правом наділено тільки
позивача, а спонукання його прийняти
редакцію позивача є прямими порушенням
антимонопольного законодавства.

Вирішуючи це питання, господарський
суд виходить з вимог викладених
пунктом 5.17 і 5.18 Правил № 190, за якими
саме Споживач відповідає за цілісність
та збереження засобів обліку, пломб і
деталей пломбування, встановлених
представниками територіальних органів
Держспоживстандарту та виробником і
місцях з»єднань засобів обліку,
запірної арматури, манометра та іншого
обладнання вузла обліку незалежно від
місця його розташування. Пломбуванням
чи роз пломбуванням займається
виключно Виробник, тобто позивач, тому
вимоги, викладені в четвертому і
п»ятому реченні п.2.4 договору
виключаються як такі, що
невідповідають Правилам № 190.

Пункт 2.6 договору викладений позивачем
в наступній редакції: « У випадку
відсутності чи несправності прибору
обліку з вини Споживача, у тому числі
несвоєчасного введення його в
експлуатацію (з викликом представника
Виробника і складання акту), порушення
цілісності пломб і деталей
пломбування, втручання в його роботу -
розрахунок води визначається по
пропускної спосібності труби вводу в
точці підключення при скорості руху
води в ній 2 м/сек. і дії його повним
перетином в термін 24 часів на добу.

У випадку закінчення строку дії
повірки прибору обліку - Споживач
зобов»язаний звернутися до Виробника
із заявкою про необхідність вивести з
експлуатації прибор обліку на період
проведення повірки.

У випадку ненадання заявки Споживачем
про розпломбування і виводу вузла
обліку з експлуатації по закінченню
строку повірки прибору обліку,
Виробник актом виводить вузол обліку
Споживача з експлуатації самостійно,
без здійснення розпломбування.

За період повірки прибору обліку води
прибору обліку води, але не більш
одного місяця, розрахунок за спожиту
воду проводиться по середньодобовим
витратам за попередні два
розрахункових місяця.

У випадку не проведення своєчасної
повірки прибору обліку та не ведення
його в експлуатацію протягом місяця
після зняття прибору обліку води на
повірку чи після закінчення
міжповірочного інтервалу витрата води
здійснюється по пропускній здібності
труби вводу в точці підключення при
скорості руху води в ній 2м/сек. та дії
її повним перетину протягом 24 годин на
добу.» Обґрунтовує позивач свою
редакцію викладен в пунктах 5.14, 5.18
Правил № 190.

Відповідач не погоджуючись з
викладеним, пропонує свою редакцію
такого змісту:

« У разі відсутності у Споживача
приборів обліку, а також для перевірки
показників встановлених засобів
обліку Виробник має право
встановлювати на вводах контрольні
засоби обліку. Данні роботи також
можуть бути виконанні за
обґрунтованими вимогами Споживача.
Дообладнання або монтаж вузлів обліку
для встановлення контрольних засобів
обліку виконується за рахунок
заінтересованої сторони.»

В обґрунтування своєї редакції,
відповідач посилається на п.1.1 і 5.25
Правил № 190, а також те, що Правилами не
передбачено проведення рахунку води за
пропускною здібністю труби у точці
підключення у разі відсутності або
несправності прибору обліку з
посиланням на справу господарського
суду Донецької області № 2/43пд від
2010року.

Даючи правову оцінку викладеному,
господарський суд враховує, що в
пропонованої редакції позивача
йдеться про проведення розрахунку за
спожиту воду в разі відсутності
приборів обліку води, в той же час
відповідач не розглянув питання про
порядок оплати, а пропонує інші
питання, які не вказані в пункті
договору, але вони можуть бути
пропоновані як додаткові, так як
передбачені п.5.25 Правил № 190.

Пунктом 3.1 Правил № 190 встановлено, що
розрахунки за спожиту питну воду та
скид стічних вод здійснюються на
підставі показів засобів обліку. Якщо
споживачем використовується вода і
проводиться відвід води без засобів
обліку, що не відповідає вимогам п.3.1
Правил, таке використання вважається
безобліковим. У разі безоблікового
водокористування виробник виконує
розрахунок витрат води за пропускною
спроможністю труби вводу при швидкості
руху води в ній 2.0м/сек. та дією повним
перерізом протягом 24 годин за добу як
вказано в пункті 3.3 Правил № 190.

Пункт 2.8.1 договору в редакції позивача
викладений наступним чином: « В
місячний строк з моменту зміни об»єму
водопостачання направити Виробнику
заяву на внесення відповідних змін у
договір.

При невідповідності заявленого об»єму
води технічними характеристиками
установленого прибору обліку води у
вказані Виробником строки направити
Виробнику необхідні документи для
отримання додаткових технічних умов
(вихідних даних) для розробки нового
проекту вузла обліку води або внесення
змін в існуючий проект з метою
переобладнання вузла обліку з
установкою прибору обліку необхідного
типу/розміру.» Обґрунтовує свою
позицію позивач з посиланням на норми
п.5.6, 5.19 Правил № 190.

Відповідач виклав свою редакцію цього
пункту « У разі, коли витрати води у
Споживача зменшились або збільшилися,
або по рахункам Виробника не
відповідає діаметру встановленого
засобу обліку, Споживач в указаний ним
строк здійснює переобладнання засобу
обліку з установкою прибору обліку
необхідного діаметру» з посиланням на
п.1.1, 5.19 Правил № 190.

Вирішуючи ці питання, господарський
суд виходить з того, що однією з
істотних умов договору є визначення
об»єму споживаємої води, а тому зміна
цієї умови повинна бути викладена в
договорі, тому текст першого речення
являється законним і обґрунтованим.
Пунктом 5.19 Правил № 190 визначено, що у
випадку, коли витрати води у споживача
знизилися або збільшилися чи за
розрахунками виробника не
відповідають діаметру встановленого
засобу обліку, споживач відповідно до
вимог виробника у зазначений ним
термін здійснює переобладнання вузла
обліку з встановленням засобу обліку
необхідного діаметра. Таким чином
пропозиція позивача є цілком законною
і відповідає Правилам № 190.

Пункт 5.4 договору в редакції позивача
викладений наступним чином: «У випадку
затвердження нових розмірів тарифів
Споживач здійснює оплату послуги
відповідно дійсного Договору з дня
вступу їх в силу без додаткового
узгодження», обґрунтовуючи це п.5 ст. 32
Закону України « Про
житлово-комунальні послуги».

Відповідач доповнив цей пункт
наступним: « При цьому Виробник
зобов»язаний не менш ніж за 15 днів до
введення їх в дію, письмово повідомити
Споживача про це з посиланням на
відповідне рішення відповідних
органів», обґрунтовуючи це п.5 ст. 32
Закону України « Про
житлово-комунальні послуги».

Вирішуючи питання стосовно
повідомлення про зміну цін/тарифів на
послуги з водопостачання,
господарський суд виходить з
наступного: відповідно до ст. 32 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» від 24.06.2014р. № 1875-IV плата за
житлово-комунальні послуги
нараховуються щомісячно відповідно до
умов договору. Розмір плати за
комунальні послуги розраховуються
виходячи з розміру, затверджених
цін/тарифів та показань засобів обліку
або за нормами, затвердженими у
встановленому порядку. У разі зміни
вартості житлово-комунальних послуг
виконавець-виробник не пізніше, ніш за
15 днів повідомляє про це Споживача з
визначенням припини зміни вартості та
наданням відповідних обґрунтувань з
посиланням на погодження відповідних
органів.

З урахуванням визначеного,
господарський суд дійшов висновку про
правомірність застосування цієї
статті в договорі сторонами, оскільки
одним з принципів тарифоутворення та
оплати житлово-комунальних послуг є
відкритість, доступність та прозорість
структури цін/тарифів для споживачів
та суспільства.

Пункт 5.6 договору в редакції позивача
викладений наступним чином: « Споживач
самостійно здійснює оплату по дійсному
договору на вимогах 100 % передоплати в
строк до 5 числа поточного місяця. При
цьому розмір платежу визначається,
виходячи з вартості об»єму спожитих
послуг за минулий місяць».

Відповідач цей пункт пропонує
виключити, оскільки діючим
законодавством не передбачена в
обов»язковому порядку оплата за
послуги водопостачання та
водовідведення на підставах
передоплати.

Пункт 5.7 договору в редакції позивача
викладений наступним чином: « Кінцевий
рахунок за вказані послуги за поточний
місяць Споживач здійснює самостійно на
підставі підписаного сторонами акту
платіжним дорученням, з урахуванням
проведеної передоплати, не пізніше ніж
через 3 банківських днів після
підписання акту».

Відповідач цей пункт пропонує викласти
в іншій редакції: « Розрахунковим
періодом для оплати послуг є
календарний місяць. Оплата за послуги
водопостачання та водовідведення
вноситься Споживачем не пізніше 20
числа місяця, наступного за
розрахунковим на підставі отриманих
від Виробника послуг актів - рахунків»,
посилаючись на п.18 Правил № 630 від
21.07.2005року « Про надання послуг по
централізованому опаленню, поставки
холодної та гарячої води та
водовідведення».

Розглядаючи п.5.6 і 5.7, які стосуються
порядку розрахунків за спожиту воду,
господарський суд виходить з того, що
сторонами передбачено підписувати акт
щомісячно, який фіксує кількість
спожитої води і прийнятих стічних вод
(п.6.4.1.) Цей акт являється підставою для
розрахунку споживачем отриманих
послуг. В самому тексті другого речення
п 5.6 вказано, що платіж за отримані
послуги здійснюється, виходячи з
вартості об'єму спожитих послуг за
попередній місяць, а тому передоплата
за спожиту воду не повинна бути
передбачена сторонами у договорі.
Редакції відповідача являється такою,
що відповідає і діючому законодавству,
і можливості реально фактично
здійснити розрахунок за отримані
послуги, а тому приймається його
редакція

Пункт 6.3.1 договору в редакції позивача
викладений наступним чином: «Виробник
має право: «Здійснювати обстеження
мереж водопостачання і водовідведення
Споживача, а також приборів та приладів
на них, контролювати раціональне
водоспоживання та інше. За
результатами обстежень складати
сумісну з представником Споживача
акти. Недопущення Споживачем
представника Виробника до прибору
обліку або
водопровідно-каналізаційним мережам
та споруд є незаконним і самовільною
дією Споживача, при цьому Виробник має
право відключити Споживача від мереж
водопроводу та каналізації».

Відповідач пропонує виключити з тексту
цього пункту останенє речення,
вважаючи що підстави для відключення
від водопостачання та водовідведення
регулюються законом і не можуть
самостійно визначатися позивачем.

Вирішуючи питання права виробника на
обстеження мереж водопостачання і
водовідведення Споживача,
господарський суд виходить з того, що
абзацом третім п.10.1 Правил №190
встановлено, що Виробник має право
разом з Споживачем здійснювати
відповідно до умов договору вибіркову
перевірку технічного стану
внутрішньобудинкової системи
водопостачання Споживача, про що
складається акт. Недопущення
Споживачем представника Виробника до
прибору обліку або
водопровідно-каналізаційним мережам
та споруд є незаконним і самовільною
дією Споживача. Це кореспондується з
вимогами, викладеними п.5.13 Правил !90,
зокрема, Споживач забезпечує доступ
представників Виробника за службовими
посвідченнями до засобів обліку,
водопровідних пристроїв та обладнання.
Тобто чітко законодавцем передбачені
права виробника на обстеження мереж
водопостачання і водовідведення
Споживача, але не можуть бути
застосовані наслідки у вигляді
відключення Споживача від мереж
водопроводу та каналізації.

Враховуючи, що спір виник з вини обох
сторін, на них покладаються судовий
збір в рівних частинах.

На підставі ст.ст. 20, 22, 179, 180, 181, 187, 275
Господарського кодексу України,
Законів України "Про питну воду та
питне водопостачання", "Про
житлово-комунальні послуги», Правила
користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення в
населених пунктах України № 190 від
27.06.2008року та, керуючись статтями
49,82,81-1,85 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд, -

В и р і ш и в:

Задовольнити позов Комунального
підприємства „Компанія „Вода Донбасу"
м. Донецьк в особі відокремленого
підрозділу Макіївського виробничого
управління
водопровідно-каналізаційного
господарства Комунального
підприємства „Компанія „Вода Донбасу"
м. Макіївка частково.

Внести в договір №1649 наступні пункти:

Пункт 2.3 договору вважати узгодженим
сторонами мирним шляхом.

Четверте і п»яте речення пункту 2.4
договору виключити з тексту.

Пункт 2.6 договору викласти в наступній
редакції: «розрахунки за спожиту питну
воду та скид стічних вод здійснюються
на підставі показів засобів обліку.
Якщо споживачем використовується вода
і проводиться відвід води без засобів
обліку, що не відповідає вимогам п.3.1
Правил, таке використання вважається
безобліковим. У разі безоблікового
водокористування виробник виконує
розрахунок витрат води за пропускною
спроможністю труби вводу при швидкості
руху води в ній 2.0м/сек. та дією повним
перерізом протягом 24 годин за добу.

Пункт 2.8.1 договору викласти в редакції
відповідача наступним: «В місячний
строк з моменту зміни об»єму
водопостачання направити Виробнику
заяву на внесення відповідних змін у
договір. У випадку, коли витрати води у
споживача знизилися або збільшилися чи
за розрахунками виробника не
відповідають діаметру встановленого
засобу обліку, споживач відповідно до
вимог виробника у зазначений ним
термін здійснює переобладнання вузла
обліку з встановленням засобу обліку
необхідного діаметра.

Пункт 5.4 договору викласти в наступній
редакції: «Розмір плати за комунальні
послуги розраховуються виходячи з
розміру, затверджених цін/тарифів та
показань засобів обліку або за нормами,
затвердженими у встановленому порядку.
У разі зміни вартості
житлово-комунальних послуг
виконавець-виробник не пізніше, ніш за
15 днів повідомляє про це Споживача з
визначенням припини зміни вартості та
наданням відповідних обґрунтувань з
посиланням на погодження відповідних
органів.»

Пункт 5.6 договору викласти в редакції
відповідача наступного змісту:
«Споживач самостійно здійснює оплату
по дійсному договору. Розрахунковим
періодом для оплати послуг є
календарний місяць. Оплата за послуги
водопостачання та водовідведення
вноситься Споживачем не пізніше 20
числа місяця, наступного за
розрахунковим на підставі отриманих
від Виробника послуг актів - рахунків».

Пункт 5.7 виключити.

Пункт 6.3.1 договору викласти в редакції
позивача без останнього речення:
«Виробник має право здійснювати
обстеження мереж водопостачання і
водовідведення Споживача, а також
приборів та приладів на них,
контролювати раціональне
водоспоживання та інше. За
результатами обстежень складати
сумісну з представником Споживача
акти. Недопущення Споживачем
представника Виробника до прибору
обліку або
водопровідно-каналізаційним мережам
та споруд є незаконним і самовільною
дією Споживача».

Стягнути з Публічного
акціонерного товариства "Укртрансгаз" (
01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1) в особі
філії "Управління магістральних
газопроводів "Донбастрансгаз", ЄДРОПУ
00153169 ( м. Донецьк - 83052,пр-т Ілліча, 100а ) на
користь Комунального підприємства
„Компанія „Вода Донбасу" м. Донецьк
-83001, вул.Артема, 85 в особі
відокремленого підрозділу
Макіївського виробничого управління
водопровідно-каналізаційного
господарства Комунального
підприємства „Компанія „Вода Донбасу"
ЄДРОПУ 38221036, м. Макіївка -86119,
вул..Волгоградська, 1 судовий збір в
розмірі 609,00грн.

Рішення господарського суду, повний
текст якого оголошений та підписаний
27.03.2014року, може бути оскаржений до
Донецького апеляційного
господарського суду через місцевий
господарський суд в десятиденний
термін.

Суддя
С.Ю. Гринько