Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "27" березня 2014 р.
Справа № 906/122/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Шніт А.В.

при секретарі Мошківській В.А.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 договір про
надання правової допомоги від 21.01.2014,
свідоцтво про право на заняття
адвокатською діяльністю НОМЕР_2 від
10.03.2011, посв. НОМЕР_3 від 31.03.2011;

від відповідача: Холодніцький С.С. дов.
№307 від 18.03.2014 (брав участь в судовому
засіданні 18.03.2014).

Розглянув у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 (м.Житомир)

до Публічного акціонерного товариства
"Мар'янівський склозавод" (смт.
Мар'янівка, Баранівського району,
Житомирської області)

про стягнення 119909,79грн.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, в
судовому засіданні 18.03.2014
оголошувалась перерва до 27.03.2014.

Позивачем пред'явлена вимога про
стягнення на його користь з
відповідача 119909,79грн, з яких: 115769,05грн
заборгованості, 2378,82грн пені, 951,53грн 3%
річних, 810,39грн інфляційних нарахувань.

В обґрунтування заявлених вимог,
позивач посилається на невиконання
відповідачем взятих на себе
зобов'язань, передбачених договором
поставки №11/03 від 11.03.2013, в частині
сплати позивачу фактично отриманого
відповідачем товару у встановлений
договором строк.

Представник позивача в судовому
засіданні 04.03.2014 надав клопотання за
вх.№3187/14 від 04.03.2014 про долучення
документів до матеріалів справи,
зокрема акту звірки взаємних
розрахунків, підписаного в
односторонньому порядку станом на
01.03.2014, з якого вбачається, що
заборгованість відповідача перед
позивачем станом на 01.03.2014 становить
528,01грн.

Представник позивача в судовому
засіданні 18.03.2014 надав суду письмові
пояснення по справі від 18.03.2014 (вх.
№3762/14).

Представник відповідача в судовому
засіданні 18.03.2014 повідомив суд про
часткову сплату заборгованості, разом
з тим, відзиву на позовну заяву суду не
надав. Подав суду письмове клопотання
від 18.03.2014 (вх. №3761/14) про долучення до
матеріалів справи копій платіжних
доручень про сплату заборгованості.

Представник позивача в судовому
засіданні 27.03.2014 подав суду заяву від
28.03.2014 вх. №02-44/242/14, в якій просить суд
припинити провадження у справі в
частині стягнення 114241,04грн
заборгованості у зв'язку зі сплатою та
в частині стягнення 528,01грн
заборгованості відмовляється від
позову, наслідки відмови відомі.

Представник відповідача в судове
засідання 27.03.2014 не з`явився, про
причину неявки суд не повідомив,
відзиву на позовну заяву суду не подав,
хоча про час та місце судового розгляду
справи був повідомлений вчасно та
належним чином, що підтверджується
розпискою (а.с. 104).

Відповідно до ст.75 ГПК України, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до укладеного між Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 -
постачальник (позивач у справі) та
Публічним акціонерним товариством
"Мар'янівський склозавод" - покупець
(відповідач у справі) договору поставки
№11/03 від 11.03.2013 (а.с. 20, 21), позивач
поставив відповідачу товар на загальну
суму 432769,05грн, що підтверджується
накладними (а.с. 24-44).

Згідно ч.1 ст.712 Цивільного кодексу
України, за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

В пункті 2.3 вищезазначеного договору
сторони погодили, що оплата
здійснюється відповідачем на протязі 15
календарних днів з дати отримання ним
повного місячного обсягу склобою, а
саме 250 тон.

Відповідач свої зобов'язання належним
чином не виконав, внаслідок чого за
даними позивача створилась
заборгованість в сумі 115769,05грн.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів
справи, в період з 30.01.2014 по 03.02.2014, тобто
до пред'явлення позову до суду (згідно
відмітки діловодної служби позовна
заява була подана до суду 03.02.2014),
відповідач перерахував позивачу
15000,00грн боргу.

Таким чином, станом на день
пред'явлення позову, заборгованість
відповідача перед позивачем складала
100769,05грн.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, в період з 04.02.2014 по 28.02.2014, тобто
після пред'явлення позову до суду,
відповідач перерахував позивачу
100241,04грн боргу.

Отже, станом на день розгляду справи
27.03.2014 заборгованість відповідача
перед позивачем складає 528,01грн.

Відповідно до ст.546 Цивільного кодексу
України, виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком. Договором або законом
можуть бути встановлені інші види
забезпечення виконання зобов'язання.

Згідно п. 5.2 вищезазначеного договору, у
разі порушення строків оплати товару,
відповідач сплачує на користь позивача
пеню, що обчислюється від суми
заборгованості у розмірі облікової
ставки НБУ, яка діяла в період
прострочення, за кожен день такого
прострочення.

За несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань, відповідачу нарахована
пеня за період з 25.10.2013 по 03.02.2014 в сумі
2378,82грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно розрахунку позивача сума 3%
річних за період з 25.10.2013 по 03.02.2014
становить 951,53грн, інфляційних
нарахувань за листопад-грудень 2012 -
810,39грн.

Слід також зазначити, що перевіривши
розрахунки пені, 3% річних та
інфляційних нарахувань суд встановив,
що позивачем невірно проведені
нарахування. Разом з тим, перерахувавши
суми пені, 3% річних та інфляційних
нарахувань, суд встановив, що зазначені
суми мають бути більшими, ніж ті, які
нараховані позивачем, тому суд
задовольняє позов в цій частині в
повному обсязі.

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку (ст.509 ЦК України).

Господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку (ст.173 Господарського кодексу
України).

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин, повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до вимог, що
у певних умовах ставляться.

З приписами статті 193 ГК України
кореспондуються положення статті 526 ЦК
України щодо належного виконання
сторонами зобов'язання.

Окрім того, відповідно до ст.193 ГК
України та ст.525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, крім випадків,
передбачених законом або договором.

Господарський суд, перевіривши
повноваження представника позивача на
вчинення дій щодо відмови від позову в
частині стягнення 528,01грн
заборгованості, роз'яснивши йому
наслідки відповідної процесуальної
дії, приймає відмову позивача від
позову в цій частині.

Представник відповідача в судовому
засіданні 18.03.2014 повідомив суд про
часткову сплату заборгованості, разом
з тим, відзиву на позовну заяву суду не
надав.

Враховуючи викладене, господарський
суд вважає позовні вимоги такими, що
підлягають частковому задоволенню на
суму 4140,74грн, з яких: 2378,82грн пені,
951,53грн 3% річних, 810,39грн інфляційних
нарахувань. В частині стягнення
15000,00грн заборгованості в позові
необхідно відмовити. В частині
стягнення 100241,04грн заборгованості
провадження у справі необхідно
припинити за відсутністю предмета
спору. В частині стягнення 528,01грн
заборгованості провадження у справі
необхідно припинити у зв'язку із
відмовою позивачем від позову.

Крім того, позивач просить суд стягнути
на його користь з відповідача 3000,00грн
витрат на оплату послуг адвоката.

Згідно ч.1 ст.13 Закону України "Про
адвокатуру та адвокатську діяльність"
адвокат, який здійснює адвокатську
діяльність індивідуально, є
самозайнятою особою. Відповідно до пп.
14.1.226 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу
Україні самозайнята особа - це платник
податку, який є фізичною особою -
підприємцем або провадить незалежну
професійну діяльність. Згідно п. 6.9
Порядку обліку платників податків і
зборів, затвердженого Наказом
Міністерства фінансів України № 1588 від
9 грудня 2011 року, у разі, якщо фізична
особа зареєстрована як підприємець та,
при цьому, така особа здійснює
незалежну професійну діяльність, така
фізична особа обліковується в органах
державної податкової служби як фізична
особа - підприємець.

З матеріалів справи вбачається, що
21.01.2014 між позивачем (клієнт) та
адвокатом ОСОБА_1 (адвокат) (свідоцтво
про право на заняття адвокатською
діяльністю НОМЕР_2 від 10.03.2011 (а.с. 12)
укладено договір про надання правової
допомоги (а.с. 9-11), згідно якого адвокат
прийняв на себе обов'язки підготовки,
супроводу справи за позовом позивача
до ПАТ "Мар'янівський склозавод"
(здійснення захисту по кримінальній
справі) про стягнення боргу та штрафних
санкцій, з правом підпису позовних заяв
(інших заяв до суду), оскарження рішень
(постанов, вироків, ухвал) суду з правом
підпису таких скарг (п.1.2.1 договору).

Як вбачається з матеріалів справи,
адвокат ОСОБА_1 надав позивачу послуги
на суму 3000,00грн які сплачено позивачем
адвокату, що підтверджується
видатковим касовим ордером від 21.01.2014
(а.с. 18).

Відповідно до ч.5 ст.49 ГПК України, суми,
які підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються: при задоволенні позову -
на відповідача; при відмові в позові -
на позивача; при частковому
задоволенні позову - на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Згідно абз. 2, 3 п. 6.5 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України",
вирішуючи питання про такий розподіл,
господарський суд має враховувати, що
розмір відшкодування судових витрат,
не пов'язаних зі сплатою судового
збору, не повинен бути неспіврозмірним,
тобто явно завищеним порівняно з ціною
позову. У зв'язку з цим суд з
урахуванням конкретних обставин,
зокрема ціни позову, може обмежити
даний розмір з огляду на розумну
необхідність судових витрат для даної
справи.

Так, у визначенні розумно необхідного
розміру сум, які підлягають сплаті за
послуги адвоката, можуть братися до
уваги, зокрема: встановлені
нормативно-правовими актами норми
видатків на службові відрядження (якщо
їх установлено); вартість економних
транспортних послуг; час, який міг би
витратити на підготовку матеріалів
кваліфікований фахівець; вартість
оплати відповідних послуг адвокатів,
яка склалася в країні або в регіоні;
наявні відомості органів статистики
або інших органів про ціни на ринку
юридичних послуг; тривалість розгляду
і складність справи тощо. Докази, які
підтверджують розумність витрат на
оплату послуг адвоката, повинна
подавати сторона, що вимагає
відшкодування таких витрат.

Враховуючи, що позовні вимоги
задоволені частково, господарський суд
дійшов висновку, що витрати по оплаті
послуг адвоката є завищені, тому
зменшує їх розмір до 1000,00грн.

Судові витрати покладаються на
відповідача пропорційно розміру
обґрунтовано заявлених позовних вимог.

На підставі ст.ст. 525, 526, 546, ч.2 ст.625, ст. 712
ЦК України, ст.193 ГК України, керуючись
ст.ст.44, 49, п.1.1 та п.4 ст.80, ст.ст. 84, 85 ГПК
України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Мар'янівський склозавод",
12725, Житомирська область, Баранівський
район, смт. Мар'янівка, вул. Заводська, 1,
ідентифікаційний код 00480810 на користь
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, 10024,
АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1
- 2378,82грн пені, 951,53грн 3% річних, 810,39грн
інфляційних нарахувань, 2087,64грн витрат
по сплаті судового збору, 1000,00грн
витрат на оплату послуг адвоката.

3. В частині стягнення 15000,00грн
заборгованості в позові відмовити.

4. Провадження у справі припинити в
частині стягнення 100241,04грн
заборгованості за відсутністю
предмета спору.

5. Прийняти відмову позивача від позову
в частині стягнення 528,01грн
заборгованості.

6. Припинити провадження у справі в
частині стягнення 528,01грн
заборгованості.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 28.03.14

Суддя
Шніт А.В.

1-до справи;

2-відповідачу (рек. з повід.).