м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «АХА Страхування»
до Відкритого акціонерного
товариства Національної акціонерної
про стягнення 9275,12 грн.
Суддя Сташків Р.Б.
Представники сторін:
від позивача - Карась В.В. (представник
від відповідача - Чала І.М. (представник
Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «АХА Страхування»
(далі - Позивач) звернулося до
господарського суду міста Києва з
позовом про стягнення з Відкритого
акціонерного товариства Національної
акціонерної страхової компанії
«Оранта» (далі - Відповідач)
заборгованості з відшкодування
матеріальної шкоди, заподіяної
внаслідок ДТП, в розмірі 9275,12 грн.
Заявлені позовні вимоги мотивовані
тим, що Відповідач, як страховик винної
в ДТП особи, всупереч вимогам Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» не відшкодував Позивачу
матеріальну шкоди, завдану
страхувальником Відповідача внаслідок
Відповідач заявлені вимоги визнає, але
в меншому розмірі (7338,46 грн.), ніж
заявлено Позивачем, оскільки ремонтна
калькуляція автомобіля на думку
Відповідача містить частину деталей та
робіт, не пов'язаних з тими
пошкодженнями, які відображені у акті
огляду автомобіля після ДТП та у
фотознімках автомобіля, що є додатками
до калькуляції, та які були надані
разом з вимогою. Відповідач наголошує,
що є недоведеним необхідність
використання наведених ним у відзиві
деталей та виконання робіт на загальну
суму 1426,66 грн. та що вони безпосередньо
не пов'язані з пошкодженнями
Застрахованого автомобіля унаслідок
ДТП, і тому Позивачем не доведено
обов'язку Відповідача відшкодувати їх
вартість. Крім того, Відповідач просить
суд у відповідності до ст. 9 Закону
України «Про страхування» врахувати
встановлену полісом № АВ/5705924 франшизу.
Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд
26.01.2013 в м. Києві по вул. Воровського
була скоєна ДТП, а саме відбулося
зіткнення автомобіля «Шевроле», д.р.н.
НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_3 та
автомобіля «Чері», д.р.н. НОМЕР_2, яким
Причинами ДТП стало те, що водій ОСОБА_3,
керуючи автомобілем «Шевроле», д.р.н.
НОМЕР_1, під час руху заднім ходом не
переконався, що це буде безпечним для
інших учасників руху та не звернувся за
допомогою до сторонніх осіб, що
призвело до зіткнення з автомобілем
«Чері», д.р.н. НОМЕР_2, та порушенням п. 10.9
Дані обставини підтверджуються
короткою та розгорнутою довідками ДАІ
про дорожньо-транспортну пригоду,
копії яких містяться у матеріалах
справи.
Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено
автомобіль «Чері», д.р.н. НОМЕР_2
(Застрахований автомобіль), який
відповідно до залученої до матеріалів
справи копії реєстраційного талону
належить ОСОБА_5 на праві власності, та
який був застрахований Позивачем на
підставі Договору добровільного
страхування від 13.02.2012 (далі - Договір
добровільного страхування);
вигодонабувачем за вказаним договором
На підставі вищевказаного, за умовами
Договору добровільного страхування,
враховуючи рахунок № САСТ-300889 від
28.01.2013 з ремонтною калькуляцією № 1.002.13.0
від 05.02.2013, Позивачем було складено
27.02.2013, відповідно до якого Позивач
розрахував та виплатив страхове
відшкодування в розмірі 9275,12 грн. на
рахунок ремонтного СТО Застрахованого
автомобіля, що підтверджується
залученою до матеріалів справи копією
Статтею 27 Закону України «Про
страхування» та статтею 993 ЦК України
визначено, що до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.
Відтак, Позивач, здійснивши виплату
страхового відшкодування, набув права
потерпілої особи в межах здійсненої
Як вбачається з матеріалів справи,
шкоду було заподіяно водієм автомобіля
«Шевроле», д.р.н. НОМЕР_1, ОСОБА_3, під час
експлуатації вказаного автомобіля, і
його вину у вчиненні ДТП та скоєнні
адміністративного правопорушення за
ст. 124 КУпАП встановлено постановою
Шевченківського районного суду м.
Києва від 13.03.2013 у справі № 761/3400/13-п.
На час скоєння вищевказаної ДТП
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_3, як особи, яка експлуатує
автомобіль «Шевроле», д.р.н. НОМЕР_1 на
законних підставах, була застрахована
Відповідачем на підставі договору
(полісу) № АВ/5705924 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів. Вказаним
договором (полісом) передбачено, що
ліміт відповідальності за шкоду
заподіяну майну третіх осіб становить
Отже, Відповідач є особою на яку
полісом № АВ/5705924 покладено обов'язок з
відшкодування шкоди, завданої під час
експлуатації автомобіля «Шевроле»,
д.р.н. НОМЕР_1, на час спірної ДТП.
Позивач звертався до Відповідача з
вимогою № 3784/2 про здійснення
страхового відшкодування в зв'язку з
ДТП у розмірі здійсненої Позивачем
страхової виплати, та дану вимогу
Відповідачем було отримано 23.09.2013, що
вбачається зі зворотного повідомлення
про вручення поштового відправлення.
В матеріалах справи відсутні докази
задоволення Відповідачем вимоги
Позивача в добровільному порядку.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.
Статтею 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.
Як зазначалось вище, Відповідач
частково не визнає заявлене до виплати
страхове відшкодування оскільки
вважає, що до наданої Позивачем
калькуляції включено деталі та роботи,
не пов'язані з тими пошкодженнями, які
відображені у акті огляду автомобіля
після ДТП та у фотознімках автомобіля,
що є додатками до калькуляції.
Суд, дослідивши додані до відзиву
фотознімки, а також обставини,
викладені у акті огляду Застрахованого
автомобіля після ДТП, також вважає, що
дійсно у ремонтній калькуляції
містяться деталі та роботи, щодо яких
неможливо дійти достовірного висновку,
про необхідність їх для
безпосереднього ремонту завданих
Застрахованому автомобілю пошкоджень,
1) лонжерон П Л отремонтировать - 327,60
грн. (відсутнє фото з ознаками
2) лонжерон П Пр отремонтировать - 421,20
грн. (відсутнє фото з ознаками
3) передок восст геометрии - 292,50 грн.
(відсутнє фото з ознаками пошкодження);
4) Т/С на стапель - установить - 175,50 грн. (є
роботами, пов'язаними з ремонтом
попередніх позицій, однак їх
пошкодження відсутні у фото);
5) стапель переоборуд. - 117,00 грн. (є
роботи, пов'язані з ремонтом попередніх
позицій, однак їх пошкодження відсутні
6) лонжерон П Л - 40,58 грн. (витрати на
лакофарбовий матеріал, необхідність не
доведено в зв'язку з п. 1);
7) лонжерон П Пр - 40,58 грн. (витрати на
лакофарбовий матеріал, необхідність не
доведено в зв'язку з п. 2);
8) колесо П Л - С/У- 11,70 грн. (немає фото або
інших доказів пошкодження).
При цьому, Позивачем не заявлялося
клопотання про витребування доказів в
порядку ст. 38 ГПК України на
підтвердження всієї заявленої ним суми
матеріальної шкоди в розмірі 9275,12 грн.,
а також Позивач заявив, що не вважає за
необхідне заявляти клопотання про
призначення експертизи в порядку ст. 41
ГПК України з питання встановлення
розміру завданої шкоди, а у випадку
призначення експертизи відмовляється
її оплачувати. Висновку
сертифікованого оцінювача або
аварійного комісара щодо встановлення
розміру шкоди, завданої внаслідок
пошкодження Застрахованого автомобіля
у ДТП, Позивачем також суду надано не
Відтак, Позивачем не надано належних та
допустимих доказів в розумінні ст.ст.
33-34 ГПК України, що вищевказані у
пунктах 1-8 деталі та роботи на загальну
суму 1426,66 грн. знаходяться у
причинно-наслідковому зв'язку з
завданими застрахованому Позивачем
автомобілю пошкодженнями внаслідок
ДТП, та не обґрунтовано необхідність
використання саме цих, а не інших,
матеріалів і робіт для відновлення
застрахованого автомобіля після ДТП.
Отже, документально підтвердженим
розміром шкоди, завданої внаслідок
пошкодження Застрахованого автомобіля
у ДТП, є 7848,46 грн. (9275,12 грн. - 1426,66 грн.).
При цьому, відповідно до пункту 7.38
Методики товарознавчої експертизи та
оцінки колісних транспортних засобів
(затверджена наказом Міністерства
юстиції України, Фонду державного
майна України від 24 листопада 2003 року №
142/5/2092; зареєстрована в Міністерстві
юстиції України 24 листопада 2003 року за
№ 1074/8395) значення коефіцієнта
фізичного зносу (Ез) приймається таким,
що дорівнює нулю для нових складників
та для складників КТЗ, строк
експлуатації яких не перевищує 5 років -
для легкових КТЗ виробництва країн СНД
та 7 років - для інших легкових КТЗ.
Зі свідоцтва про реєстрацію
пошкодженого Застрахованого
автомобіля, виробництва не СНД, копія
якого міститься у матеріалах справи,
вбачається, що рік випуску автомобіля -
2011, а отже на момент ДТП строк його
експлуатації не перевищував 7 років.
Таким чином підстав для вирахування
зносу в даному випадку не має, та
Відповідачем не доведено суду
Судом також враховано, що у пункті 7.39
вищезазначеної Методики наведені
винятки стосовно використання
зазначених у пункті 7.38 Методики вимог,
але матеріали справи не містять
доказів існування обставини,
зазначених у пункті 7.39 Методики, які
дають підстави для визначення іншого,
ніж нульовий, розміру коефіцієнта
Крім того, відповідно до пункту 12.1
статті 12 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страхове відшкодування
завжди зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами цього
підпункту. Франшиза - частина збитків,
що не відшкодовується страховиком
згідно з договором страхування (стаття
9 Закону України «Про страхування»).
Враховуючи вищезазначені обставини,
умови полісу № АВ/5705924 та положення
статей 12, 22, 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», статей 9, 27 Закону України
«Про страхування» та статей 993, 1192 ЦК
України, у Відповідача в зв'язку з
настанням ДТП виник обов'язок
відшкодувати Позивачу шкоду, в межах
ліміту його відповідальності за
виходячи з встановленого судом
документально підтвердженого розміру
шкоди, завданої внаслідок пошкодження
Застрахованого автомобіля у ДТП (7848,46
грн.), за мінусом франшизи (510 грн.), але
при цьому в межах суми, що перейшла до
Позивача в зв'язку з виплатою
страхового відшкодування (9275,12 грн.), та
отже в сумі 7338,46 грн.
А відтак, заявлені позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню.
Судовий збір відповідно до положень
статті 49 ГПК України покладається на
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.
Виходячи з викладеного та керуючись
статтями 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд
Позов задовольнити частково.
Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства Національної акціонерної
страхової компанії «Оранта» (м. Київ,
вул. Здолбунівська, 7-Д;
ідентифікаційний код 00034186) на користь
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «АХА Страхування»
(м. Київ, вул. Іллінська, 8;
ідентифікаційний код 20474912) 7338 (сім
тисяч триста тридцять вісім) грн. 46 коп.
відшкодування матеріальної шкоди
(виплати страхового відшкодування), а
також 1361 (одну тисячу триста шістдесят
одну) грн. 26 коп. судового збору.
У задоволенні решти позову відмовити.
Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 31.03.2014

Суддя
Сташків Р.Б.