номер провадження справи 11/118/13
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2014
Справа № 908/4335/13

Господарський суд Запорізької області
у складі:

головуючий - суддя Гончаренко С.А.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: Публічне акціонерне
товариство по газопостачанню та
газифікації «Запоріжгаз» (вул.
Заводська, буд. 7, м. Запоріжжя, 69035),

до відповідача: Великознам'янська
сільська рада Кам'янсько-Дніпровського
району Запорізької області (вул.
Пролетарська, буд. 74, с. Велика
Знам'янка, Кам'янсько-Дніпровський
район, Запорізька область, 71311),

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача: Відділ Держкомзему у
Кам'янсько-Дніпровському районі
Запорізької області (вул.Йожикова, буд.
102, м. Кам'янка-Дніпровська, Запорізька
область, 71300),

відомості про представників сторін та
учасників судового процесу:

від позивача: Вініченко О.В. - дов. №19/0020
від 01.10.2013р.;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи: не з'явився;

про: розірвання договору оренди землі
№26/В3 від 10.11.2008р., зареєстрованого
27.04.2010р. за № 01, -

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Запорізької
області надійшла позовна заява
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Запоріжгаз» до Великознам'янської
сільської ради
Кам'янсько-Дніпровського району
Запорізької області про припинення
договору оренди землі №26/В3 від 10.11.2008р.,
шляхом його розірвання.

Ухвалою від 31.12.2013р. порушено
провадження у справі, призначені дата і
час судового засідання, з метою
підготовки до слухання справи сторони
зобов'язані надати документи та
вчинити дії, необхідні для всебічного
та об'єктивного вирішення спору.

У зв'язку з неявкою повноважного
представника відповідача, а також для
надання можливості сторонам
нормативно та документально
обґрунтувати свої доводи та
заперечення судовий розгляд
відкладався.

Ухвалою від 25.02.2014р. з метою отримання
достовірних відомостей щодо правового
режиму орендованої за спірним
договором земельної ділянки, до участі
у справі в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
позову на стороні відповідача
залучений відділ Держкомзему у
Кам'янсько-Дніпровському районі
Запорізької області.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги
зазначає, що між сторонами був
укладений договір оренди землі, на
якому розташований об'єкт
трубопровідного транспорту -
газорозподільний пункт (ГРП № 26). З
посиланням на норми Земельного кодексу
України вважає, що відповідач не мав
достатніх повноважень на передачу
земельної ділянки в оренду, оскільки
вона належить до земель
трубопровідного транспорту, і є
державною власністю.

Крім того, ПАТ «Запоріжгаз» не наділено
правом на укладання договору оренди
земельних ділянок, що знаходяться у
державній власності та на яких
розташовані об'єкти трубопровідного
транспорту, оскільки за умовами
договору № 31/07 від 29.2012р., укладеного з
Міністерством енергетики та вугільної
промисловості України газорозподільні
пункти передані на баланс позивача на
праві господарського відання, а право
власності на це майно залишається за
державою в особі Міністерства
енергетики та вугільної промисловості
України.

Просить припинити дію договору оренди
землі № 26/В3 від 10.11.2008р., шляхом його
розірвання.

Відповідач проти задоволення позовних
вимог заперечив, посилаючись на те, що
орендована земельна ділянка на
теперішній час знаходиться у
комунальній власності
Великознам'янської сільської ради.

У відзиві також повідомив, що позивач
дійсно звертався з пропозицією про
розірвання спірного договору з
посиланням на договір, укладений з
Міністерством енергетики та вугільної
промисловості України. Проте жодних
пояснень з цього приводу на робочий
нараді представник ПАТ «Запоріжгаз» не
надав.

Відповідач вважає, що разом з
пропозицією про розірвання договору
оренди землі, позивач, якщо він має
відповідно доручення від Міністерства
енергетики та вугільної промисловості
Україна, або само Міністерство мало
звернутися до Великознам'янської
сільської ради з заявою про надання
дозволу на розробку технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі з подальшою передачею земельної
ділянки у постійне землекористування,
що зроблено не було.

Третя особа відзив і витребуваны
матеріали не надала, представник в
засідання не з'явився.

Листом від 14.03.2014р. Відділ
держземагенства у м. Енергодарі
Запорізької області повідомив, що
Відділ Держкомзему у
Кам'янсько-Дніпровському районі
Запорізької області реорганізовано
шляхом приєднання до Відділу
Держземагенства у м.Енергодарі
Запорізької області. Матеріалів,
достатніх для заміни третьої особи
його правонаступником, не надано.

Відділ держземагенства у м.Енергодарі
Запорізької області просить просить
відкласти розгляд справи для надання
витребуваних документів.

В судовому засіданні, яке відбулось
18.03.2014р. представником позивача також
заявлено клопотання про відкладення
розгляду справи для надання можливості
підготувати додаткові пояснення з
приводу правового статусу спірної
земельної ділянки.

Судом у задоволенні вказаних клопотань
відмовлено, внаслідок спливу строку
вирішення спору, встановленого ст. 69
Господарського процесуального кодексу
України. Скористатися правом
продовження строку згідно ч.3 ст.69 ГПК
України можна одноразово. Ухвалою від
25.02.2014р. за клопотання позивача строк
вирішення спору вже продовжувався.

Ретельно дослідивши матеріали справи
та додатково надані сторонами докази,
заслухавши пояснення представників
сторін, встановив наступні обставини:

Відповідно до статей 142-145 Конституції
України до матеріальної основи органів
місцевого самоврядування, крім інших
об'єктів, належить земля, управління
якою здійснюють територіальні громади
через органи самоврядування в межах їх
повноважень шляхом прийняття рішень.
Права органів самоврядування
захищаються у судовому порядку.

Згідно ч.1 ст.3 Земельного кодексу
України земельні відносини
регулюються Конституцією України, цим
кодексом, а також прийнятими
відповідно до них нормативно-правовими
актами.

Відповідно до ч.1 ст.122 Земельного
кодексу України, сільські, селищні,
міські ради передають земельні ділянки
у власність або у користування із
земель комунальної власності
відповідних територіальних громад для
всіх потреб.

Рішенням Великознам'янської сільської
ради від 26.11.2008 №6 затверджено проект
землеустрою щодо відведення ВАТ
«Запоріжгаз» земельних ділянок, і
передано в оренду ці земельні ділянки,
в тому числі і спірну.

Відповідно до частини 1 статті 93
Земельного кодексу України та статті 1
Закону України «Про оренду землі»
право оренди земельної ділянки - це
засноване на договорі строкове
володіння і користування земельною
ділянкою, необхідною орендареві для
провадження підприємницької та іншої
діяльності.

10.11.2008р. між Великознам'янською
сільською радою
Кам'янсько-Дніпровського району
Запорізької області (орендодавець) та
Відкритим акціонерним товариством по
газопостачанню та газифікації
«Запоріжгаз», правонаступником якого є
позивач у справі (орендар) був
укладений договір оренди землі № 26/В3.
Відповідно до п. 1.1 договору відповідач
на підставі рішення Великознам'янської
сільської ради № 6 від 26.11.2008р. надає, а
позивач приймає у строкове платне
користування земельну ділянку, площею
0,0030га, на якій розташований шкафний
газхорегуляторний пункт - ШРП № 26 (вул.
Степова, с. Велика Знам'янка,
Кам'янсько-Дніпровський район,
Запорізька область). Договір укладено
на 49 років (п. 3.1 договору).

Відповідно до державної реєстраційної
справи Відділу держкомзему у
Кам'янсько-Дніпровському районі
№01 договорів оренди земельних
ділянок, договір оренди №26/В3 від 10.11.2008
між сторонам по даній справі укладений
стосовно земельної ділянки площею
0,0030га по вул. Степовій в с. Велика
Знам'янка, яка відноситься до земель
комунальної власності
Великознам'янської сільської ради.

Частинами 1, 2 ст. 652 Цивільного кодексу
України передбачено, що у разі істотної
зміни обставин, якими сторони
керувалися при укладенні договору,
договір може бути змінений або
розірваний за згодою сторін, якщо інше
не встановлено договором або не
випливає із суті зобов'язання. Зміна
обставин є істотною, якщо вони
змінилися настільки, що, якби сторони
могли це передбачити, вони не уклали б
договір або уклали б його на інших
умовах.

04.11.2013р. позивач звернувся до
відповідача з листом № 19/1022, який
містив пропозицію припинити дію
договору оренди землі № 26/В3 від 10.11.2008р.
шляхом його розірвання у зв'язку з
укладанням між ПАТ по газопостачанню
та газифікації «Запоріжгаз» та
Міністерством енергетики та вугільної
промисловості України договору № 31/07
від 29.11.2012р. на виконання п. 3 Постанови
Кабінету Міністрів України від 20.08.2012р.
№ 770 «Про деякі питання використання
державного майна для забезпечення
розподілу природного газу».

Пропозиція розірвати договір оренди
землі відповідачем залишена без
задоволення.

Якщо сторони не досягли згоди щодо
приведення договору у відповідність з
обставинами. які істотно змінились, або
щодо його розірвання, договір може бути
розірваний, і підстав, встановлених
частиною четвертою статті 652
Цивільного кодексу України, - змінений
за рішенням суду на вимогу
заінтересованої сторони за наявності
одночасно таких умов: в момент
укладення договору сторони виходили з
того, що така зміна обставин не настане;
зміна обставин зумовлена причинами,
які заінтересована сторона не могла
усунути після їх виникнення при всій
турботливості та обачності, які від неї
вимагалися; виконання договору
порушило б співвідношення майнових
інтересів сторін і позбавило б
заінтересовану сторону того, на що вона
розраховувала при укладенні договору;
із суті договору або звичаїв ділового
обороту не випливає, що ризик зміни
обставин несе заінтересована сторона.

В обґрунтування своїх доводів про
розірвання договору позивач, в тому
числі, посилається на ч.4 розділу ІІ
«Перехідні положення» Закону України
від 06.09.2012р. №5245-VІ «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
розмежування земель державної та
комунальної власності», ст.73 та ч.4 ст.84
Земельного кодексу України, згідно
яким у державній власності залишаються
розташовані в межах населених пунктів
земельні ділянки, на яких розташовані
будівлі, споруди та інші об'єкти
нерухомого майна державної власності,
в тому числі землі трубопровідного
транспорту.

Між тим, по-перше, в даному випадку мова
йде про землі, які на момент прийняття
вказаного закону знаходились у
державній власності.

По-друге, відповідно до ч.5 і 6 розділу
ІІ «Перехідні положення» Закону
України від 06.09.2012р. №5245-VІ «Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо розмежування земель
державної та комунальної власності»:

Державна реєстрація права держави чи
територіальної громади на земельні
ділянки, зазначені у пунктах 3 і 4 цього
розділу (відповідно землі комунальної
власності і землі державної власності),
здійснюється на підставі заяви
органів, які згідно із статтею 122
Земельного кодексу України передають
земельні ділянки у власність або у
користування, до якої додається витяг з
Державного земельного кадастру про
відповідну земельну ділянку.

У разі якщо відомості про земельні
ділянки, зазначені у пунктах 3 і 4 цього
розділу, не внесені до Державного
реєстру земель, надання дозволу на
розроблення документації із
землеустрою, що є підставою для
державної реєстрації таких земельних
ділянок, а також її затвердження
здійснюються:

- у межах населених пунктів -
сільськими, селищними міськими радами;

- за межами населених пунктів - органами
виконавчої влади, які відповідно до
закону здійснюють розпорядження
такими земельними ділянками.

З огляду на викладене, Законом
визначені порядок і особливості
державної реєстрації речових прав на
земельні ділянки державної та
комунальної власності, які полягають,
зокрема, в одночасності державної
реєстрації права власності держави чи
територіальної громади на земельну
ділянку з державною реєстрацією
похідного речового права на неї, у тому
числі при поновленні чи внесенні змін
до існуючих договорів, за якими
виникають похідні речові права (стаття
41 Закону).

При цьому, у разі здійснення державної
реєстрації речових прав на земельні
ділянки, похідних від права власності,
за відсутності державної реєстрації
права власності держави чи
територіальної громади на зазначені
земельні ділянки, відповідний орган
виконавчої влади чи орган місцевого
самоврядування зобов'язаний одночасно
подати до органу державної реєстрації
прав чи державному кадастровому
реєстратору відповідну заяву про
державну реєстрацію права власності
держави чи територіальної громади на
вказані земельні ділянки. Рішення
органу виконавчої влади чи органу
місцевого самоврядування про передачу
земельної ділянки у користування
(постійне користування, оренда,
користування земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб
(емфітевзис), користування чужою
земельною ділянкою для забудови
(суперфіцій), сервітут) вважається
заявою про здійснення державної
реєстрації права власності держави чи
територіальної громади на зазначену
земельну ділянку (абзац сьомий частини
першої статті 16 Закону).

Таким чином, Законом встановлено
імперативну норму щодо обов'язковості
проведення державної реєстрації права
власності держави чи територіальної
громади на земельну ділянку, яка
сформована із земель державної чи
комунальної власності, за відсутності
такої реєстрації у Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно (далі -
Державний реєстр прав), одночасно з
державною реєстрацією речового права
на таку земельну ділянку, що є похідним
від права власності. При цьому
документи для державної реєстрації
права власності та іншого речового
права подаються виключно до органу
державної реєстрації прав чи
державному кадастровому реєстратору, у
тому числі у разі нотаріального
посвідчення договору, за яким виникає
речове право на земельну ділянку.

Державна реєстрація права власності
держави чи територіальної громади на
земельну ділянку одночасно з державною
реєстрацією речового права на неї
проводиться на підставі рішення органу
виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування про передачу земельної
ділянки у користування, до якого
додаються:

- витяг з Державного земельного
кадастру (пункт 5 розділу II "Прикінцеві
та перехідні положення" Закону України
"Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
розмежування земель державної та
комунальної власності");

- документ, за яким виникає речове право
на земельну ділянку, зокрема договір
оренди, користування земельною
ділянкою.

Рішення органу виконавчої влади чи
органу місцевого самоврядування про
передачу земельної ділянки у
користування разом із іншими
зазначеними документами подається
правонабувачем (користувачем,
орендарем), який є уповноваженою особою
власника земельної ділянки відповідно
до Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень", одночасно з
заявою про державну реєстрацію
речового права, що є похідним від права
власності.

Відповідно до ч.1 ст.33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Позивачем не надані і в матеріалах
справи відсутні докази того, що
стосовно орендованої земельної
ділянки здійснена державна реєстрація
права держави на цю земельну ділянку,
або є рішення органу виконавчої влади
чи органу місцевого самоврядування про
передачу земельної ділянки, або на
теперішній час здійснюється
розроблення документації із
землеустрою чи здійснюються інші дії,
направлені на державну реєстрацію
права держави на орендовану позивачем
земельну ділянку.

З огляду на викладене підстави для
задоволення позову відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись
ст.ст.49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

В судовому засіданні 17.03.2014р. оголошені
вступна та резолютивна частини
рішення. Повний текст рішення складено
та підписано 24.03.2014р.

Суддя
С.А. Гончаренко