РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2014 р.
Справа № 924/1317/13

Рівненський апеляційний
господарський суд у складі колегії:

головуючий суддя
Грязнов В.В.

суддя
Мельник О.В. ,

суддя
Філіпова Т.Л.

секретар судового засідання Чекеренда
Т.М.,

за участю представників сторін:

позивача - Сапьолкіна М.В.
(довіреність №б/н від 10.02.2014р.);

відповідача - Волічков Р.Й,.
(довіреність № 76 від 27.11.20013р.);

Данканич Я.І.
(довіреність №75 від 27.11.2013р.),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Відповідача-Товариства з обме-женою
відповідальністю «Русь»Д на рішення
господарського суду Хмельницької
області від 11.01.2014р. у справі №924/1317/13

за позовом Приватного
підприємства «Аграрна компанія 2004»

до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Русь» Д

про стягнення 112 629 грн. 38 коп.
заборгованості по розрахунках та
штрафних санкцій,-

Представникам сторін роз'яснено права
та обов'язки, передбачені ст.ст.22, 28 ГПК
Украї-ни. Клопотання про здійснення
технічної фіксації судового процесу
заявлено не було. Заяви про відвід
суддів не надходило.

Рішенням господарського суду
Хмельницької області від 11.01.2014р. у
справі №924/1317/ 13 (суддя Магера В.В.)
задоволено частково позовні вимоги
Приватного підприємства «Аграрна
компанія 2004» (надалі в тексті - Аграрна
компанія) до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Русь»Д (надалі в
тексті - Товариство) про стягнення 112 629
грн. 38 коп. заборгованості по
розра-хунках та штрафних санкцій
згідно укладеного договору.

Відповідно до рішення з Товариства на
користь Аграрної компанії підлягає до
стягнення 39 271 грн. 92 коп. основного
боргу, 1 445 грн. 22 коп. за користування
товарним кредитом, 3 101 грн. 96 коп. пені, 17
902 грн. 50 коп. штрафу, 667 грн. 20 коп. -3%
річних та 2 252 грн. 59 коп. вит-рат зі
сплати судового збору. В частині
стягнення 32 338 грн. 08 коп. основного
боргу проваджен-ня у справі припинено.
В частині стягнення штрафу в сумі 17 902
грн. 50 коп. - відмовлено.

Приймаючи рішення, суд першої
інстанції виходив з того, що 18.04.2013р.
сторонами ук-ладено договір поставки
насіння №35-04/13ЖТ, відповідно до якого
Відповідач взяв на себе зо-бов'язання
придбати та оплатити товар, проте
зобов'язань з оплати не виконав, що
стало підста-вою для звернення
Позивача із позовом. Вважаючи, що після
порушення провадження у справі
Відповідач провів часткові розрахунки
із Позивачем на суму 32 338 грн. 08 коп.
основного боргу і 11.01.2014р. на день
вирішення справи в цій частині
сторонами відсутні предмет спору,
місцевий господарський суд, враховуючи
заяву Відповідача про зменшення
нарахованих штрафних санкцій,
об'єктивні обставини, які призвели до
виникнення боргу, беручи до уваги, що
Відповідач система-тично сплачував
заборгованість - зменшив розмір штрафу
на 50% до 17 902 грн. 50 коп.(арк.спра-ви 65-68).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
Товариство звернулося з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення господарського суду
Хмельницької області від 11.01.2014р.
прий-няти нове рішення, яким відмовити
в частині стягнення 1 445 грн. 22 коп. за
користування товар-ним кредитом, 3 101
грн. 96 коп. пені, 17 902 грн. 50 коп. штрафу та
667 грн. 20 коп. -3% річних, а в частині
стягнення 39 271 грн. 92 коп. основного
боргу - провадження у справі припинити.

Скаржник вважає, що рішення прийняте
місцевим господарським судом з
невірним засто-суванням норм
матеріального та процесуального права,
тому є незаконним і необґрунтованим,
заз-начаючи, що станом на 28.05.2013р. його
борг перед Позивачем дійсно складав 71
610 грн. Однак, у відповідь на звернення
Позивача, з метою погашення
заборгованості (лист за вих.№86 від 06.12.
2013р.) - за взаємною згодою між сторонами
була досягнута домовленість, що
Відповідач дозволяє Позивачем
провести збір врожаю кукурудзи
фуражної в кількості 250 т. на загальну
суму 77 500 грн. Тому, при сумі боргу 71 610
грн. задоволення місцевим судом вимог в
частині плати за кре-дит, пені та штрафу
є необґрунтованими. Скаржник зазначає,
що збір кукурудзи був припинений
Позивачем в односторонньому порядку,
тому на момент судового розгляду з
незалежних від волі Скаржника обставин
не було зібрано врожаю на всю суму
боргу, а лише на суму 32 338 грн. 08
коп.(арк.справи 76-80).

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду від 03.02.2014р. у даній
справі апе-ляційну скаргу прийнято до
провадження, справу призначено до
слухання на 18.02.2014р.(арк. справи 74).

Позивач надіслав відзив на апеляційну
скаргу, в якому заперечує проти доводів
Скаржни-ка, просить рішення суду першої
інстанції залишити без змін,
апеляційну скаргу - без
задоволен-ня.(арк.справи 88, 95-97).

Судове засідання відкладалося з
18.02.2014р. до 11.03.2014р.(арк.справи 93). В
судовому засіданні апеляційної
інстанції 11.03.2014р. представник Позивача
заперечив проти доводів та ви-мог
апеляційної скарги та надав пояснення,
вважаючи, що рішення суду першої
інстанції прийня-те з дотриманням усіх
встановлених норм чинного
законодавства та просив залишити його
без змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення, оскільки вважає її мотиви
безпідставними та необґ-рунтованими.

В судових засіданнях апеляційної
інстанції 18.02.2014р. та 11.03.2014р.
представники Від-повідача підтримали
доводи апеляційної скарги, надали
пояснення в обґрунтування своєї
право-вої позиції та просили
апеляційний суд скасувати рішення
господарського суду Хмельницької
області від 11.01.2014р. у даній справі.

Розглянувши апеляційну скаргу,
заслухавши представників, вивчивши
матеріали справи, наявні в ній докази,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матері-ального та процесуального
права, Рівненський апеляційний
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи,
Приватне підприємство «Аграрна
компанія 2004» заре-єстроване як
юридична особа розпорядженням
Волочиської районної державної
адміністрації від 01.10.2004р. Товариство з
обмеженою відповідальністю «Русь» Д
значиться в Єдиному Державно-му
реєстрі як юридична особа з
07.12.2011р.(арк.справи 20, 55).

Матеріалами справи стверджується, що
Аграрна компанія-постачальник та
Товариство-по-купець 18.04.2013р. уклали
договір поставки насіння №35-04/13ЖТ
(надалі в тексті - Договір), від-повідно
до умов п.1.1 якого - постачальник
зобов'язується поставити насіння
(надалі в тексті - то-вар), а покупець
зобов'язується прийняти товар та
оплатити його на умовах, визначених
догово-ром. Найменування товару, його
кількість визначаються в
специфікаціях, які є невід'ємними
час-тинами договору. Покупець оплачує
фактично поставлену кількість
товару.(п.п. 1.2, 2.2, 2.3, 2.4 Договору).
Покупець проводить оплату вартості
товару шляхом перерахування коштів на
рахунок постачальника.(п.п. 3.1, 3.2, 3.3
Договору).

Протягом строку дії договору, грошові
зобов'язання покупця існують і
підлягають сплаті у гривнях. Сума у
гривнях, яку покупець повинен сплатити
постачальнику як оплата вартості
това-ру, визначається шляхом множення
грошового еквівалента ціни товару (її
неоплаченої частини) в іноземній
валюті, вказаній в додатках до договору
(специфікація) на курс продажу
іноземної валю-ти, встановленого ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» на банківський
день, який передує фактичній оплаті
Покупцем ціни Товару (її неоплаченої
частини).

За несвоєчасну і таку, що не відповідає
умовам Договору оплату товару, оплату
відсотків за користування товарним
кредитом та оплату заборгованості по
індексації Покупець сплачує
поста-чальнику штраф у розмірі 25% від
суми заборгованості та пеню у розмірі
подвійної облікової став-ки НБУ,
обрахованої від суми заборгованості з
оплати товару, суми заборгованості з
оплати від-сотків за користування
товарним кредитом та суми
заборгованості по індексації за кожен
день прострочення.(п.п. 7.2, 7.3, 7.4
Договору).

Договір підписано директорами
Аграрної компанії та Товариства,
скріплено відтисками пе-чаток
сторін.(арк.справи 11-12).

18.04.2014р. сторонами також було підписано
Специфікацію №1 до Договору, а 26.04.2013 р. -
Специфікацію №2 до Договору, якими
встановлено назву товару, кількість,
ціну, термін пос-тавки та календарний
графік платежів.(арк.справи 13, 13-зворот).

Матеріалами справи стверджено, що
через представника Демчук Т.В., який
діяв на підставі довіреностей №15 від
24.04.2013р. та №19 від 27.04.2013р., згідно
видаткових накладних №1655 від 29.04.2013р.
на суму 65 100 грн., №1700 від 29.04.2013р. на суму
13 020 грн.; №1573 від 24.04. 2013р. на суму 65 100
грн., - Аграрна компанія передала, а
Товариство - прийняло 110 кг. насіння
кукурудзи на загальну суму 143 220 грн.
Зазначені накладні містять посилання
на Договір №35-04/13 ЖТ від
18.04.2013р.(арк.справи 14-18).

З банківських виписок вбачається, що
Товариство оплатило вартість товару
частково в сумі 71 610 грн.: 16.05.2013р. на суму
20 000 грн., 17.05.2013р. на суму 12 550 грн.,
28.05.2013р. на суму 39 060 грн.(арк.справи 27-29).

Вважаючи, що сума боргу складає 71 610
грн. на підставі пункту 4.4.3, 7.3 Договору,
ст.ст. 546, 625 ЦК України, ст.232 ГК України,
за порушення грошового зобов'язання
Позивач нарахував Відповідачеві 1 445
грн. 22 коп. за користування товарним
кредитом, 3 101 грн. 96 коп. пені за пе-ріод
27.04.2013р. - 07.10.2013р., 35 805 грн. -25% штрафу, 667
грн. 20 коп. -3% річних за користу-вання
коштами протягом 27.04.2013 -
27.05.2013р.(арк.справи 3-зворот, 8-10).

З матеріалів справи вбачається, що під
час провадження в суді першої
інстанції 06.12.2013 року Товариство дало
згоду на письмову пропозицію Аграрної
компанії в рахунок погашення
за-боргованості за насіння кукурудзи
згідно Договору на збір з полів
належного Товариству врожаю кукурудзи
фуражної в кількості 250 тонн за ціною 306
грн. за тонну із застереженням щодо
від-сутності претензій до якісних
показників кукурудзи. Згідно накладних
№19 від 06.12.2013р. на суму 7 567 грн. 38 коп., №20
від 06.12.2013р. на суму 7 246 грн. 08 коп., №21
від 08.12.2013р. на су-му 9 531 грн. 90 коп., №22
від 08.12.2013р. на суму 7 992 грн. 72 коп. та
актів приймання-передачі від 06 та 08
грудня 2013р., скріплених підписами
сторін про отримання товару -
Товариство пере-дало, а Аграрна
компанія - прийняла «в рахунок
погашення заборгованості за Договором
№35-04/13ЖТ від 18.04.2013р.» кукурудзи
фуражної на загальну суму 32 338 грн. 08
коп.(арк.справи 47-54, 56, 57).

Перевіривши дотримання місцевим судом
вимог чинного законодавства при
ухваленні ос-каржуваного рішення,
апеляційний суд вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню, а
рі-шення місцевого суду - зміні з огляду
на наступне:

Статтею 11 Цивільного кодексу України
(надалі в тексті - ЦК України)
встановлено, що ци-вільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини. Аналогічно
врегульовано підстави виникнення
господарського зобов'язання у ст.173
Господарського кодексу України (надалі
в тексті - ГК України).

Зобов'язанням, відповідно до ст.509 ЦК
України - є правовідношення, в якому
одна сторона (боржник) зобов'язана
вчинити на користь другої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматись від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Такі ж правила встановлює і
ст.174 ГК Ураїни.

Предметом даного спору є стягнення
заборгованості та штрафних санкцій за
невиконання умов договору поставки
насіння.

Матеріалами справи стверджується, що з
моменту підписання Договору і
Специфікацій №1, №2 між сторонами в
силу ч.2 ст.180 ГК України та ч.1 ст.638 ЦК
України виникли господар-ські
правовідносини, а з підстав ч.1 ст.655 ЦК
України ці відносини є відносинами
купівлі-прода-жу, оскільки одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у влас-ність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Розділом « 3» Договору та
Специфікаціями №1 та №2 сторони
узгодили порядок і строк оп-лати
покупцем вартості товару, прийнятого
згідно Договору на умовах товарного
кредиту, а пун-ктом 10.1 погодили, що
Договір діє до повного виконання
обов'язків.

Згідно Закону України №283/97-ВР «Про
внесення змін до Закону України «Про
оподатку-вання прибутку підприємств»,
а саме пункт « 1.11.2» Товарний кредит -
товари, які передаються резидентом або
нерезидентом у власність юридичним чи
фізичним особам на умовах угоди, що
передбачає відстрочення кінцевого
розрахунку на визначений строк та під
процент.

Товарний кредит передбачає передання
права власності на товари (результати
робіт, пос-луг) покупцю (замовнику) у
момент підписання договору або в
момент фізичного отримання това-рів
(робіт, послуг) таким покупцем
(замовником), незалежно від часу
погашення заборгованості.

Правовий механізм продажу товару в
кредит передбачений і в ст.694 ЦК
України, зокрема в частині п'ятій, якщо
покупець прострочив оплату товару, на
прострочену суму нараховуються
проценти відповідно до ст.536 цього
Кодексу від дня, коли товар мав бути
оплачений, до дня його фактичної
оплати.

Згідно зі ст.193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських від-носин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
ін-ших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
до-говорів застосовуються відповідні
положення ЦК України з урахуванням
особливостей, передба-чених цим
Кодексом. Кожна сторона повинна вжити
усіх заходів, необхідних для належного
вико-нання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподар-ського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, пе-редбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Аналогічні положення містить і ст.526 ЦК
України.

Судом першої інстанції з підстав ст.ст.
526, 536, 530, 610, 612, 666, 694, 695 ЦК України вір-но
встановлено момент виникнення у
Відповідача грошового зобов'язання до
26.04.2013р., 09.05. 2013р. та 01.09.2013р. оплатити
вартість насіння кукурудзи, отриманого
від Позивача згідно ви-даткових
накладних на загальну суму 143 220 грн. і
те, що порушивши зобов'язання
Відповідач оплатив лише частину
товару, припустившись заборгованості в
сумі 71 610 грн.

Тому, вірним з огляду на приписи ст.ст.
549, 552, 625, 694, 695 ЦК України та ст.ст. 230, 232
ГК України є висновок суду першої
інстанції про підставність
нарахування Позивачем на момент
звернення до господарського суду плати
за користування товарним кредитом з
01.09.2013р. по 18.09.2013р. в сумі 1 445 грн. 22 коп., 3
101 грн. 96 коп. пені за період 27.04.2013р. -
07.10.2013р., 35 805 грн. -25% штрафу та 667 грн. 20
коп. -3% річних за користування коштами
протягом 27.04. 2013 - 27.05.2013р.

Разом з тим, колегія суддів звертає
увагу на те, що згідно з ч.1 ст.638 ЦК
України, договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.
Істот-ними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Аналогічно регулює ці відносини ч.2
ст.180 ГК України, господарський договір
вважається укладеним, якщо між
сторонами у передбачених законом
порядку та формі досягнуто згоди щодо
усіх його істотних умов. Істотними є
умови, визнані такими за законом чи
необхідні для договорів даного виду, а
також умови, щодо яких на вимогу однієї
із сторін повинна бути досягнута згода.

За загальним правилом господарський
договір викладається у формі єдиного
документа, під-писаного сторонами та
скріпленого печатками. Разом з тим,
допускається укладення господарсь-ких
договорів у спрощений спосіб, тобто
шляхом обміну листами, факсограмами,
телеграмами, телефонограмами тощо, а
також шляхом підтвердження прийняття
до виконання замовлень, якщо законом не
встановлено спеціальні вимоги до форми
та порядку укладення даного виду
договорів. (ст.181 ГК України).

З огляду на характер заявлених вимог -
предметом спору є стягнення
заборгованості, яка виникла через
неналежне виконання грошового
зобов'язання.

Згідно ст.33 ГПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона поси-лається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Доказування
полягає не лише в поданні особами
доказів, а й у доведенні їх
переконливості. Отже, обов'язок
доказування певних обставин
покла-дається на особу, яка посилається
на ці обставини.

Розглядаючи апеляційну скаргу, колегія
суддів приймає до уваги, що матеріали
справи міс-тять докази, що 06.12.2013р. під
час провадження в суді першої
інстанції, сторони у спрощений спосіб
фактично змінили умови Договору в
частині розрахунків, припинивши
грошове зобов'язан-ня покупця та
встановивши майнове, внаслідок чого
продавцеві-Аграрній компанії в рахунок
пога-шення заборгованості за Договором
дозволено зібрати з полів належний
Товариству врожай куку-рудзи фуражної
в кількості 250 тонн за ціною 306 грн. за
тонну. Наявні у справі накладні та акти
приймання-передачі від 06 та 08 грудня
2013р. стверджують схвалення і прийняття
Позивачем змі-неного Договору до
виконання.(арк.справи 47-54, 56, 57).

Зазначені обставини зумовлюють
припинення провадження у справі в
частині стягнення 71 610 грн. з підстав п.11
ч.1 ст.80 ГПК України через відсутність
предмет спору. Припинення про-вадження
у справі на підставі зазначеної норми
ГПК можливе у разі, коли предмет спору
існував на момент виникнення
останнього та припинив існування в
процесі розгляду справи. Такої
прак-тики дотримується Вищий
господарський суд України, що
відображено у п.4.4 Постанови Плену-му
№18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуаль-ного кодексу України судами
першої інстанції».

Проте, місцевий суд припинив
провадження у справі лише в частині 32
338 грн. вартості зібраного Позивачем 06
та 08 грудня 2013р. врожаю кукурудзи
фуражної, а решту грошового боргу 39 271
грн. 92 коп. всупереч умовам зміненого
06.12.2013р. Договору - стягнув, хоч
матеріали спра-ви не містять доказів
поверненя сторін до попередньої
редакції Договору та створення
Відповіда-чем перешкод у зібранні
врожаю.

Вбачається, що вирішуючи даний спір,
суд першої інстанції вказані обставини
лишив поза увагою і виходив з того, що
відносини сторін регулюються
Договором в редакції від 18.04.2013р., однак
зазначений висновок суду, на думку
судової колегії, призвів до прийняття
неправильного рішення.

З мотивів, викладених вище та з
урахуванням обставин справи, колегія
суддів вважає, що провадження у справі
в частині стягнення з Відповідача 71 610
грн. основного боргу підлягає
при-пиненню з підстав п.11 ч.1 ст.80 ГПК
України через відсутність предмету
спору.

Розглядаючи вимоги в частині штрафних
санкцій, колегія суддів приймає до
уваги таке:

Розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує роз-мір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.(ч.3 ст.551 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.233 ГК України, у разі
якщо належні до сплати штрафні санкції
надмірно ве-ликі порівняно із збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкцій. При цьому повин-но бути
взято до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які бе-руть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Приписами ч.3 ст.83 ГПК України
господарському суду надається право
зменшувати у ви-няткових випадках
розмір неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
пору-шила зобов'язання.

Матеріалами справи стверджується, що
пунктом 7.3 Договору сторони
передбачили за не-своєчасну оплату
товару, оплату відсотків за
користування товарним кредитом та
оплату забор-гованості по індексації
покупець сплачує постачальнику штраф у
розмірі 25% від суми заборго-ваності та
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ.

Колегія суддів зауважує, що нараховані
на момент звернення із позовною заявою
суми пе-ні та штрафу відповідають
матеріалам справи і умовам Договору.

Вирішуючи, в тому числі й з власної
ініціативи, питання про зменшення
розміру неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання, господарський
суд повинен об'єктивно оцінити, чи є
даний випадок винятковим, виходячи з
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконан-ня
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зо-бов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведін-ки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо. Крім
того, ця процесуальна норма може
застосовуватись виключно у
взаємозв'язку (сукупності) з нормою
права матеріально-го, яка передбачає
можливість зменшення розміру
неустойки (штрафу, пені), а саме
частиною тре-тьою статті 551 ЦК України і
статтею 233 ГК України.

Такої правової позиції притримується і
Вищий господарський суд України, що
вбачається з п.3.17.4 постанови Пленуму
від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання
практики застосування Гос-подарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції».

Отже, питання про зменшення розміру
неустойки вирішується судом на
підставі аналізу конкретної ситуації,
тобто сукупності з'ясованих ним
обставин, що свідчать про наявність
підстав для вчинення зазначеної дії.

Тому, з огляду на обставини справи та
заяву Відповідача про зменшення суми
нарахованих ним штрафних санкцій
(арк.справи 62), об'єктивні обставини, які
призвели до виникнення боргу та
прийнявши до уваги, що Відповідач
систематично сплачував заборгованість
і вчинив дії, спря-мовані на погшення
боргу - суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
необхідність зменшення на 50% розміру
нарахованого штрафу.

Разом з тим, вмотивувавши таку
процесуальну дію, місцевий суд
припустився непослідов-ності,
залишивши незмінним розмір пені, яка
також підпадає під дію застосованих
ним ч.3 ст.551 ЦК України, ч.1 ст.233 ГК
України та ч.3 ст.83 ГПК України.

При цьому, судом не обґрунтовано причин
задоволення пені у повному обсязі.

Враховуючи зазначене і не вбачаючи
підстав для переоцінки обставин,
покладених в осно-ву зменшення
штрафних санкцій, колегія суддів
вважає, шо до стягнення підлягає 17 902
грн. 50 коп. штрафу та 1 550 грн. 98 коп. пені
за період 27.04.2013р. - 07.10.2013р., а з підстав
ст.33 ГПК України в частині стягнення 17
902 грн. 50 коп. штрафу та 1 550 грн. 98 коп.
пені в позові нале-жить відмовити.

Відповідно до ст.43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім пе-реконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Оскільки, викладені в рішенні висновки
суду першої інстанції не відповідають
обставинам справи - апеляційна скарга
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Русь» Д підлягає
частко-вому задоволенню, а оскаржуване
рішення господарського суду
Хмельницької області від 11.01. 2014р. -
скасуванню в частині стягнення
основного боргу та пені з підстав п.п 3, 4
ч.1 ст.104 ГПК України.

В зв'язку із частковим задоволенням
апеляційної скарги, понесені
Відповідачем витрати із сплати
судового збору за подання апеляційної
скарги, з підстав ст.49 ГПК України,
покладаються на Позивача пропорційно
розміру задоволених вимог.

Керуючись, ст.ст. 33, 43, 80, 83, 99, 101, 103, 104, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Рівненський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Русь» Д на рішення
гос-подарського суду Хмельницької
області від 11.01.2014р. у справі №924/1317/13 -
задоволити част-ково.

2. Рішення місцевого
господарського суду скасувати в
частині стягнення основного боргу,
виклавши його резолютивну частину в
наступній редакції:

«Позов задоволити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Русь» Д, яке
знаходиться по вул. Бортника, 5 у
с.Плужне Ізяславського району
Хмельницької області ()
на користь Приватного підприємства
«Аграрна компанія 2004», яке знаходиться
по вул.Шкільна, 34-А у с.Попівці
Волочиського району Хмельницької
області () 1 445 грн. 22 коп.
за користування товарним кредитом, 1 50
грн. 98 коп. пені за період 27.04.2013р. - 07.10.
2013р., 17 902 грн. 50 коп. штрафу, 667 грн. 20 коп.
-3% річних та 2 252 грн. 59 коп. витрат зі
спла-и судового збору.

Припинити провадження у справі в
частині стягнення 71 610 грн. основного
боргу.

В частині стягнення 1 550 грн. 98 коп. пені
та 17 902 грн. 50 коп. штрафу - в задоволенні
позову відмовити.».

3. Стягнути з Приватного
підприємства «Аграрна компанія 2004» на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Русь» Д 390 грн. 60 коп.
витрат зі сплати судового збору за
подан-ня апеляційної скарги
пропорційно розміру задоволених вимог.

4. Надати місцевому
господарському суду доручення про
видачу відповідних наказів.

5. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття і може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

6. Справу №924/1317/13 повернути до
господарського суду Хмельницької
області.

Головуючий суддя
Грязнов В.В.

Суддя
Мельник О.В.

Суддя
Філіпова Т.Л.