ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 року Справа № 09/11/1925

Вищий господарський суд у складі
колегії суддів:головуючого
суддіПрокопанич Г.К.,суддівАлєєвої І.В.,
Євсікова О.О.,розглянувши касаційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Смілаенергопромтранс"на
постановуКиївського апеляційного
господарського суду від 11.12.2013 р.
(головуючий суддя Смірнова Л.Г., судді
Тищенко О.В., Чорна Л.В.)у справі№ 09/11/1925
Господарського суду Черкаської
областіза позовомДочірньої компанії
"Газ України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз
України"доТовариства з обмеженою
відповідальністю
"Смілаенергопромтранс"простягнення
2.726.785,70 грн.,за участю
представниківпозивачаМицько
Р.М.,відповідачаСамофал В.І.В С Т А Н О В
И В:

До Господарського суду Черкаської
області надійшла заява Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Смілаенергопромтранс" про
відстрочення виконання рішення
Господарського суду Черкаської
області від 14.04.2011 р. у справі № 09/11/1925 у
частині стягнення 2.462.016,05 грн. боргу
строком на 60 місяців.

Ухвалою Господарського суду
Черкаської області від 24.10.2013 р. заяву
відповідача задоволено частково:
відстрочено виконання рішення суду в
частині стягнення 2.462.016,05 грн. до 31.12.2014
р.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою
місцевого господарського суду, позивач
звернувся до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просив скасувати ухвалу
Господарського суду Черкаської
області від 24.10.2013 р. у даній справі та
відмовити відповідачу в наданні
відстрочки виконання рішення у справі.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 11.12.2013 р. у
справі № 09/11/1925 скасовано ухвалу
Господарського суду Черкаської
області від 24.10.2013 р. у вказаній справі,
заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Смілаенергопромтранс" про відстрочку
виконання рішення залишено без
задоволення.

Не погоджуючись з вказаною постановою
апеляційного суду, відповідач
звернувся до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в
якій просить постанову апеляційного
господарського суду скасувати, а
ухвалу місцевого господарського суду
залишити в силі.

Вимоги касаційної скарги мотивовані
тим, що судом апеляційної інстанції
було неповно з'ясовано обставини, які
мають значення для справи, а також
невірно застосовано норми
процесуального права, зокрема ст. 121 ГПК
України.

Усіх учасників судового процесу
відповідно до статті 111-4 ГПК України
належним чином повідомлено про час і
місце розгляду касаційної скарги.

Розпорядженням Секретаря першої
судової палати Вищого господарського
суду України від 14.03.2014 р. № 02-05/83 для
розгляду справи № 09/11/1925 сформовано
колегію суддів у складі: головуючого
судді - Прокопанич Г.К., суддів Алєєвої
І.В., Євсікова О.О. (доповідач).

Колегія суддів, обговоривши доводи
касаційної скарги, заслухавши
представників сторін, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування
господарськими судами норм
матеріального та процесуального права,
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.121 ГПК України при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора чи
його заступника або за своєю
ініціативою господарський суд, який
видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора чи його
заступника і у виняткових випадках,
залежно від обставин справи, може
відстрочити або розстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови, змінити
спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно до п. п. 7.1.1, 7.2 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 9 від 17.10.2012 р. "Про деякі
питання практики виконання рішень,
ухвал, постанов господарських судів
України" відстрочка - це відкладення чи
перенесення виконання рішення на новий
строк, який визначається господарським
судом. Підставою для відстрочки,
розстрочки, зміни способу та порядку
виконання рішення можуть бути
конкретні обставини, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим у визначений строк або
встановленим господарським судом
способом. При цьому слід мати на увазі,
що згоди сторін на вжиття заходів,
передбачених статтею 121 ГПК України, ця
стаття не вимагає, і господарський суд
законодавчо не обмежений будь-якими
конкретними термінами відстрочки чи
розстрочки виконання рішення. Проте,
вирішуючи питання про відстрочку чи
розстрочку виконання рішення, зміну
способу і порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, тощо.

Заява мотивована існуванням обставин,
які ускладнюють виконання рішення та
роблять неможливим його виконання
протягом 60 місяців.

Такими обставинами заявник вважає те,
що підприємство забезпечує опаленням
населення та об'єкти соціального
значення, бюджетні організації, які
неспроможні розраховуватися на
спожите тепло, в наслідок чого
утворилась значна заборгованість
перед боржником. Для забезпечення
безперервного виробництва
теплоенергії боржником проведена
комплексна модернізація підприємства,
що потягло значні затрати та
збільшення заборгованості. Крім того
заявник зазначає, що послуги з
теплопостачання є збитковими, оскільки
встановлені державою тарифи
покривають лише 40,3% витрат на їх
виробництво, субвенції держави з
компенсації витрат з різниці в тарифах
на теплову енергію не є стабільними, що
призводить до неможливості виконання
рішення суду.

Відповідно до 115 ГПК України рішення
ухвали, постанови господарського суду,
що набрали законної сили, є
обов'язковими на всій території
України і виконуються у порядку,
встановленому Законом України "Про
виконавче провадження".

У заяві про відстрочення виконання
рішення суду заявник посилається на
важкий фінансовий стан підприємства,
однак, як вірно зазначено апеляційним
господарським судом, самі по собі
фінансові труднощі підприємства не
свідчать про те, що особа (боржник) не
має можливості виконати рішення суду.

Однак місцевим господарським судом при
розгляді заяви про відстрочення
виконання судового рішення не було
враховано матеріальних інтересів обох
сторін та ступеня вини відповідача у
виникненні спору. Місцевим судом не
було взято до уваги, що заборгованість
відповідача виникла ще у 2010 році, що
встановлено судовим рішенням у даній
справі.

Апеляційним судом встановлено, що
відповідачем не надано доказів та не
наведено обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення або роблять
його виконання неможливим в розумінні
статті 121 ГПК України.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів Вищого господарського суду
України вважає висновок апеляційного
суду про відмову в наданні відстрочки
таким, що відповідає наявним
матеріалам справи, нормам
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 111-5 ГПК України
касаційна інстанція використовує
процесуальні права суду першої
інстанції виключно для перевірки
юридичної оцінки обставин справи та
повноти їх встановлення у рішенні або
постанові господарського суду.

Згідно зі ст. 111-7 ГПК України
переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального
права.

Зважаючи на обмеженість процесуальних
дій касаційної інстанції, пов'язаних із
встановленням обставин справи та їх
доказуванням, колегія суддів відхиляє
всі інші доводи скаржника, які фактично
зводяться до переоцінки доказів та
необхідності додаткового встановлення
обставин справи.

Відповідно до ст. 111-9 ГПК України
касаційна інстанція за результатами
розгляду касаційної скарги має право,
зокрема, залишити рішення першої
інстанції або постанову апеляційної
інстанції без змін, а скаргу без
задоволення.

На думку колегії суддів, висновок про
відсутність правових підстав для
задоволення заяви відповідача про
відстрочку виконання рішення суду є
законним, обґрунтованим, відповідає
нормам чинного законодавства,
фактичним обставинам справи і наявним
у ній матеріалам, а доводи касаційної
скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для
зміни або скасування постанови суду
апеляційної інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 85, 111-5, 111-7, 111-9, 111-11,
111-13 Господарського процесуального
кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Смілаенергопромтранс" залишити без
задоволення, а постанову Київського
апеляційного господарського суду від
11.12.2013 р. у справі № 09/11/1925 - без змін.

Головуючий суддя Г.К. Прокопанич
суддіІ.В. Алєєва О.О. Євсіков