ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
______________________________________________________
УХВАЛА

"27" березня 2014 р.
Справа № 5019/367/12

Господарський суду Рівненської
області в складі головуючого судді
Політики Н.А. при секретарі судового
засідання Щербині С.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду матеріали скарги Державного
підприємства "Державний резервний
насіннєвий фонд України" на
бездіяльність відділу державної
виконавчої служби Здолбунівського
районного управління юстиції у
Рівненській області по справі № 5019/367/12

за позовом Державного підприємства
"Державний резервний насіннєвий фонд
України" до Фермерського господарства
"ім.Шевченка"

про стягнення заборгованості в сумі 194
228 грн. 40 коп.

за участю представників сторін:

від скаржника (позивача) - не з'явився;

від відповідача - не з'явився;

від відділу ДВС Здолбунівського
районного управління юстиції -
Гнедко К.А., довіреність №2107 від 27.03.2014
року

ВСТАНОВИВ:

06 березня 2012 року Державне
підприємство "Державний резервний
насіннєвий фонд України" звернулося до
господарського суду Рівненської
області з позовною заявою до
Фермерського господарства
"ім.Шевченка" про стягнення
заборгованості в сумі 194 228 грн. 40 коп.

Рішенням господарського суду
Рівненської області від 08.05.2012 року по
справі №5019/367/12 позов Державного
підприємства "Державний резервний
насіннєвий фонд України" до
Фермерського господарства
"ім.Шевченка" про стягнення
заборгованості в сумі 194 228 грн. 40 коп.
задоволено частково. Стягнуто з
Фермерського господарства
"ім.Шевченка" на користь Державного
підприємства "Державний резервний
насіннєвий фонд України" 31 200 грн. -
основного боргу, 500 грн. - штрафу, 1273 грн.
08 коп. - судового збору. В частині
стягнення основного боргу в сумі 20000
грн. - припинено провадження. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

22 травня 2012 року на виконання
вищезазначеного рішення було видано
відповідний наказ.

17 березня 2014 року Державне
підприємство "Державний резервний
насіннєвий фонд України" звернулося до
господарського суду із скаргою
№138-2/1-01/387 від 11.03.2014 року на
бездіяльність відділу Державної
виконавчої служби Здолбунівського
управління юстиції у Рівненській
області, в якій просить: визнати
бездіяльність відділу державної
виконавчої служби Здолбунівського
районного управління юстиції у
Рівненській області, щодо невнесення
подання до господарського суду
Рівненської області про вжиття щодо
керівника боржника, фермерського
господарства "ім. Шевченка" (), заходів тимчасового обмеження у
праві виїзду за межі України в порядку
п.18 ч.3 ст. 11 Закону України "Про
виконавче провадження" - незаконною;
зобов'язати відділ державної
виконавчої служби Здолбунівського
районного управління юстиції у
Рівненській області - внести подання до
суду про вжиття щодо керівника
боржника, фермерського господарства
"ім. Шевченка" (),
заходів тимчасового обмеження у праві
виїзду за межі України до виконання
рішення суду.

Згідно розпорядження керівника
апарату суду №01-04/49/2014 від 17 березня 2014
року в зв'язку з перебуванням у
відпустці судді Романюка Р.В.,
призначено повторний автоматичний
розподіл справи №5019/367/12 з метою
розгляду скарги. За результатами
проведеного автоматичного розподілу
дана справа передана на розгляд судді
Політиці Н.А.

Ухвалою господарського суду
Рівненської області від 19 березня 2014
року вказану скаргу було прийнято до
розгляду та призначено її до слухання у
судовому засіданні на 27 березня 2014
року.

27 березня 2014 року від представника ВДВС
Здолбунівського РУЮ через відділ
канцелярії та документального
забезпечення надійшло пояснення по
скарзі, з яких вбачається, що ВДВС
Здолбунівського РУЮ у Рівненській
області заперечує проти скарги та
вважає, що ВДВС вжито необхідні заходи
спрямовані на примусове виконання
наказу господарського суду
Рівненської області від 22 травня 2012
року №5019/367/12. (а.с.122-125).

Крім того, направлено копії матеріалів
зведеного виконавчого провадження
№36827394 про стягнення з ФГ ім.Шевченка
заборгованості (а.с126-195).

У судове засідання 27 березня 2014 року
представники скаржника (позивача) та
відповідача не з'явилися, хоча були
належним чином повідомлені про розгляд
скарги. Факт належного повідомлення
про судовий розгляд підтверджується
повідомленнями про вручення поштових
відправлень. (а.с.121, 195).

Згідно вимог частини 2 статті 121-2 ГПК
України скарги на дії органів
Державної виконавчої служби
розглядаються господарським судом, про
час і місце якого повідомляються
ухвалою стягувач, боржник чи прокурор
та орган виконання судових рішень.
Неявка боржника, стягувача, прокурора
чи представника органу Державної
виконавчої служби в судове засідання
не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
органу виконання судового рішення,
господарський суд приходить до
висновку про відмову в задоволенні
скарги, з огляду на наступне.

20 червня 2012 року державним виконавцем
відділу ДВС Здолбунівського РУЮ
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження стосовно
виконання вказаного вище рішення.
Боржнику був наданий термін для
добровільного виконання до 27 червня 2012
року.

Згідно ст. 115 ГПК України, рішення,
ухвали, постанови господарського суду,
що набрали законної сили, є
обов'язковими на всій території
України і виконуються у порядку,
встановленому Законом України "Про
виконавче провадження".

Відповідно до ст. 1 Закону України
"Про виконавче провадження", виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України (ч.1 ст. 2
вищевказаного Закону).

Як вбачається з пояснень ВДВС
Здолбунівського РУЮ, на виконанні у
останнього знаходився наказ
господарського суду Рівненської
області №5019/367/12 від 22 травня 2012 року. З
матеріалів виконавчого провадження
вбачається, що відділом ДВС
Здолбунівського районного управління
юстиції вжито необхідних заходів
спрямованих на примусове виконання
рішення.

31 жовтня 2013 року ДП "Державний
резервний насіннєвий фонд України"
звернулось до відділу ДВС
Здолбунівського РУЮ з клопотанням
№138-2/1-01/140 про вжиття заходів
тимчасового обмеження боржника у праві
виїзду за межі України, яке було
вручено виконавчій службі 28 листопада
2013 року (а.с. 111).

Згідно тверджень скаржника
виконавчою службою не було надано
відповіді на звернення про вжиття щодо
керівника заходів тимчасового
обмеження у праві виїзду.

Відтак, доводи викладені в скарзі
щодо відмови виконавчою службою у
винесенні подання про вжиття щодо
керівника боржника у праві виїзду є
безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.377-1 ЦПК України,
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби. Суд негайно
розглядає подання, зазначене в частині
першій цієї статті, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця. Тобто, подання
про обмеження у праві виїзду слід
подавати у суд загальної юрисдикції.

Слід зазначити, що законом
України, який регламентує процесуальну
діяльність господарських судів
України, є Господарський процесуальний
кодекс України. ( далі - ГПК України).

Статтею 12 ГПК України встановлено
вичерпний перелік справ, підвідомчих
господарським судам.

Розгляд господарським судом
подань про встановлення заходів
тимчасового обмеження боржника у праві
виїзду за межі України нормами ГПК
України та іншими нормативними актами
не передбачено.

Законодавством не допускається
застосування господарським судом по
аналогії норм ЦПК України.

Крім того, Закон України "Про
виконавче провадження" лише встановлює
право державного виконавця на
звернення до суду із поданням про
встановлення заходів тимчасового
обмеження боржника у праві виїзду за
межі України, але ніяким чином не
передбачає відповідні повноваження на
це господарського суду.

Згідно вимог ст. 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору (ст. 32
ГПК України).

Обставини справи, які відповідно
до законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ст. 34 ГПК України).

Стягувач не довів обставини, на
які посилався в поданій скарзі.

При винесені ухвали судом також
враховується п. 9.13 Постанови Пленуму
ВГСУ від 17.10.2012р. №9 "Про деякі питання
практики виконання рішень, ухвал,
постанов господарських судів України",
згідно якої за результатами розгляду
скарги виноситься ухвала, в якій
господарський суд або визнає доводи
заявника правомірними і залежно від їх
змісту визнає постанову державного
виконавця щодо здійснення заходів
виконавчого провадження недійсною, або
визнає дії чи бездіяльність органу
Державної виконавчої служби
незаконними, чи визнає недійсними
наслідки виконавчих дій, або зобов'язує
орган державної виконавчої служби
здійснити певні виконавчі дії, якщо він
ухиляється від їх виконання без
достатніх підстав, або визнає доводи
скаржника неправомірними і скаргу
відхиляє.

Враховуючи вищевикладене, доводи
скаржника (стягувача) щодо вимог
скарги, а саме визнання незаконними дії
державного виконавця відділу ДВС
Здолбунівського РУЮ щодо відмови у
внесенні подання до господарського
суду Рівненської області про вжиття
щодо керівника боржника заходів
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України в порядку п. 18 ч. 3 ст. 11
ЗУ "Про виконавче провадження";
зобов'язати ВДВС внести таке подання до
господарського суду Рівненської
області визнаються судом
неправомірними, а тому скарга не
підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 33, 86, 121-2 ГПК
України, господарський суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги Державного
підприємства "Державний резервний
насіннєвий фонд України" на
бездіяльність відділу державної
виконавчої служби Здолбунівського РУЮ
у Рівненській області - відмовити.

Суддя

Політика Н.А.

віддруковано 4 примірники:

1 - до справи;

2 - заявнику рекомендованим
(03038,вул.Ямська, буд.32, м.Київ);

3 - відділу ДВС - (35700, вул. Незалежності,64,
м. Здолбунів);

4 - боржнику рекомендованим (35720,
вул.Шкільна, буд.9, с.Копиткове,
Здолбунівський район, Рівненська
область).