ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
_____________ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

27 березня 2014 року Справа № 913/293/14

Провадження № 14пд/913/293/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Транспортна
компанія Скорпіон-С", місто Луганськ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрімпексгруп",
місто Луганськ

про визнання договору недійсним

Суддя господарського суду Луганської
області Лісовицький Є.А.

Секретар судового засідання Липова К.С.

У засіданні брали участь:

від позивача -Карпов Д.О., представник
за довіреністю від 23.12.2013;

від відповідача - представник не
прибув,

До початку слухання справи по суті не
заявлено вимогу про фіксування
судового процесу з допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, у зв'язку з чим відповідно до ст.
ст. 4-4, 81-1 Господарського
процесуального кодексу України таке
фіксування судом не здійснювалося.

Суть спору: Позивачем заявлено вимогу
про визнання недійсним Договору з
організації перевезень вантажів
автомобільним транспортом у
міжнародному, міжміському та міському
сполучені № 25/04/1 від 25.04.2013.

Відповідач надав відзив на позовну
заяву, яким проти позову заперечив з
причин викладених у відзиві.

Розглянувши матеріали справи, суд, -

В С Т А Н О В И В:

25.04.2013р. між ТОВ «Транспортна компанія
Скорпіон-С» та ТОВ «Укрімпексгруп»
було укладено договір з організації
перевезень вантажів автомобільним
транспортом у міжнародному,
міжміському та міському сполученні №
25/04/1.

Відповідно до п. 1.2. договору з
організації перевезень вантажів
автомобільним транспортом у
міжнародному, міжміському та міському
сполученні № 25/04/1 від 25.04.2013р., ТОВ
«Укрімпексгруп» зобов'язалося надати
транспортні послуги з перевезення
вантажу ТОВ «Транспортна компанія
Скорпіон-С», а ТОВ «Транспортна
компанія Скорпіон-С» зобов'язалося
прийняти та оплатити послуги.

На виконання умов договору, ТОВ
«Укрімпексгруп» було надано послуги
на суму 8150 грн. на підставі акта
виконаних робіт № 04072 від 04.07.2013.

За вищезазначеним договором послуги
було надано у встановлений строк, а
позивачем було сплачено на адресу
відповідача вартість послуг у повному
обсязі.

Позивач вирішив, що господарські
операції між позивачем та відповідачем
не підтверджуються, оскільки нещодавно
йому стало відомо про відсутність у
відповідача необхідних умов, тобто
матеріально-технічної бази для
здійснення відповідної господарської
діяльності, в т.ч. й управлінський та
технічний персонал, що є економічно
необхідним для виконання робіт,
продажу товарів або надання послуг.
Позивач вважає, що з зазначених фактів
вбачається, що фінансово-господарська
діяльність відповідача носить
фіктивний характер, тому просить
визнати недійсним Договір з
організації перевезень вантажів
автомобільним транспортом у
міжнародному, міжміському та міському
сполучені № 25/04/1 від 25.04.2013.

Оцінивши матеріали справи, суд дійшов
висновку, що у задоволенні позову слід
відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу
України цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.
Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини. Частиною 1 статті 202
Цивільного кодексу України
встановлено, що правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Статтею 6 Цивільного кодексу України
допускається існування любого
договору, з принципу свободи договору,
особи мають право врегульовувати свої
відносини на власний розсуд.
Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу
України, сторони є вільними в укладанні
договору.

Усі суттєві умови договору погоджені
сторонами і включені в договори, це
дозволило їм успішно їх виконувати.

Статтями 215, 203 Цивільного кодексу
України передбачено, що підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені ст. 203
ЦК України, а саме, особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності;
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі; правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Стаття 92 Цивільного кодексу України
передбачає, що юридична особа набуває
цивільних прав та обов'язків і
здійснює їх через свої органи, які
діють відповідно до установчих
документів та закону.

Відповідно до статті 65 ГК України для
керівництва господарською діяльністю
підприємства власник (власники) або
уповноважений ним орган призначає
(обирає) керівника підприємства.
Керівник підприємства без доручення
діє від імені підприємства,
представляє його інтереси в органах
державної влади і органах місцевого
самоврядування, інших організаціях, у
відносинах з юридичними особами та
громадянами, формує адміністрацію
підприємства і вирішує питання
діяльності підприємства в межах та
порядку, визначених установчими
документами.

Позивачем не надано доказів щодо
відсутності у відповідача необхідних
умов, тобто матеріально-технічної бази
для здійснення відповідної
господарської діяльності, в т.ч. й
управлінського та технічного
персоналу. Не надано також доказів щодо
неможливості здійснення зазначених
господарських операцій відповідачем.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові
витрати покладаються на позивача.

З урахуванням викладеного, керуючись
ст.ст.49, 82, 84, 85 ГПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

У судовому засіданні 27.03.2014 було
оголошено лише вступну і резолютивну
частину рішення. Дане рішення набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення місцевим господарським
судом. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 ГПК України.

Дата підписання рішення 31 березня 2014 р.

Суддя

Є.А.Лісовицький