РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року
Справа №
5019/1263/12

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Юрчук М.І., суддя
Василишин А.Р. , суддя Крейбух О.Г.

при секретарі Мулявка М.П.

за участю представників сторін:

позивача: представник не з'явився

відповідача: представник Ковальчук І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу позивача
Приватного підприємства "Айслаг" на
ухвалу господарського суду
Рівненської області від 20.01.14р. у справі
№ 5019/1263/12 (суддя Романюк Р.В.)

за позовом Приватного підприємства
"Айслаг"

до відповідача Дочірнього
підприємства "Рівненський облавтодор"
Публічного акціонерного товариства
"Державна акціонерна компанія"
Автомобільні дороги України

про стягнення 290 887 грн. 88 коп.

за зустрічним позовом Дочірнього
підприємства "Рівненський облавтодор"
Публічного акціонерного товариства
"Державна акціонерна компанія"
Автомобільні дороги України

до відповідача Приватного
підприємства "Айслаг"

про визнання недійсним договору
поставки №10/10-07 від 10 жовтня 2008 року

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням голови Рівненського
апеляційного господарського суду від
25.02.2014 року у зв'язку із неможливістю
прийняти участь в судовому засіданні
зі справи №5019/1263/12 судді Олексюк Г.Є. та
судді Сініциної Л.М. через участь в
судових засіданнях в складі колегій
суддів по інших справах та відповідно
до затверджених складів колегій,
внесено зміни до складу колегії суддів,
окрім заміни головуючого судді. У
справі №5019/1263/12 визначено колегію
суддів у складі: головуючий суддя Юрчук
М.І., суддя Василишин А.Р., суддя Крейбух
О.Г.

Ухвалою господарського суду
Рівненської області у справі №5019/1263/12
від 20.01.14р. в задоволенні заяви
Приватного підприємства "Айслаг" про
зміну способу та порядку виконання
рішення відмовлено.

Ухвала місцевого господарського суду
мотивована тим, що приватним
підприємством "Айслаг" заявлено вимоги,
які фактично торкаються суті
прийнятого рішення і, за своїм змістом,
не є зміною способу та порядку
виконання рішення в розумінні ст. 121 ГПК
України. У своїй заяві про зміну
способу та порядку виконання рішення
позивач фактично просить суд не
змінити спосіб виконання судового
рішення, а стягнути присуджені кошти з
відповідача у справі та з створених ним
відокремлених підрозділів (із усіх без
винятку філій відповідача), які не були
сторонами даного судового процесу.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою
суду першої інстанції, Приватне
підприємство "Айслаг" звернулося до
Рівненського апеляційного
господарського суду із апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
ухвалу суду першої інстанції від 20.01.14р.
у справі 5019/1263/12 та прийняти нове
процесуальне рішення, яким
задовольнити заяву позивача в повному
обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
ухвала прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підлягає скасуванню. Крім того,
апелянт, як на підставу скасування
рішення суду першої інстанції,
посилається на те, що у разі
відсутності грошових коштів на
рахунку/рахунках відповідача
виконання судового рішення має
відбутися за рахунок коштів філії, з
якою укладався відповідний договір. А у
разі відсутності коштів і у філії -
грошові кошти слід стягнути із усіх
філій, які структурно
підпорядковуються відповідачу.

На думку апелянта, місцевий
господарський суд цих обставин не
дослідив, як наслідок висновки
господарського суду Рівненської
області не відповідають обставинам
справи.

Відповідач не скористався правом
подачі письмового відзиву на
апеляційну скаргу, що у відповідності
ч.2 ст.96 Господарського процесуального
кодексу України не перешкоджає
перегляду судового акту.

У судових засіданнях представник
відповідача заперечила проти поданої
апеляційної скарги, зазначила, що жодна
філія, перелік яких апелянтом наведено
у апеляційній скарзі, не була стороною
у справі, а філія "Доркомплект" за
рішенням відповідача припинила свою
діяльність із передачею усіх активів,
пасивів, дебіторської та кредиторської
заборгованості філії "Рівненський
райавтодор".

Відповідно до Положення про філію
"Рівненський райавтодор", останнє в
силу пунктів 3.2, 5.3, 5.5, 5.9 не може
відповідати за зобов'язаннями
дочірнього підприємства, а тим більше,
що заборгованість, яка є предметом
спору у даній справі ні філії
"Доркомплект" не передавалася, ні в
процесі ліквідації філією
"Доркомплект" не передавалася філії
"Рівненський райавтодор".

Представник відповідача просить у
задоволенні апеляційної скарги
апелянту відмовити, а ухвалу
господарського суду Рівненської
області від 20.01.14р. залишити без змін.

Представник позивача в судове
засідання 26.03.14 р. не з'явився. Про час і
місце розгляду апеляційної скарги був
повідомлений належним чином, про що
свідчить повідомлення про вручення
поштових відправлень (ухвали суду, а.с.
-59 матеріалів оскарженння).

Колегію суддів зазначене процесуальне
питання винесено на обговорення.

Представник відповідача висловилася
за продовження розгляду апеляційної
скарги за відсутності апелянта.

Оскільки явка позивача в судове
засідання обов'язковою не визнавалася,
апелянт належним чином був
повідомлений про день, час і місце
розгляду апеляційної скарги, клопотань
про відкладення її розгляду до суду не
надходило, колегія суддів прийшла до
висновку про можливість розгляду
апеляційної скарги без участі
позивача.

Рівненський апеляційний господарський
суд, заслухавши пояснення
представників сторін у судових
засіданнях, розглянувши доводи
апеляційної скарги, дослідивши наявні
матеріали справи, перевіривши повноту
встановлення обставин справи та їх
юридичну оцінку, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає, що ухвалу
господарського суду Рівненської
області від 20.01.14р. у даній справі слід
залишити без змін, а апеляційну скаргу
скаржника - без задоволення, виходячи з
наступного.

Апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх у
сукупності, колегією суддів
апеляційної інстанції взято до уваги
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
Приватне підприємство "Айслаг
звернулося до господарського суду
Рівненської області з позовом до
Дочірнього підприємства "Рівненський
облавтодор" публічного акціонерного
товариства "Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України"
про стягнення заборгованості.

Рішенням господарського суду
Рівненської області від 15 травня
2013року у справі №5019/1263/12 позов
задоволено - стягнуто з Дочірнього
підприємства "Рівненський облавтодор"
публічного акціонерного товариства
"Державна акціонерна компанія
"Автомобільні дороги України" на
користь Приватного підприємства
"Айслаг" 290 887 грн. 88 коп. заборгованості
та 5 817 грн. 76 коп. витрат по сплаті
судового збору.

На виконання вказаного рішення видано
наказ від 10.06.2013 року № 5019/1263/12.

09 січня 2014 року на адресу
господарського суду Рівненської
області надійшла заява приватного
підприємства "Айслаг" про зміну способу
та порядку виконання рішення у справі,
відповідно до якої заявник просить
змінити спосіб виконання рішення
господарського суду Рівненської
області від 15.05.2013 року у справі №
5019/1263/12 шляхом стягнення з відповідача
за первісним позовом - Дочірнього
підприємства "Рівненський облавтодор"
відкритого акціонерного товариства
"Державна акціонерна компанія
"Автомобільні дороги України" та його
філій: "Володимирецький райавтодор",
"Гощанський райавтодор", "Дубровицький
райавтодор", "Корецький райавтодор",
"Зарічненський райавтодор",
"Радивилівський райавтодор",
"Березнівський райавтодор",
"Рокитнівський райавтодор",
"Костопільський райавтодор",
"Млинівський райавтодор",
"Здолбунівський райавтодор",
"Острозький райавтодор", "Рівненський
райавтодор", "Рівненська ДЕД",
"Сарненська ДЕД", "Дубенська ДЕД",
"Колоденська дорожня експлуатаційна
дільниця" на користь приватного
підприємства "Айслаг" 38 292 грн. 40 коп.
заборгованості за поставлений товар, 77
609 грн. 44 коп. заборгованості по оплаті
відсотків за користування товарним
кредитом та 2 318 грн. 04 коп. витрат по
сплаті судового збору.

Ухвалою господарського суду
Рівненської області від 20 січня 2014 року
в задоволенні заяви Приватного
підприємства "Айслаг" про зміну способу
та порядку виконання рішення
відмовлено.

З метою повного, всебічного та
об'єктивного розгляду апеляційної
скарги Рівненським апеляційним
господарським судом від
господарського суду Рівненської
області ухвалою витребувано справу
№5019/1263/12.

На виконання ухвали Рівненського
апеляційного господарського суду від
12.03.14 р. господарським судом
Рівненської області на адресу
апеляційної інстанції надіслана
справа №5019/1263/12 в 3-х томах, що дало
можливість колегії суддів в судовому
засіданні 26.03.14 р. оглянути письмові
докази, зокрема щодо виникнення
спірних правовідносин, виконання
зобов'язань, припинення філії
"Доркомплект": наказ №36 від 30.03.2011 року
(а.с. 87, т. ІІ), додаткова угода №1 від
01.06.11 р. до договору №10/10-7 (а.с. 13, т. 1);
статут ДП «Рівненський облавтодор» ВАТ
ДАК «Автомобільні дороги України» (а.с.
93-101, т. 1).

Як прослідковується із заяви про зміну
способу та порядку виконання рішення,
апеляційної скарги, оглянути письмових
доказів у справі №5019/1263/12 10 жовтня 2008
року між приватним підприємством
«Айслаг» та ДП «Рівненський
облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні
дороги України» в особі філії
«Доркомплект» укладений договір
поставки №10/10-7.

У зв'язку із припиненням філії
«Доркомплект», правонаступником прав
та обов'язків ліквідованого
структурного підрозділу виступила
філія «Рівненський райавтодор».

Позивач, посилаючись на Положення
філії "Рівненський райавтодор"
відповідача, зазначає, що відповідно до
пунктів 3.5, 4.1 Положення філія вправі
відкривати розрахункові рахунки в
банках; для здійснення
оперативно-господарської діяльності
філії, відповідач з майна, переданого
йому ВАТ «ДАК» Автомобільні дороги
України» в оперативне управління,
передає філії основні засоби та
обігові кошти, а також
товарно-матеріальні цінності.

Відповідно, позивач, керуючись даними
пунктами Положення, вважає, що
стягнення може бути звернено на майно
та кошти як філії "Рівненський
райавтодор" так і усіх інших філій
відповідача, визначених ним в заяві про
зміну способу та порядку виконання
рішення суду.

Колегія Рівненського апеляційного
господарського суду вважає такі доводи
позивача за первісним позовом
безпідставними з огляду на наступне.

Пунктом 3.2 Положення про "Рівненську
філію" визначено, що філія здійснює
свою діяльність на принципах
внутрішнього господарського
розрахунку, підпорядкованості та
підзвітності органам управління
Підприємства (Відповідача), а її
керівник несе матеріальну та
дисциплінарну відповідальність за
стан фінансово-господарської
діяльності і внутрішнього обліку цього
підрозділу.

За змістом пунктів 5.3, 5.5 Положення за
результатами виконаних робіт і послуг
Філія складає і підписує від імені
Відповідача акти виконаних робіт,
представляє їх Відповідачу для
розрахунків з замовниками. Філія
здійснює бухгалтерський і податковий
облік, несе відповідальність за його
вірогідність відповідно до
встановленого чинним законодавством
порядку.

А в силу пункту 5.9 Положення
забезпечення діяльності Філії
здійснюється начальником за рахунок
коштів, переданих Філії Підприємством
(у даному випадку відповідачем у справі
за первісним позовом) як оборотні
кошти, отримані Філією за результатами
господарської діяльності.

Згідно з п. 3 ст. 95 Цивільного кодексу
України філії не є юридичними особами.
Вони наділяються майном юридичної
особи, що їх створила, і діють на
підставі затвердженого нею положення.

Таким чином при передачі основних
засобів від юридичної особи (головного
підприємства) своїй філії переходу
права власності за ними не
відбувається, а тому доходи не
нараховуються.

При передачі основних засобів від
юридичної особи (головного
підприємства) своєму відокремленому
підрозділу право власності на них не
передається, відокремлений підрозділ
тільки наділяється ними для
провадження господарської діяльності,
а тому така передача не є безоплатним
отриманням основних засобів.

Аналогічна позиція знайшла своє
відображення у листі Державної
податкової служби № 5402/6/15-1215 від 11
листопада 2012 року.

Відтак, у подальшому, у разі
задоволення заяви кредитора про зміну
способу та порядку виконання судового
рішення, в процесі виконання такого
процесуального документу суду може
мати місце накладення арешту на кошти
та/або майно усіх без винятку філій.

При цьому накладення арешту на майно чи
кошти філій буде носити протиправний
характер, оскільки не можна звернути
стягнення на майно, котре не перебуває
у власності підприємства чи філії, а
лише у його оперативному управлінні.

Відповідно до частини 1 статті 121 ГПК
України, при наявності обставин, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим, за заявою
сторони, державного виконавця,
прокурора або за своєю ініціативою
господарський суд, який видав
виконавчий документ, у десятиденний
строк розглядає це питання у судовому
засіданні з викликом сторін, прокурора
і у виняткових випадках, залежно від
обставин справи, може відстрочити або
розстрочити виконання рішення, ухвали,
постанови, змінити спосіб та порядок їх
виконання.

Пунктом 7.1.3 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
17.10.2012р. № 9 "Про деякі питання
практики з виконання рішень, ухвал,
постанов господарських судів України"
(надалі - Постанова) визначено, що під
зміною способу і порядку виконання
рішення слід розуміти прийняття
господарським судом нових заходів для
реалізації рішення в разі неможливості
його виконання у порядку і способом,
раніше встановленими. Наприклад, зміна
способу виконання рішення можлива
шляхом видозмінення зазначеної у
рішенні форми (грошової чи майнової)
виконання, тобто за відсутності у
боржника присудженого позивачеві
майна в натурі або грошових коштів,
достатніх для покриття заборгованості.

Змінюючи спосіб та порядок виконання
судового рішення, суд не може змінювати
останнє по суті.

З поданої заяви приватного
підприємства "Айслаг" та пояснень
представника позивача за первісним
позовом, наведених в судовому
засіданні суду апеляційної інстанції,
вбачається, що позивач фактично
просить повторно стягнути присуджені
кошти з відповідача за первісним
позовом у справі, а також із усіх
створених ним відокремлених
підрозділів.

Матеріалами оскарження, а також
матеріалами справи №5019/1263/12, яку суд
апеляційної інстанції витребував для
огляду із суду першої інстанції, не
підтверджується участь у даній справі
будь-якої із філій відповідача за
первісним позовом.

Фактично, змінюючи як суму стягнення,
так порядок її стягнення за рахунок
відповідача та його філій , позивач за
первісним позовом фактично формує нову
позовну вимогу, відповідно до якої
заборгованість має бути покладена на
боржників солідарно (стаття 543 ЦК
України). При цьому позивач не враховує,
що у даній справі за первісним позовом
є лише один боржник, з якого сума боргу
вже стягнута, а виконавчий документ на
виконання судового рішення переданий
кредитором на виконання до органів ДВС.

Відтак заява про зміну способу та
порядку виконання судового рішення
містить у собі вимоги, які фактично
торкаються суті прийнятого рішення і,
за своїм змістом та суттю не є такими, в
розумінні ст. 121 ГПК України.

Колегія Рівненського апеляційного
господарського суду вважає, що
висновок суду першої інстанції про
відмову у задоволенні заяви про зміну
способу та порядку виконання судового
рішення є правомірний, та такий, що
відповідає обставинам справи.

Відповідно до статей 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу,
а господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

З огляду на зазначені правові
положення та встановлені обставини
справи апеляційний господарський суд
приходить до висновку, що доводи,
викладені позивачем в апеляційній
скарзі, є необґрунтованими, оскільки
вони спростовуються зібраними по
справі доказами і не відповідають
вимогам закону.

Враховуючи наведене, Рівненський
апеляційний господарський суд вважає,
що процесуальне рішення - ухвала
господарського суду першої інстанції
прийнята з урахуванням усіх обставин
справи та з дотриманням норм чинного
законодавства, а тому не вбачає підстав
для її зміни чи скасування.

Витрати по сплаті судового збору за
розгляд апеляційної скарги
покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103 - 105 , 106
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного
підприємства "Айслаг" від 27.01.14р.
залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду
Рівненської області від 20 січня 2014 року
у справі №5019/1263/12 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Матеріали оскарження у справі №5019/1263/12
повернути господарському суду
Рівненської області.

Головуючий суддя
Юрчук М.І.

Суддя
Василишин А.Р.

Суддя
Крейбух О.Г.