Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "03" квітня 2014 р.
Справа № 906/155/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Машевської О.П.

за участю секретаря судового
засідання: Павліченко Н.М.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

Розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Торгового товариства
обмеженою відповідальністю "Нарс" (смт.
Гуйва, Житомирський район)

до Новогуйвинської селищної ради (смт.
Новогуйвинськ)

про визнання договору оренди земельної
ділянки дійсним

Позивачем Торговельним ТОВ "НАРС" (смт.
Гуйва, Житомирського р-ну) пред'явлено
позов до відповідача Новогуйвинської
селищної ради про визнання договору
оренди земельної ділянки дійсним.

Ухвалою від 11.02.2014р. господарський суд
порушив провадження у справі, вжив
заходи по підготовці справи до
розгляду, відповідно до ст.ст. 64-65 ГПК
України.

До початку розгляду справи позивачем
не подано суду заяви про зміну підстави
та предмету позову, відповідачем не
подано зустрічного позову, відповідно.

Представник позивача в засіданні суду
20.02.14 року позовні вимоги підтримав з
підстав, наведених у позові, просить
суд їх задовольнити.

У письмовому відзиві на позов
відповідач вказує на те, що сторони
фактично перебувають у договірних
відносинах та діють на підставі
укладеного договору оренди земельної
ділянки від 01 квітня 2004 року.

В ході розгляду справи суд ознайомився
з матеріалами справи №18/5007/5/11, у якій
рішенням суду розірвано договір
купівлі - продажу земельної ділянки.

В засідання суду 03.04.14року
представники сторін не з'явились.

У відповідності до підп. 3.9.2. п. 3
Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011р. за
№18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадку нез'явлення
в засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї
з них справа може бути розглянута без
їх участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Оскільки у відповідності до ч. 3 ст. 4-3
ГПК України господарський суд створив
сторонам спору необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства, та за відсутності
підстав для відкладення розгляду
справи, справу розглянуто за наявними
в ній матеріалами відповідно до ст.75
ГПК України.

Дослідивши матеріали справи,
господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

01 квітня 2004 року між Новогуйвинською
селищною радою як орендодавцем та
Торговим товариством з обмеженою
відповідальністю "НАРС", як орендарем
на підставі рішення 9 сесії 24 скликання
Новогуйвинської селищної ради від
11.09.2003року укладено договір оренди
земельної ділянки , яка знаходиться на
території селищної ради в межах смт.
Гуйва для розташування культурно -
оздоровчого центру із земель
оздоровчого призначення.

Загальна площа орендованої земельної
ділянки становить 2,3506 га, в тому числі
під зеленими насадженнями - 2,3506га. Межі
земельної ділянки визначені на
місцевості , що відображено актом
встановлення меж та планом земельної
ділянки , який є невід'ємною частиною
цього Договору ( п. п. 1.4,1.5)

Земельна ділянка передається в оренду
терміном на 25 (двадцять п'ять) років з
правом викупу для розташування
культурно-оздоровчого центру. Початком
терміну оренди є день державної
реєстрації цього Договору . Передача
земельної ділянки здійснюється за
актом прийому - передачі ( п.п. 2.1 ,2.2 та
3.2).

За умовами п. 3.3 Договору орендар має
право переважно перед іншими особами
викупити орендовану земельну ділянку
у порядку, визначеному Земельним
кодексом чи за інших рівних умов.

У п.5.1 Договору сторони обумовили, що
він припиняється у разі , зокрема,
одержання орендарем земельної ділянки
у власність в порядку , передбаченому
Земельним кодексом України.

Як домовились сторони у п.5.5 Договору
будь -які зміни та доповнення до цього
Договору здійснюються у письмовій
формі та посвідчуються нотаріально.

Договір зареєстровано в Книзі записів
договорів на право тимчасового
користування землею від 01.04.2004 року в
книзі № 4 за № 38 Житомирським районним
відділом державного підприємства
Житомирський регіональний центр
державного земельного кадастру ( а. с.
7-9).

21 жовтня 2010 року між Новогуйвинською
селищною радою Житомирського району
(продавець ) та Торговим товариством з
обмеженою відповідальністю "Нарс"
(покупець) укладено договір
купівлі-продажу земельної ділянки, за
умовами якого Новогуйвинська селищна
рада Житомирського району
Житомирської області на підставі
рішення 42-ої сесії селищної ради
п'ятого скликання Новогуйвинської
селищної ради Житомирського району
Житомирської області від 07.10.2010р. "Про
затвердження звіту про експертну
грошову оцінку земельної ділянки для
розташування культурно-оздоровчого
центру, та надання згоди на її викуп
ТТОВ "Нарс" передає у власність (продає),
а Торгове Товариство з обмеженою
відповідальністю "Нарс" приймає у
власність (купує) земельну ділянку
несільськогосподарського призначення
загальною площею 2,3506 га, що розташована
за адресою: Житомирська область,
Житомирський район, смт.Гуйва,
вул.Армійська, 2 (в межах населеного
пункту), та зобов'язується заплатити за
неї гроші в сумі, указаній в п.2.2 цього
договору (п.1.1 договору).

Земельна ділянка надана для
обслуговування споруди насосної
станції зі свердловиною та
розташування культурно-оздоровчого
центру та відчужується без зміни
цільового призначення. Межі земельної
ділянки визначені в натурі і
закріплені постійними межовими
знаками (п.1.2 договору).

Згідно пункту 1.3 договору на
зазначеній земельній ділянці
розташована споруда насосної станції
зі свердловиною, яка належить покупцю
на праві власності на підставі
свідоцтва про право власності на
споруду насосної станції зі
свердловиною, виданого виконкомом
Новогуйвинської селищної ради
Житомирського району Житомирської
області 04 квітні 2008 року, витягу про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно, виданого та зареєстрованого
Комунальним підприємством
"Житомирське обласне міжміське бюро
технічної інвентаризації"
Житомирської обласної ради 14.04.2008 року,
реєстраційний номер 22904332 ( а.с. 10-13).

Договір купівлі - продажу земельної
ділянки посвідчено нотаріально 21.10.2010
року. Одночасно вказано на те, що
договір підлягає державній реєстрації
та відповідно до ст. 182 ЦК України
державній реєстрації в управлінні
Держкомзему у Житомирському районі
підлягає право власності на земельну
ділянку ( а. с. 10-13).

Рішенням господарського суду
Житомирської області від "12" квітня 2011
р. у справі № 18/5007/5/11 розірвано договір
купівлі-продажу земельної ділянки
несільськогосподарського призначення
загальною площею 2,3506га, що розташована
за адресою: Житомирська область,
Житомирський район, смт. Гуйва, вул.
Армійська, 2, укладений між
Новогуйвинською селищною радою
Житомирського району та Торговим
товариством з обмеженою
відповідальністю "Нарс" від 21 жовтня 2010
року, зареєстрований в реєстрі за №772.

Рішення господарського суду набрало
законної сили.

Починаючи з 12.04.2011року ( часу винесення
судового рішення про розірвання
договору купівлі-продажу), як доводить
позивач, він вільно , відкрито та
безперешкодно користується земельною
ділянкою , яка необхідна для
обслуговування будівлі насосної
станції , що належить на праві
приватної власності підприємству , в
повному обсязі сплачує орендну плату
на підставі договору оренди земельної
ділянки від 01.04.2004року.

Разом з тим, просить визнати цей
договір дійсним в судовому порядку.

Відповідач у відзиві на позов вказує
на те, що сторони фактично перебувають
у договірних відносинах та діють на
підставі укладеного договору оренди
земельної ділянки від 01 квітня 2004
року, а тому дійсність останнього під
сумнів не ставиться.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
подані сторонами докази на
підтвердження своїх вимог та
заперечень, на підставі ст.ст. 4-7, 33, 43
ГПК України господарський суд прийшов
до висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Як зазначено у статті 15 Цивільного
кодексу України кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання.

Захист свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу в суді
кожна особа вправі здійснювати шляхом
звернення з позовом, предмет якого або
кореспондує із способами захисту,
визначеними у ст. 16 ЦК України та ст.20 ГК
України, або визначеними договором,
або іншим законом.

Конституційний Суд України у
Рішенні від 9 липня 2002 року N 15-рп/2002 у
справі про досудове врегулювання
спорів наголосив, що кожна особа
має право вільно обирати не
заборонений законом засіб захисту прав
і свобод, у тому числі судовий
захист.

Як роз'яснено у п. 13 Постанови Пленуму
ВСУ від 06.11.2009р. N 9 "Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними" у зв'язку з
недодержанням вимог закону про
нотаріальне посвідчення правочину
договір може бути визнано дійсним
лише з підстав, встановлених статтями
218 та 220 ЦК України. Інші вимоги щодо
визнання договорів дійсними, в тому
числі заявлені в зустрічному позові у
справах про визнання договорів
недійсними, не відповідають можливим
способам захисту цивільних прав та
інтересів. Такі позови не підлягають
задоволенню.

Аналогічне роз'яснення міститься у
п.3.2 Постанови Пленуму ВГСУ від 29.05.2013
№ 11 "Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними".

Оскільки договір оренди земельної
ділянки від 01.04.2004 року було укладено
між сторонами у простій письмовій
формі, яка є належною для такого виду
договору, положення ст.ст. 218 та 220 ЦК
України застосуванню не підлягають, з
огляду на що позивачем обрано невірний
спосіб захисту порушеного права.

Однак суд приймає до уваги , що право
на звернення до суду , як складова права
на судовий захист , гарантується
статтею 55 Конституції України та
пов'язується з переконанням
самої особи про наявність
порушень її прав, свобод або
інтересів і бажанням звернутися до
суду ( абз. 2 п.6.2 Рішення
Конституційного Суду від 13.12.2011 №
17-рп/2011).

Дійсно, умова п.5.1 Договору вказує на
те, що він припиняється у разі , зокрема,
одержання орендарем земельної ділянки
у власність в порядку , передбаченому
Земельним кодексом України.

У статті 31 Закону України "Про оренду
землі" також зазначено, що договір
оренди землі припиняється в разі
поєднання в одній особі власника
земельної ділянки та орендаря.

Однак в матеріалах справи відсутні
докази, що Договір оренди земельної
ділянки від 01.04.2004 року, укладений між
сторонами достроково розірвано за
взаємною згодою чи рішенням суду, а
також , що останній визнано судом
недійсним.

Окрім того, відповідно до п. 12 Порядку
ведення Книги записів про державну
реєстрацію державних актів на право
власності на земельну ділянку та на
право постійного користування
земельною ділянкою, договорів оренди
землі, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 9
вересня 2009 р. N 1021 , що набрала чинності
з 1 січня 2011 року з наступними змінами
та доповненнями (втратила чинність
01.01.13р.) датою державної реєстрації
змін, внесених до договору оренди
земельної ділянки, договору суборенди
земельної ділянки (її частини), та
відомостей про дострокове припинення
їх дії є дата внесення запису до
розділу Книги записів.

Згідно п. 16-5 цього Порядку державна
реєстрація документів про зміни,
внесені до договору оренди земельної
ділянки, договору суборенди земельної
ділянки (її частини) та відомостей про
дострокове припинення їх дії
здійснюється у порядку, встановленому
для державної реєстрації договору
оренди земельної ділянки, договору
суборенди земельної ділянки (її
частини).

Оскільки в матеріалах справи відсутні
докази на підтвердження обставин
проведення державної реєстрації
відомостей про дострокове припинення
Договору оренди земельної ділянки від
01.04.2004 року у зв'язку з укладенням 21
жовтня 2010 року Договору купівлі -
продажу цієї земельної ділянки,
господарський суд дійшов висновку, що
позивач помиляється у тому, що його
право оренди земельної ділянки площею
2,3506 га, з кадастровим номером
:02:001:0004 для розташування
культурно-оздоровчого центру
припинилося.

Більше того, власник земельної ділянки
Новогуйвинська селищна рада не
заперечує дійсність майнового права
позивача на оренду вище зазначеної
земельної ділянки, що додатково
доводить відсутність тих обставин , з
якими закон пов'язує необхідність
судового захисту.

Відповідно до викладеного, позивач не
довів, як того вимагає ст. 33 ГПК України,
обгрунтованості своїх вимог, зокрема,
наявність перешкод у проведенні
державної реєстрації права оренди на
земельну ділянку у державному реєстрі
прав після 01.01.13р. на підставі Договору
оренди земельної ділянки від
01.04.2004року.

Все вище викладене є підставою для
відмови у позові.

За правилами ч. 5 ст. 49 ГПК України
судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 4-3,4-7,33,43, 49, 82-85 ГПК
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено
08.04.14р.

Суддя
Машевська О.П.

Віддрукувати: 1 - у справу, 2-3 сторонам
(рек.)