ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2014 р.Справа № 916/818/14

Господарський суд Одеської області у
складі:

судді Петрова
В.С.

при секретарі
Кришиневській Л.Е.

за участю представників:

від позивача - Бусарова І.М.,

від відповідача - Безпалько І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Державного
підприємства „Чорноморський
експертно-технічний центр
Держгірпромнагляду України" до
Комунального підприємства „Міський
житлово-комунальний центр" про
стягнення 89232,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство „Чорноморський
експертно-технічний центр
Держгірпромнагляду України"
звернулось до господарського суду
Одеської області з позовною заявою до
Комунального підприємства „Міський
житлово-комунальний центр" про
стягнення заборгованості за договором
№ 1 від 23.08.2013 р. у розмірі 89 232,00 грн.,
посилаючись на наступне.

Між ДП „Чорноморський
експертно-технічний центр
Держгірпромнагляду України" та КП
„Міський житлово-комунальний центр" м.
Южне згідно повідомлення про акцепт №
13082WO162590 від 15.08.2013 р. укладено договір №
1 від 23.08.2013 р. про надання послуг з
проведення експертного обстеження
пасажирських ліфтів (13 од.), відповідно
до умов якого позивач зобов'язувався
надавати послуги з проведення
експертного обстеження пасажирських
ліфтів (13 од.) в житлових будинках м.
Южне Одеської області, а відповідач
приймати належним чином надані послуги
та оплачувати їх вартість.

В п. 3.1 договору сторони погодили
вартість послуг, яка складає (з ПДВ) 89
232,00 грн. При цьому на підставі п. 4.1
договору відповідач зобов'язувався
оплачувати надані послуги шляхом
перерахування грошових коштів на
розрахунковий рахунок позивача згідно
із виставленим актом здачі-приймання
послуг, а також на підставі п.п. 6.1.1 п. 6.1
своєчасно та в повному обсязі
сплачувати вказані послуги. Однак, як
стверджує позивач, до теперішнього
часу кошти від відповідача не отримані.

Наразі позивач посилається на те, що в
період з 23.08.2013 р. по 02.09.2013 р. ним були
надані, а відповідачем прийняті
послуги на загальну суму 89232,00 грн., що
підтверджується актом надання послуг
№ ОУ-01825 від 02.09.2013 р., який підписано
відповідачем та скріплено його
печаткою. Відповідно до акту № ОУ-01825
від 02.09.2013 р. послуги надані належним
чином, зауважень та претензій з боку
відповідача немає. Станом на
теперішній час відповідач не оплатив
надані послуги в розмірі 89 232,00 грн. (з
ПДВ).

У п. 10.1 договору визначено строк
чинності цього договору до 31.12.2013 р., а в
частині розрахунків - до повного
виконання сторонам своїх грошових
зобов'язань. П. 9.1 договору передбачено,
що у випадку виникнення спорів або
розбіжностей сторони зобов'язуються
вирішувати їх шляхом взаємних
переговорів та консультацій.

Також позивач пояснив, що 30.01.2014 р. ДП
„Чорноморський експертно-технічний
центр Держгірпромнагляду України"
направило відповідачу письмову
претензію про сплату заборгованості з
вимогою сплатити заборгованість за
надані позивачем послуги з проведення
експертного обстеження пасажирських
ліфтів (13 од.), але до теперішнього часу
ні відповіді на претензію, ні сплати
заборгованості відповідачем не було
здійснено.

Таким чином, позивач просить суд
задовольнити позовні вимоги та
стягнути з відповідача заборгованість
за договором № 1 від 23.08.2013 р. у розмірі 89
232,00 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 07.03.2014 р. позовну заяву
Державного підприємства
„Чорноморський експертно-технічний
центр Держгірпромнагляду України"
прийнято до розгляду та порушено
провадження у справі № 916/818/14, при цьому
справу призначено до розгляду в
засіданні суду на 24.03.2014 р.

Відповідач відзив на позов не надав,
проте під час розгляду справи у
судовому засіданні представник
відповідача визнав позовні вимоги
повністю.

Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши та дослідивши всі
письмові докази, які містяться в
матеріалах справи, господарський суд
дійшов наступних висновків.

23 серпня 2013 року між Комунальним
підприємством „Міський
житлово-комунальний центр" (замовник)
та Державним підприємством
„Чорноморський експертно-технічний
центр Держгірпромнагляду України"
(учасник) було укладено договір № 1 про
закупівлю товарів (робіт або послуг) за
державні кошти (а.с. 7-10), відповідно до п.
1.1. якого відповідач як замовник
доручає, а позивач як учасник приймає
на себе обов'язок надання послуг у 2013
році по проведенню експертного
обстеження пасажирських ліфтів м.
Южного Одеської області згідно з
додатком № 1, що є невід'ємною частиною
договору.

В п. 1.2 договору визначено найменування
послуг (робіт) за кодом Державного
класифікатора, а саме: 71.20.1 послуги щодо
технічного випробовування й
аналізування (послуги з проведення
експертного обстеження пасажирських
ліфтів КП „МЖКЦ" (14 одиниць).

Відповідно до п. 3.1 договору ціна його
становить - 89 232,00 грн., у тому числі ПДВ
20%-14 872,00 грн.

Порядок здійснення оплати передбачено
розділом 4 договору. Так, оплата
вартості послуг здійснюється
замовником у національній валюті
України шляхом перерахування грошових
коштів на розрахунковий рахунок
учасника, на підставі виставленого
рахунку з урахуванням надходжень
коштів з міського бюджету (п. 4.1
договору).

За умовами п. 4.2 договору моментом
оплати вважається момент зарахування
грошових коштів на поточний рахунок
учасника.

В п. 5.1 договору передбачено, що строк
виконання послуг до 31.12.2013 р. По
закінченні надання послуги виконавець
надає замовнику акт здачі-приймання
послуг. Замовник протягом 5 банківських
днів з дня одержання акта
здачі-приймання послуг зобов'язаний
направити учаснику підписаний акт
здачі-приймання або обґрунтовану
відмову від приймання послуг. У випадку
обґрунтованої відмови замовника від
приймання послуг сторонами
складається двосторонній акт з
переліком необхідних доробок і
строками їх виконання. Після усунення
недоліків акт здачі-приймання робіт
складається і направляється заново (п.
5.2, 5.3 договору).

Строк дії договору визначено в розділі
10 договору, а саме останній набирає
чинності з дати підписання і діє до
31.12.2013 р. та до повного виконання
зобов'язань учасником, а в частині
проведення розрахунків - до повного
виконання сторонами своїх грошових
зобов'язань.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.
Положення цієї глави можуть
застосовуватися до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов'язання.

Укладений між сторонами по справі
договір, який за своєю суттю є
договором про надання послуг за
державні кошти, є підставою для
виникнення у сторін господарських
зобов'язань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК
України (ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України), і
згідно ст. 629 ЦК України є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідно до статті 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію або
утриматися від певної дії, а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку. Зобов'язання
виникають з підстав, встановлених
статтею 11 цього Кодексу.

Так, згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України
передбачено, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає,
що правочином є дія особи, спрямована
на набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

При цьому за правилами статті 14
Цивільного кодексу України цивільні
обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. При цьому до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Ст. 530 Цивільного кодексу України
встановлено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк.

Як вказує позивач та не спростовано
відповідачем, відповідно до умов
укладеного з Комунальним
підприємством „Міський
житлово-комунальний центр" договору в
період його дії позивач надавав
послуги з проведення експертного
обстеження пасажирських ліфтів (13 од.) в
житлових будинках м. Южне Одеської
області, що підтверджується наявною в
матеріалах справи копією акту надання
послуг № ОУ-01825 від 02.09.2013 р. (а.с. 22), що
був підписаний уповноваженими
представниками сторін та скріплений
печаткою підприємств без будь-яких
зауважень.

В силу статті 538 Цивільного кодексу
України виконання свого обов'язку
однією із сторін, яке відповідно до
договору обумовлене виконанням другою
стороною свого обов'язку, є зустрічним
виконанням зобов'язання, при якому
сторони повинні виконувати свої
обов'язки одночасно, якщо інше не
встановлено умовами договору, актами
цивільного законодавства тощо.

Отже, прийняття відповідачем наданих
позивачем послуг є підставою
виникнення у відповідача зобов'язання
оплатити вказані послуги відповідно до
умов договору та чинного
законодавства.

Так, за умовами п. 6.3 договору учасник
зобов'язаний забезпечити своєчасне і
якісне виконання послуг. В свою чергу
згідно п. 6.1 договору замовник
зобов'язаний своєчасно та в повному
обсязі сплачувати за виконані послуги,
приймати надані послуги згідно з актом
здачі-приймання послуг.

Так, позивачем для оплати наданих
послуг відповідачу було виставлено
рахунок-фактуру № 01825 від 02.08.2013 р. (а.с.
12) на суму 89 232,00 грн. (з ПДВ).

Проте, як з'ясовано судом та визнається
відповідачем, останній не виконав
прийняті на себе зобов'язання по оплаті
за надані послуги за договором № 1 про
закупівлю товарів (робіт або послуг) за
державні кошти, у зв'язку з чим у
відповідача виникла заборгованість
перед позивачем в розмірі 89 232,00 грн.
При цьому слід зазначити, що вказана
заборгованість відповідачем визнана,
докази її погашення в матеріалах
справи відсутні.

Так, частиною другою статті 22 ГПК
України передбачено, що сторони мають
право подавати докази, брати участь у
дослідженні доказів, заявляти
клопотання тощо; обґрунтовувати свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами (ч. 2 ст. 43 ГПК України), якими в
силу ст. 32 ГПК України є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інших обставин, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

З огляду на встановлення судом факту
невиконання відповідачем своїх
зобов'язань за укладеним з позивачем
договору щодо оплати наданих послуг,
суд доходить до висновку про порушення
відповідачем умов вказаного договору.

Згідно п. 7.1 договору у разі невиконання
або неналежного виконання своїх
зобов'язань за договором сторони
несуть відповідальність, передбачену
законами та цим договором.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
кодексу України).

Як вказує позивач, 30.01.2014 р. ДП
„Чорноморський експертно-технічний
центр Держгірпромнагляду України"
направило відповідачу письмову
претензію про сплату заборгованості з
вимогою сплатити заборгованість за
надані позивачем послуги з проведення
експертного обстеження пасажирських
ліфтів (а.с. 14-15), проте відповідачем
відповіді не надав.

Разом з тим невиконання зобов'язання
або виконання зобов'язання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання), що
мало місце у даному випадку
(несвоєчасна сплата відповідачем
наданих послуг), згідно ст. 610
Цивільного кодексу України є
порушенням зобов'язання, зокрема з боку
відповідача.

Відтак, враховуючи невиконання
відповідачем своїх зобов'язань по
оплаті за надані послуги за договором
№ 1, внаслідок чого у останнього
виникла заборгованість перед
позивачем, суд вважає цілком
обґрунтованими вимоги позивача про
стягнення з відповідача
заборгованості в розмірі 89 232,00 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно зі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права в разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно положень ст. 16 Цивільного
кодексу України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Способами захисту
цивільних прав та інтересів можуть
бути: визнання права; визнання
правочину недійсним; припинення дії,
яка порушує право; відновлення
становища, яке існувало до порушення;
примусове виконання обов'язку в натурі;
зміна правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Вказані положення ЦК кореспондуються з
положеннями ст. 20 ГК України.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи
докази в сукупності, суд вважає, що
позовні вимоги Державного
підприємства „Чорноморський
експертно-технічний центр
Держгірпромнагляду України" цілком
обґрунтовані та відповідають вимогам
чинного законодавства і фактичним
обставинам справи, у зв'язку з чим
підлягають задоволенню.

У зв'язку з тим, що спір виник
внаслідок неправомірних дій
відповідача та рішення відбулось на
користь позивача, відповідно до ст.ст.
44, 49 Господарського процесуального
кодексу України судові витрати по
сплаті судового збору, понесені
позивачем при подачі позову,
покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов Державного підприємства
„Чорноморський експертно-технічний
центр Держгірпромнагляду України" до
Комунального підприємства „Міський
житлово-комунальний центр" про
стягнення 89232,00 грн. задовольнити.

2. СТЯГНУТИ з Комунального
підприємства „Міський
житлово-комунальний центр" (65481, Одеська
область, м. Южне, проспект Леніна, 17, кв.
74; ; р/р 5922 в ГУ ДКСУ
в Одеській області м. Одеса, МФО 828011) на
користь Державного підприємства
„Чорноморський експертно-технічний
центр Держгірпромнагляду України" (65045,
м. Одеса, вул. Тираспольська, 12; ; р/р 921 в філії -
Одеське обласне управління АТ
„Ощадбанк", МФО 328845) суму боргу в
розмірі 89232/вісімдесят дев'ять тисяч
двісті тридцять дві/грн. 00 коп., витрати
по сплаті судового збору у розмірі
1827/одна тисяча вісімсот двадцять
сім/грн. 00 коп.

Рішення господарського суду може бути
оскаржене шляхом подання апеляційної
скарги до Одеського апеляційного
господарського суду, яка подається
через місцевий господарський суд
протягом 10-денного строку з моменту
складення та підписання повного тексту
рішення.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
на подання апеляційної скарги, якщо не
буде подано апеляційну скаргу. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та
підписано 28.03.2014 р.

Суддя
Петров В.С.