ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2014 р.Справа № 916/499/14За
позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю „ДТЕК
Свердловантрацит"

до відповідача: Державного
підприємства «Одеська залізниця»

про стягнення 3148,44 грн.

Суддя Малярчук І.А.

Представники сторін:

Від позивача: Шишкін О.В., довіреність
№ББУ/СА65/ВП/14 від 08.01.2014р.

Від відповідача: Яцук Є.В., довіреність
від 02.01.2014р.

В судовому засіданні 24.03.2014р. приймали
участь представники сторін:

Від позивача: Шишкін О.В., довіреність
№ББУ/СА65/ВП/14 від 08.01.2014р.

Від відповідача: Яцук Є.В., довіреність
від 02.01.2014р.

СУТЬ СПОРУ: про стягнення з Державного
підприємства „Одеська залізниця" на
користь ТОВ „ДТЕК Свердловантрацит"
3148,44грн. вартості нестачі вантажу.

Позивач заявлені позовні вимоги
підтримує у повному обсязі, подав
пояснення від 24.03.2014р. за вх.№7376/14, в їх
обґрунтування зазначає, що 06.07.2013р.
позивач за залізничною накладною
№48723100 передав Донецькій залізниці на
станції Довжанська для перевезення ТОВ
„ТІС" 70000кг антрацит „АС" у вагоні
№55328462, який був прийнятий до
перевезення без зауважень. 08.07.2013р. на
станції Нижньодніпровськ-Вузол
Придніпровської залізниці здійснено
комісійне переваження вищевказаного
вагону та встановлено, що вага вантажу
є меншою за зазначену у накладній, про
що складено комерційний акт №010792/489 від
08.07.2013р. При цьому, завантаження вагону
проводилось нижче бортів, шляхом його
ущільнення та маркування, а при
переважуванні виявлено наявність
поглиблень у вантажі із відсутністю
над поглибленнями захисного
маркування, без протікання вантажу, що,
на думку позивача, свідчить про
наявність вини залізниці у втраті
вантажу, який перевозився у вагоні
№55328462.

Відповідач проти позову заперечує,
подав відзив на позов від 24.03.2014р. за
вх.№7311/14, де відмічає, що згідно
залізничної накладної №48723100
завантаження вагону №55328462 проводилось
на підприємстві вантажовідправника,
засобами і силами відправника вантажу,
ним же самостійно було визначено і масу
вантажу перед відправленням вагону,
без участі представника залізниці. З
прибуттям означеного вагону на станцію
Нижньодніпровськ-Вузол 07.07.2013р. після
обстеження з оглядової вежі було
виявлено навантаження на рівні бортів,
вантаж маркований вапном, на поверхні
вантажу наявні заглиблення, над якими
відсутнє маркування, просипання
вантажу відсутнє. Вагон №55328462 було
передано під охорону, що
підтверджується актом загальної форми
№5105/Г від 07.07.2013р. При переважуванні
вказаного вагону було встановлено
нестачу вантажу у кількості 5300кг.
Одночасно, складено комерційний акт
№010792/489 від 08.07.2013р., де, зокрема,
відображено, що торцеві двері вагону
цільнометалеві, розвантажувальні люки
з обох сторін зачинені, просипання
вантажу відсутнє, в технічному
відношенні вагон справний. На думку
відповідача, наведені обставини
вказують на те, що залізниця прийняла
вантаж масою, у стані, в якому він був
переданий до перевезення, доставила і
видала вантаж у схоронному стані, у
зв'язку з чим у відповідності до п.а)
ст.111 Статуту залізниць України
залізниця звільняється від
відповідальності за нестачу вантажу у
вагоні №55328462.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши доводи позивача та
відповідача, суд встановив наступне:

ТОВ „ДТЕК Свердловантрацит" за
накладною №48723100 передало Донецькій
залізниці для перевезення антрацит
„АС" у вагоні №55328462, у кількості 70000кг,
вантаж завантажено у вологому стані,
нижче бортів.

Як вбачається із комерційного акту АА
№010792/489 від 08.07.2013р. на станції
Нижньодніпровськ-Вузол мало місце
переважування вагону №55328462 на 150-тоних
вагах, які пройшли держповірку 07.02.2013р.,
та встановлено, вага нетто 64700кг, що
менше ваги, вказаної у перевізному
документі на 5300кг. Згідно комерційного
акту завантаження на рівні бортів,
марковано вапном, наявні заглиблення
по ходу поїзда над 1 люком довжиною, 1,5м
по ширині вагону, глибиною - 0,7м, справа
по ходу над 2-7 люками довжиною - 9м,
шириною - 2м, глибиною - 0,7м., в місцях
заглиблення маркування відсутнє,
розвантажувальні люки з обох сторін
закриті, протікання вантажу не має,
вантаж, якого не вистачає, у вагоні
вміститись міг. У комерційному акті
відмічено, що вантаж завантажено
засобами вантажовідправника у
технічно справний вагон.

Позивач додав до матеріалів
справи довідку №018/1394 від 25.12.2013р.,
відповідно до якої вартість вантажу, що
перевозився у вагоні №48723100 в кількості
7-тн, становить 101 дол. США за 1 тн,
загальною сумою 7070дол. США, а також
вартість 1 тони вантажу антрациту „АС"
визначена у специфікації №118 від
14.05.2013р.

За розрахунком позивача з врахуванням
норми нестачі понаднормова нестача
складає 5300кг, що згідно вартості
вантажу, визначеного відправником та
отримувачем у №118 від 14.05.2013р., складає
393,90дол. США, що за курсом НБУ станом на
26.12.2013р. еквівалентно 3148,44грн.

Як вбачається із доданого до відзиву
відповідача розрахунку вартості
позову розрахунки вартості нестачі
позивача та відповідача співпадають.

Також, позивач у письмових поясненнях
від 24.03.2014р. за вх.№7376/14 вказав, що акт
загальної форми та акт про технічний
стан вагону не складались через
відсутність потреби, оскільки
комерційний акт містить відомості про
те, що вагон перебував у належному
технічному стані та наявне порушення
маркування на поверхні вантажу.

Між тим, відповідач подав до матеріалів
справи акти загальної форми №5105/Г від
07.07.2013р., №1049 від 08.07.2013р., із яких
вбачається, що залізницею було
виявлено поглиблення на поверхні
вантажу та відсутність над
поглибленнями захисного маркування,
вагон взятий під охорону, а після
переважування встановлено нестачу
вантажу.

Оцінюючи усі вищенаведені документи в
сукупності та в контексті з'ясування
фактичних обставин справи, суд дійшов
висновку про обґрунтованість
заявлених позивачем позовних вимог з
огляду на наступне.

Відповідно до ст. 908 Цивільного
кодексу України перевезення вантажу,
пасажирів, багажу, пошти здійснюється
за договором перевезення. Загальні
умови перевезення визначаються цим
Кодексом, іншими законами,
транспортними кодексами (статутами),
іншими нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них. Умови перевезення вантажу,
пасажирів і багажу окремими видами
транспорту, а також відповідальність
сторін щодо цих перевезень
встановлюються договором, якщо інше не
встановлено цим Кодексом, іншими
законами, транспортними кодексами
(статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

Згідно п.п. 1, 2, 3 ст. 909 Цивільного
кодексу України за договором
перевезення вантажу одна сторона
(перевізник) зобов'язується доставити
довірений їй другою стороною
(відправником) вантаж до пункту
призначення та видати його особі, яка
має право на одержання вантажу
(одержувачеві), а відправник
зобов'язується сплатити за перевезення
вантажу встановлену плату. Договір
перевезення вантажу укладається у
письмовій формі. Укладення договору
перевезення вантажу підтверджується
складанням транспортної накладної
(коносамента або іншого документа,
встановленого транспортними кодексами
(статутами).

Частиною 2 ст. 306 ГК України
визначено, що суб'єктами відносин
перевезення вантажів є перевізники,
вантажовідправники та
вантажоодержувачі.

Обставини, що можуть бути підставою для
матеріальної відповідальності
залізниці, вантажовідправника,
вантажоодержувача, пасажирів під час
залізничного перевезення,
засвідчуються комерційними актами або
актами загальної форми, які складають
станції залізниць (ст. 129 Статуту
Залізниць України).

Відповідальність перевізника за
збереження вантажу виникає з моменту
прийняття вантажу до перевезення.
Вантажовідправник зобов'язаний
підготувати вантаж до перевезення з
урахуванням необхідності
забезпечення транспортабельності та
збереження його в процесі перевезення
і має право застрахувати вантаж у
порядку, встановленому законодавством
(ч.ч.2, 3 ст. 308 ГК України).

Статтею 924 Цивільного кодексу
України визначено, що перевізник
відповідає за збереження вантажу,
багажу, пошти з моменту прийняття їх до
перевезення та до видачі одержувачеві,
якщо не доведе, що втрата, нестача,
псування або пошкодження вантажу,
багажу, пошти сталися внаслідок
обставин, яким перевізник не міг
запобігти та усунення яких від нього не
залежало. Перевізник відповідає за
втрату, нестачу, псування або
пошкодження прийнятих до перевезення
вантажу, багажу, пошти у розмірі
фактичної шкоди, якщо не доведе, що це
сталося не з його вини.

Частиною 3 ст.32 Статуту Залізниць
України визначено, що відправник
зобов'язаний підготувати вантаж з
урахуванням його схоронності під час
транспортування і здійснювати
навантаження з виконанням Технічних
умов.

Згідно ст. 110 Статуту Залізниць
України, перевізник несе
відповідальність за збереження
вантажу з моменту його прийняття до
перевезення і до видачі його
вантажоодержувачу, якщо не доведе, що
недостача виникла по незалежним від
перевізника причинам.

Відповідно до ст. 113 Статуту
залізниць України за незбереження
(втрату, недостачу, псування і
пошкодження) прийнятого до перевезення
вантажу, залізниця несе
відповідальність у розмірі фактично
заподіяної шкоди, якщо не доведе, що
недостача виникла з незалежних від неї
причин.

Придатність рухомого складу для
перевезення вантажу в комерційному
відношенні визначається: вагонів -
відправником, якщо завантаження
здійснюється його засобами, або
залізницею, якщо завантаження
здійснюється засобами залізниці;
контейнерів, цистерн та бункерних
напіввагонів - відправником (абз.5 ст.31
Статуту залізниць України).

Залізниця звільняється від
відповідальності за втрату, недостачу,
псування або пошкодження вантажу у
разі, коли вантаж надійшов у
непошкодженому вагоні (контейнері) з
непошкодженими пломбами відправника
чи без пломб, коли таке перевезення
дозволено Правилами, а також якщо
вантаж прибув у непошкодженому
відкритому рухомому складі,
завантаженому засобами відправника,
якщо немає ознак втрати, псування або
пошкодження вантажу під час
перевезення (п. а ст.111 Статуту
залізниць України).

Як вбачається із комерційного акту АА
№010792/489 від 08.07.2013р., актів загальної
форми №5105/Г від 07.07.2013р., №1049 від 08.07.2013р.
у вагоні №55328462 наявна нестача вантажу
в розмірі 5300кг., при цьому, вагон був
технічно справний, однак, мають місце
ознаки крадіжки вантажу з огляду на те,
що відсутнє просипання вантажу, наявні
поглиблення на поверхні вантажу, над
якими не має захисного маркування, яке
було нанесено на момент прийняття
вантажу до перевезення залізницею, з
огляду на що, з врахуванням положень п.
а ст.111, ст.113 Статуту залізниць України,
суд вважає, що відповідальність за
нестачу вантажу слід покласти на
перевізника - ДП „Одеська залізниця".

Відповідно до п.27 Правил видачі
вантажів, затверджених Наказом
Міністерства транспорту України №644
від 21.11.2000 р. норма недостачі (сума норми
природної втрати та граничного
розходження визначення маси нетто)
становить: 2% маси, зазначеної в
перевізних документах.

Таким чином, природна втрата маси
вантажу при транспортуванні у вагоні
№55328462 за розрахунком суду складає
1400кг, звідси вартість нестачі складає
393,90дол. США, що за курсом НБУ станом на
26.12.2013р. еквівалентно 3148,44грн.

Як було встановлено вище,
відповідальність за нестачу вантажу у
вагоні №55328462 несе Одеська залізниця, у
зв'язку з чим стягненню з неї на користь
ТОВ „ДТЕК Свердловантрацит" підлягає
3148,44 грн.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК
України).

Враховуючи вищевикладене, суд в
повній мірі задовольняє позовні вимоги
позивача.

Судові витрати позивача по сплаті
судового збору в сумі 1720,50 грн.
підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача.

Керуючись статтями 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -
ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позов ТОВ „ДТЕК
Свердловантрацит" повністю.

2. Стягнути з Державного
підприємства «Одеська залізниця» (65023,
м. Одеса, вул.Пантелеймонівська, 19, код
01071315) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю „ДТЕК
Свердловантрацит" (94801, Луганська
область,м. Свердловськ, вул. Енгельса,1,
код 37596090) 3148 (три тисячі сто сорок вісім)
грн. 44коп. вартості нестачі вантажу, 1720
(одну тисячу сімсот двадцять) грн. 50коп.
судового збору.

Рішення господарського суду
набирає законної сили згідно зі ст. 85
ГПК України, після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано.

Наказ видати згідно ст.116 ГПК
України.

Повний текст рішення складено 26.03.2014р.

Суддя
Малярчук І.А.