ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

27.03.14 № 910/5153/14. Суддя Цюкало Ю.В.,
розглянувши позовні матеріали
Приватного акціонерного товариства
"Будінвест-2" до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Стройреконструкція"
про стягнення 30666,60 грн.,

ВСТАНОВИВ:

25.03.2014 до канцелярії Господарського
суду міста Києва надійшла позовна
заява №52 від 19.03.2014 Приватного
акціонерного товариства "Будінвест-2"
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Стройреконструкція"
про стягнення 30666,60 грн.

Подана Приватним акціонерним
товариством "Будінвест-2" позовна заява
про стягнення 30 666,60 грн. не відповідає
вимогам розділу VIII Господарського
процесуального кодексу України, а тому
підлягає поверненню з посиланням на ст.
63 Господарського процесуального
кодексу України, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо не подано доказів сплати судового
збору у встановлених порядку та
розмірі.

Статтею 57 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що до позовної заяви
додаються документи, що підтверджують
сплату судового збору у встановленому
порядку і розмірі.

Згідно статті 4 Закону України "Про
судовий збір" судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

У відповідності до ст. 4 Закону України
"Про судовий збір", за подання до
господарського суду позовної заяви
майнового характеру, ставка судового
збору становить 2 відсотки ціни позову,
але не менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 60
розмірів мінімальних заробітних плат,
позовної заяви немайнового характеру -
1 розмір мінімальної заробітної плати.

Відповідно до п. 1 ст. 8 Закону України
"Про Державний бюджет України на 2014 рік"
станом на 01.01.2014 мінімальна заробітна
плата у місячному розмірі становить 1
218,00 грн.

З огляду на вищезазначене, мінімальний
розмір судового збору, який має бути
сплачено за подачу до господарського
суду позовної заяви майнового
характеру складає 1 827,00 грн.

Пунктом 2.10. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України» від 21 лютого 2013 року N 7
встановлено, що у випадках об'єднання в
одній заяві вимог як майнового, так і
немайнового характеру судовий збір
згідно з пунктом 3 статті 6 Закону
підлягає сплаті як за ставками,
встановленими для позовів майнового
характеру, так і за ставками,
встановленими для розгляду позовних
заяв зі спорів немайнового характеру.

В свою чергу, у п. 3 ст. 6 Закону України
"Про судовий збір" зазначено, що за
подання позовної заяви, що має
одночасно майновий і немайновий
характер, судовий збір сплачується за
ставками, встановленими для позовних
заяв майнового та немайнового
характеру.

Як вбачається з наданих позовних
матеріалів, позивачем заявлено дві
вимоги майнового та немайнового
характеру, а саме: про стягнення
заборговнаості у сумі 30 666,60 грн. та про
повернення риштування в комплекті ПрАТ
"Будінвест-2".

Платіжним дорученням №88 від 24.03.2014
сплачено судовий збір у сумі 1 218,00 грн.
за позовні вимоги немайнового
характеру, а платіжним дорученням №87
від 24.03.2014 сплачено судовий збір у сумі
1 720,50 грн. за позовні вимоги майнового
характеру.

Керуючись нормами чинного
законодавства, з урахуванням
вищезазначеного, належною до сплати
сумою судового збору за подання до
господарського суду в частині позовних
вимог майнового характеру є сума, що
складає 1 827,00 грн.

Водночас, як вбачається із платіжного
доручення №87 від 24.03.2014 про сплату
судового збору, позивачем було
сплачено судовий збір у розмірі 1 720,50
грн., тобто в меншому розмірі, ніж
встановлено Законом України "Про
судовий збір" (позивачем не доплачено
судовий збір у сумі 106,50 грн.). Вказане є
порушенням норм законодавства України
та є підставою для повернення позовної
заяви без розгляду.

Крім того, суд наголошує на наступному.
Відповідно до п. 3.1 Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженої
Постановою Правління Національного
банку України № 22 від 21.01.2004 р., платіжне
доручення оформляється платником за
формою, наведеною в додатку 2 до цієї
Інструкції, згідно з вимогами щодо
заповнення реквізитів розрахункових
документів, що викладені в додатку 8 до
цієї Інструкції, та подається до банку,
що обслуговує його, у кількості
примірників, потрібних для всіх
учасників безготівкових розрахунків.

Згідно додатку 2, 8 зазначеної
Інструкції для заповнення реквізиту №
40 платіжного доручення (М.П.) ставиться
відбиток печатки платника, зразок якої
заявлений банку платника в картці зі
зразками підписів та відбитка
печатки, для - реквізиту № 41 (підписи
платника) ставляться підписи (підпис)
відповідальних осіб платника, які
повноважені розпоряджатися рахунком
і зразки підписів яких заявлені банку
платника в картці зі зразками підписів
та відбитка печатки, для - реквізиту № 51
(дата виконання) зазначаються число,
місяць та рік списання коштів з
рахунку платника цифрами у форматі
ДД/ММ/РРРР або число зазначається
цифрами ДД, місяць - словами, рік -
цифрами РРРР, які засвідчуються
підписом відповідального виконавця
та відбитком штампа банку.

Проте, у наданих разом з позовною
заявою платіжному дорученні №88 від
24.03.2014 та платіжному дорученні №87 від
24.03.2014 відсутні підписи відповідальних
осіб платника, печатка позивача, тобто
вказані реквізити не заповнені як того
вимагає вищезазначена Інструкція.

Таким чином, платіжне доручення №88 від
24.03.2014 та платіжне доручення №87 від
24.03.2014 не є належними доказами сплати
судового збору відповідно до норм
чинного законодавства України.

Також, суд звертає увагу на те, що
відповідно до вимог ч. 1 ст. 54 ГПК
України позовна заява подається до
господарського суду в письмовій формі
і підписується повноважною посадовою
особою позивача або його
представником, прокурором чи його
заступником, громадянином - суб'єктом
підприємницької діяльності або його
представником.

Позовну заяву підписано директором
Приватного акціонерного товариства
"Будінвест-2" ОСОБА_1, проте жодних
документів, що посвідчують посадову
особу не надано (наказ про призначення,
витяг з ЄДРПОУ, тощо.)

Право на представництво юридичної
особи пов'язано не з конкретною
фізичною особою, а з наявністю акта
органу управління юридичної особи,
котрим ця юридична особа наділяє
посадову особу повноваженнями вчиняти
певні юридичні дії.

Відповідно до положень ст. 28 ГПК
України справи юридичних осіб в
господарському суді ведуть їх органи,
що діють у межах повноважень, наданих
їм законодавством та установчими
документами, через свого представника.
Керівники підприємств та організацій,
інші особи, повноваження яких
визначені законодавством або
установчими документами, подають
господарському суду документи, що
посвідчують їх посадове становище.

Разом з тим до позовної заяви жодних
доказів на підтвердження повноважень
ОСОБА_1 не надано. Тому, у суду відсутні
підстави вважати, що позовна заява
підписана повноважною особою.

Відповідно до п. 1 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України суддя
повертає позовну заяву і додані до неї
документи, якщо позовну заяву
підписано особою, яка не має права її
підписувати, або посадовою особою,
посадове становище якої не вказано.

Згідно з п. 3.5 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", недодержання вимог
статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини
першої статті 57 Господарського
процесуального кодексу України щодо
форми, змісту і додатків до позовної
заяви тягне за собою наслідки,
передбачені статтею 63 Господарського
процесуального кодексу України.

Суд звертає увагу позивача на те,
що копії всіх документів, що додані до
позовної заяви мають бути завірені
належним чином відповідно до п. 5.27
Національного стандарту України ДСТУ
4163-2003 "Уніфікована система
організаційно-розпорядчої
документації" (затверджена наказом
Держспоживстандарту України від 07.04.2003
р. №55), яким визначено, що відмітку про
засвідчення копії документа складають
зі слів "згідно з оригіналом", назви,
посади, особистого підпису особи, яка
засвідчує копію, її ініціали та
прізвища, дати засвідчення копії і
проставляють нижче реквізиту підпис.

Як вбачається з матеріалів справи,
документи додані до позовної заяви не
завірені належним чином як того
вимагає вищезазначена інструкція.

Відповідно до п. 6 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України суддя
повертає позовну заяву і додані до неї
документи без розгляду, якщо не подано
доказів надсилання відповідачеві
копії позовної заяви і доданих до неї
документів;

Відповідно до ст. 56 Господарського
процесуального кодексу України
позивач, прокурор чи його заступник
зобов'язані при поданні позову
надіслати сторонам копії позовної
заяви та доданих до неї документів
відповідно до кількості відповідачів
та третіх осіб листом з описом
вкладення.

Згідно п. 2 ст. 57 Господарського
процесуального кодексу України до
позовної заяви додаються документи,
які підтверджують відправлення
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

Такі приписи згаданих норм мають на
меті забезпечення, як конституційних
засад змагальності сторін та рівності
усіх учасників процесу перед законом і
судом (п.п.2, 4 ч.3 ст.129 Конституції
України), так і аналогічних приписів
ст.ст.4-2, 4-3 Господарського
процесуального кодексу України.

Відтак, на стадії прийняття позовної
заяви до розгляду та порушення
провадження у справі суд має бути
впевненим у тому, що зазначені засади
не були порушені заявником позову.

Як вбачається з позовної заяви,
юридична адреса Товариства з обмеженою
відповідальністю "Стройреконструкція":
02099, м. Київ, вул. Ялтинська, 5-б, фактична
адреса: 02002, м. Київ, вул. Р. Окипної, 4б.

До позовних матеріалів додано докази
направлення позовної заяви з додатками
на адресу: 02002, м. Київ, вул. Р. Окипної, 4б,
що підтверджується описом вкладення та
фіскальним чеком №2311 від 24.03.2014.

Втім, як вбачається з позовних
матеріалів, будь-яких інших доказів
направлення на юридичну адресу
відповідача (02099, м. Київ, вул. Ялтинська,
5-б) в позовній заяві та доданих до неї
документах Приватним акціонерним
товарситвом "Будінвест-2" не
представлено.

Крім того, позивачем не обгрунтовано,
чому саме позовна заява була
направлена на адресу: 02002, м. Київ, вул. Р.
Окипної, 4б та не надано доказів
направлення позовної заяви з додатками
на юридичну адресу відповідача.

У відповідності з положеннями
постанови пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" від 26
грудня 2011 року N 18 місцезнаходження
юридичної особи або місце проживання
фізичної особи - підприємця
визначається на підставі відомостей,
внесених до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців (стаття 17 Закону України
"Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців").

Пунктом 11 Інформаційного листа Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2006 році" від 15.03.2007р.01-8/123
передбачено, що до повноважень
господарських судів не віднесено
установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій.

При цьому, п. 4 ч. 1 ст. 65 Господарського
процесуального кодексу України надає
можливість судді витребувати від
сторін лише ті документи, які можуть
бути необхідні саме для вирішення
спору.

Як зазначено у ст.38 Господарського
процесуального кодексу України, суд
обмежений у праві самостійного
витребування доказів. Тому суд у разі
порушення позивачем ст. 57
Господарського процесуального кодексу
України не має права скористатися
приписами ст.ст. 38, 65 Господарського
процесуального кодексу України, а
навпаки, є зобов'язаним виконати вимоги
ст. 63 зазначеного кодексу.

Враховуючи вищевикладене, позовна
заява не може бути прийнята до розгляду
та підлягає поверненню для усунення
допущених порушень, після чого заявник
не позбавлений права повторно
звернутись з позовною заявою до
господарського суду в загальному
порядку (ч. 3 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України).

Керуючись ч. 1, п. 1, 4, 6 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України, -

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву і додані до неї
документи заявникові без розгляду.

Суддя
Ю.В. Цюкало