ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"24" березня 2014 р.Справа № 916/3437/13За
позовом: ОСОБА_1;

До відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Промтоварний ринок";

За участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору:
ОСОБА_2;

про визнання недійсними рішень
загальних зборів учасників

Суддя Меденцев П.А.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_3 (за довіреністю).

Від відповідача: Будзар П.С. (за
довіреністю).

Від третьої особи: ОСОБА_5 (за
довіреністю).

СУТЬ СПОРУ: 10.12.2013р. за вх. №5220/13 ОСОБА_1
(далі - позивач) звернувся до
господарського суду Одеської області з
позовною заявою до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Промтоварний ринок" (далі - відповідач)
за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору:
ОСОБА_2 про визнання недійсними рішень
загальних зборів учасників.

Ухвалою суду від 12.12.2013 року
провадження у справі було порушено
суддею Меденцевим П.А. та присвоєно
справі №916/3437/13.

Відповідно до розпорядження голови
господарського суду Одеської області
Волкова Р.В. від 24 січня 2014 року у
зв'язку із знаходженням судді
Меденцева П.А. у відпустці, справу
№916/3437/13 було прийнято до провадження
суддею Погребною К.Ф. ухвалою суду від
24.01.2014 року.

У зв'язку з виходом судді Меденцева П.А.
з відпустки, розпорядженням голови
суду від 03.02.2014 року, справу №916/3437/13
прийнято до провадження суддею
Меденцевим П.А. ухвалою суду від 03.02.2014
року.

03.03.2014 року за вх. №5424/14 представник
ОСОБА_2 надав суду клопотання про
застосування інституту позовної
давності при вирішенні справи №916/3437/13,
в задоволенні якого судом було
відмовлено у судовому засіданні від
11.03.2014 року, як необґрунтованому.

03.03.2014 року за вх. №2-916/14 ОСОБА_2 подав до
суду заяву про припинення провадження
по справі на підставі ч. 1, ст. 80 ГПК
України, в задоволенні якої судом було
відмовлено у судовому засіданні від
11.03.2014 року, через безпідставність.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги.

Відповідач надав суду відзив 24.03.2014
року за вх. №7482/14 на позов в якому
позовні вимоги визнає та просить суд
задовольнити позов, так як вважає
вимоги обґрунтованими з підстав
викладених у відзиві.

24.03.2014 року за вх. №2-1174/14 третя особа
надала суду заяву та заперечення проти
позову ОСОБА_1 (від за вх. №7485/14) в яких
просить суд припинити провадження по
справі на підставі ч. 1, ст. 80 ГПК
України, в задоволенні яких судом було
відмовлено у судовому засіданні від
24.03.2014 року, через безпідставність.

У судовому засіданні 24.03.2014р. було
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення суду в порядку статті
85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд встановив наступне:

31 грудня 2009 року учасники Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Промтоварний ринок" прийняли рішення
про преміювання посадових осіб за
особистий внесок в створенні та
побудови ринку, забезпечення виконання
статутних завдань, плідну
фінансово-господарську діяльність,
досягнення підприємством стійкого
фінансового становища, а саме:
Генерального директора ОСОБА_7 в сумі 15
000 000,00 гривень; Директора ОСОБА_1 в сумі
14 000 000,00 гривень; Заступника директора
по розвитку ОСОБА_2 в сумі 8 000 000,00
гривень; Заступника директора з
економіки ОСОБА_8 в сумі 8 000 000,00 гривен.

29 червня 2010 року учасники Товариства
прийняли рішення про преміювання за
високопрофесійну організацію
фінансово-господарської діяльності
підприємства, налагодження
взаємовигідних відносин з
підприємцями, які здійснюють
підприємницьку діяльність на
території ринку, сумлінне ставлення до
трудового колективу підприємства:
ОСОБА_7, генерального директора - 5 000 000,00
гривень; ОСОБА_1, директора - 4 000 000,00
гривень; ОСОБА_2, заступника директора
по розвитку - 3 000 000,00 гривень; ОСОБА_8,
заступника директора з економіки - 3 000
000,00 гривен.

В червні 2013 року ОСОБА_1 стало відомо
про порушення вимог чинного
законодавства при нарахуванні премії
ОСОБА_2 та про надання ОСОБА_2 учасникам
ТОВ "Промтоварний ринок" недостовірної
інформації щодо його впливу на
розвиток Товариства, щодо істотності
його особистого внеску у розвиток
Товариства, а також щодо сумлінного
виконання ним своїх обов'язків, у
зв'язку з чим були порушені права
позивача, які визначені чинним
законодавством України та установчими
документами Товариства, зокрема ст. 10
Закону України "Про господарські
товариства", відповідно до якої
учасники Товариства мають право
одержувати правдиву та достовірну
інформацію про діяльність товариства,
ст. 88 ГК України, згідно якої учасники
господарського товариства мають право
брати участь в управлінні справами
товариства, у розподілі прибутку
товариства та одержувати його частку
(дивіденди). Однак, у зв'язку з тим, що
під час прийняття оскаржуваних рішень
ОСОБА_2 було допущено зловживання
довірою (оскільки рішення приймалось
ОСОБА_2 на власну користь), в наявності є
порушенням вимог чинного
законодавства, зокрема ст. 238 ЦК України
та ст. 88 ГК України.

Враховуючи зазначене, позивач просить
суд визнати недійсними рішень
загальних зборів № 41 від 31 грудня 2009
року (викладене у протоколі № 41 від
31.12.2009 року) та № 25 від 29 червня 2010 року
(викладене у рішенні № 25 від 29.06.2010 року)
в частині преміювання заступника
директора по розвитку ОСОБА_2.

Досліджуючи матеріали справи,
аналізуючи норми чинного
законодавства, що стосується суті
спору, суд дійшов наступних висновків:

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Як вбачається зі ст. 16 ЦК України, кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути: визнання права,
визнання правочину недійсним,
припинення дії, яка порушує право,
відновлення становища, яке існувало до
порушення, примусове виконання
обов'язку в натурі, зміна
правовідношення, припинення
правовідношення, відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди, відшкодування
моральної (немайнової) шкоди, визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Конституційний Суд України, рішення
якого є обов'язковим до виконання на
території України, приймаючи 01 грудня
2004 року Рішення у справі № 1-10/2004 за
конституційним поданням 50 народних
депутатів України щодо офіційного
тлумачення окремих положень частини
першої статті 4 Цивільного
процесуального кодексу України (справа
про охоронюваний законом інтерес),
визначив поняття "охоронюваного
законом інтересу": поняття
"охоронюваний законом інтерес", що
вживається в частині першій статті 4
Цивільного процесуального кодексу
України та інших законах України у
логічно-смисловому зв'язку з поняттям
"права", треба розуміти як прагнення до
користування конкретним матеріальним
та/або нематеріальним благом, як
зумовлений загальним змістом
об'єктивного і прямо не
опосередкований у суб'єктивному праві
простий легітимний дозвіл, що є
самостійним об'єктом судового захисту
та інших засобів правової охорони з
метою задоволення індивідуальних і
колективних потреб, які не суперечать
Конституції і законам України,
суспільним інтересам, справедливості,
добросовісності, розумності та іншим
загальноправовим засадам.

Предметом позову може бути
матеріально-правова чи немайнова
вимога позивача до відповідача,
відносно якої суд повинен прийняти
рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Конституції
України, норми якої є нормами прямої
дії, держава забезпечує захист прав
усіх суб'єктів права власності і
господарювання, соціальну
спрямованість економіки. Усі суб'єкти
права власності рівні перед законом.

Згідно до ст. 4 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд вирішує
господарські спори на підставі
Конституції України, цього Кодексу,
інших законодавчих актів України,
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України.

Відповідно до ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України, право
на звернення до господарського суду
мають підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням. У
випадках, передбачених законодавчими
актами України, до господарського суду
мають право також звертатися державні
та інші органи, фізичні особи, що не є
суб'єктами підприємницької діяльності.

Стаття 12 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що господарським судам
підвідомчі справи, що виникають з
корпоративних відносин у спорах між
господарським товариством та його
учасником (засновником, акціонером), у
тому числі учасником, який вибув, а
також між учасниками (засновниками,
акціонерами) господарських товариств,
що пов'язані із створенням, діяльністю,
управлінням та припиненням діяльності
цього товариства, крім трудових спорів.

Завданням суду при здійсненні
правосуддя, в силу ст. 2 Закону України
"Про судоустрій та статус суддів" є,
зокрема, захист гарантованих
Конституцією України та законами прав
і законних інтересів держави,
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців.

Як вбачається із позовної заяви,
позивач наполягає на визнанні
недійсними рішення загальних зборів
від 31 грудня 2009 року та 29 червня 2010 року
в частині преміювання заступника
директора по розвитку ОСОБА_2, у зв'язку
з порушенням чинного законодавства при
прийнятті вказаних рішень. Також, як
зазначає Позивач, відповідно до змісту
оскаржуваних рішень, мотивом для
преміювання ОСОБА_2 був особистий
внесок в створення та розбудову ринку
та високопрофесійна організація
фінансово-господарської діяльності
підприємства та ін. Втім, за
результатами внутрішньої перевірки
діяльності Товариства, підрозділів,
підпорядкованих ОСОБА_2, і ділянок
робіт, що виконувались під його
керівництвом, були встановлені суттєві
недоліки у роботі підрозділів,
підпорядкованих ОСОБА_2 зокрема,
відділу капітального будівництва
Товариства.

Судом встановлено, що 31 грудня 2009 року
учасники Товариства прийняли рішення
про преміювання посадових осіб за
особистий внесок в створенні та
побудову ринку, забезпечення виконання
статутних завдань, плідну
фінансово-господарську діяльність,
досягнення підприємством стійкого
фінансового становища, а саме:
Генерального директора ОСОБА_7 в сумі 15
000 000,00 гривень; Директора ОСОБА_1 в сумі
14 000 000,00 гривень; Заступника директора
по розвитку ОСОБА_2 в сумі 8 000 000,00
гривень; Заступника директора з
економіки ОСОБА_8 в сумі 8 000 000,00 гривен.

29 червня 2010 року учасники Товариства
прийняли рішення про преміювання за
високопрофесійну організацію
фінансово-господарської діяльності
підприємства, налагодження
взаємовигідних відносин з
підприємцями, які здійснюють
підприємницьку діяльність на
території ринку, сумлінне ставлення до
трудового колективу підприємства:
ОСОБА_7, генерального директора - 5 000 000,00
гривень; ОСОБА_1, директора - 4 000 000,00
гривень; ОСОБА_2, заступника директора
по розвитку - 3 000 000,00 гривень; ОСОБА_8,
заступника директора з економіки - 3 000
000,00 гривен.

Станом на 31 грудня 2009 року та 29 червня
2010 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Промтоварний ринок"
здійснювало свою діяльність на
підставі Статуту, який затверджений
рішенням загальних зборів ТОВ
"Промтоварний ринок" (протокол № 27 від
23.08.2006 року) та зареєстрований 30.08.2006
року за номером 2000038 (далі -
Статут).

Відповідно до п. 1.5 Статуту ТОВ
"Промтоварний ринок" в своїй діяльності
керується Цивільним кодексом України,
Господарським кодексом України,
Законом України "Про господарські
товариства", іншими законодавчими та
нормативними актами України.

Пунктом 1.7 Розділу 1 Статуту визначено,
що учасниками Товариства є :

- ОСОБА_7, який зареєстрований та мешкає
за адресою: АДРЕСА_2.

- ОСОБА_1, який зареєстрований та мешкає
за адресою: АДРЕСА_3.

- ОСОБА_8, яка зареєстрована та мешкає за
адресою: АДРЕСА_4.

- ОСОБА_9, який зареєстрований та мешкає
за адресою: АДРЕСА_5.

Як регламентує пункт 7.1 розділу 7
Статуту вищим органом товариства є
загальні збори.

Пункт 7.3 розділу 7 Статуту передбачає,
що збори обирають головуючого із
складу учасників та секретаря, котрий
може не бути учасником.

Як визначено пунктом 7.5 розділу 7
Статуту при проведенні зборів
складається протокол, котрий
підписується головуючим та секретарем.

Статтею 60 Закону України "Про
господарські товариства"
регламентований порядок прийняття
рішень загальними зборами учасників
товариства з обмеженою
відповідальністю, а саме загальні
збори учасників вважаються
повноважними, якщо на них присутні
учасники (представники учасників), що
володіють у сукупності більш як 60
відсотками голосів.

Учасники зборів, які беруть участь у
зборах, реєструються з зазначенням
кількості голосів, яку має кожний
учасник. Цей перелік підписується
головою та секретарем зборів.

Будь-хто з учасників товариства з
обмеженою відповідальністю вправі
вимагати розгляду питання на загальних
зборах учасників за умови, що воно було
ним поставлено не пізніш як за 25 днів до
початку зборів.

Рішення № 41 від 31 грудня 2009 року
викладене у протоколі № 41 від 31.12.2009
року, який містить підпис головуючого
ОСОБА_1 та секретаря ОСОБА_10. Але
відповідно до протоколу (всупереч
пункту 7.3 розділу 7 Статуту Товариства)
ні голову, ні секретаря не обирали, у
зв'язку з чим ОСОБА_1 та ОСОБА_10 не мали
повноважень підписувати протокол
загальних зборів товариства, що собою
призводить до неналежного оформлення
та проведення загальних зборів.

Також, відсутність належно оформленого
реєстру учасників товариства, які були
присутні на зборах 31 грудня 2009 року,
призводить до неможливості
встановлення правомочності загальних
зборів. Крім того, зі змісту протоколу
№ 41 від 31.12.2009 року неможливо визначити
порядок прийняття рішень.

Рішення № 25 від 29 червня 2010 року
(викладене в рішенні № 25 від 29.06.2010 року)
всупереч пункту 7.5 розділу 7 Статуту не
оформлено протоколом. Відсутність
належно оформленого протоколу
призводить до неможливості визначення
порядку денного загальних зборів 29
червня 2010 року та визначення ходу
подій, порядок прийняття рішень.
Відповідно до рішення неможливо
встановити правомочність загальних
зборів, у зв'язку з відсутністю належно
оформленого переліку учасників, які
приймали участь на загальних зборах
29.06.2010 року.

Рішення № 25 від 29 червня 2010 року
підписано головою ОСОБА_1 та секретарем
ОСОБА_10, але всупереч пункту 7.3 розділу 7
Статуту Товариства ні голову, ні
секретаря не обирали, у зв'язку з чим
ОСОБА_1 та ОСОБА_10 не мали повноважень
підписувати рішення загальних зборів
товариства, що собою призводить до
неналежного оформлення проведення
загальних зборів.

Крім того, питання про преміювання не
було погоджено з профспілковим
органом, а також при нарахуванні премій
у такому розмірі не було додержано норм
та гарантій, передбачених
законодавством, генеральною та
галузевою угодами.

Президія Вищого господарського суду
України у пункті 2.11. Рекомендацій від
28.12.2007 р. № 04-5/14 "Про практику
застосування законодавства у розгляді
справ, що виникають з корпоративних
відносин", зазначає, що підставами
недійсності рішень загальних зборів є
такі: а) рішення загальних зборів не
відповідає нормам чинного
законодавства; б) рішення прийнято
неправомочними загальними зборами або
правомочність загальних зборів
встановити неможливо; д) рішення з
питань зміни розміру статутного
капіталу акціонерних товариств
прийнято з порушенням обов'язку з
надання акціонерам у встановленому
законом порядку інформації,
передбаченої статтею 40 Закону України
"Про господарські товариства", або
акціонерам було надано недостовірну чи
неповну інформацію; є) відсутність
протоколу загальних зборів,
підписаного відповідно до частини
дев'ятої статі 41 Закону України "Про
господарські товариства" головою і
секретарем зборів.

Як вбачається з Розширеного витягу з
Довідки про проведення перевірки
діяльності ТОВ "Промтоварний ринок" за
період 2008-2012 рр. від 18 листопада 2013,
наданого Приватним акціонерним
товариством "ЮРИДИЧНА ФІРМА "ЛЕКС ПЛЮС"
перевіркою встановлено, що Рішення
загальних зборів учасників ТОВ
"Промтоварний ринок" від 31 грудня 2009
року та від 29 червня 2010 року прийняті з
порушенням чинного законодавства.
Невідповідність даних рішень
законодавству полягає в тому, що
відповідно до них неможливо встановити
правомочність загальних зборів, на
яких були прийняті рішення від 31.12.2009 р.
та 29.06.2010 р., немає можливості
відобразити хід подій, та встановити,
кількість осіб, які були присутні під
час прийняття вказаних рішень.
Відсутність кворуму на загальних
зборах є безумовною підставою для
визнання в судовому порядку прийнятих
загальними зборами рішень недійсними
(п.25 постанови пленуму ВСУ від 24.10.2008р.
№13).

Крім того, відповідно до Витягу з
ОСОБА_11 перевірки від 15.04.2013 р. № 107/ОБ
(Вих. 109/ОБ від 16.04.2013 р.), яким було
встановлено, що Рішення в частині
преміювання директора по розвитку
ОСОБА_2 прийняте з порушенням чинного
законодавства, що полягає в тому, що на
загальних зборах учасників Товариства
від 31 грудня 2009 року та від 29 червня 2010
року був присутній не особисто учасник
ТОВ "Промтоварний ринок" ОСОБА_9, а його
представник за довіреністю ОСОБА_2.
Отже, ОСОБА_2, діючи від імені ОСОБА_9, як
представник учасника Товариства,
голосував за преміювання самого себе,
що є порушенням вимог закону, зокрема
частини 3 статті 238 Цивільного кодексу
України, яка передбачає, що представник
не може вчиняти правочин від імені
особи, яку він представляє, у своїх
інтересах або в інтересах іншої особи,
представником якої він одночасно є.

Як вбачається з Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 13 від 24
жовтня 2008 року "Про практику розгляду
судами корпоративних спорів"
підставами для визнання недійсними
рішень загальних зборів акціонерів
(учасників) господарського товариства
можуть бути: - порушення вимог закону
та/або установчих документів під час
скликання та проведення загальних
зборів товариства; - позбавлення
акціонера (учасника) товариства
можливості взяти участь у загальних
зборах; - порушення прав чи законних
інтересів акціонера (учасника)
товариства рішенням загальних зборів.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК
України).

При вказаних обставинах, суд вважає, що
вимоги позивача правомірні,
документально обґрунтовані та
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Витрати по сплаті судового збору
віднести за рахунок відповідача,
згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82- 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити у повному обсязі.

2. Визнати недійсним рішення загальних
зборів від 31.12.2009 року (викладене у
протоколі № 41 від 31.12.2009 року) в частині
преміювання заступника директора по
розвитку ОСОБА_2 в сумі 8 000 000,00 (вісім
мільйонів) гривень.

3. Визнати недійсним рішення загальних
зборів від 29.06.2010 року (викладене у
рішенні № 25 від 29.06.2010 року) в частині
преміювання заступника директора по
розвитку ОСОБА_2 в сумі 3 000 000,00 (три
мільйони) гривень.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Промтоварний ринок"
(67806, Одеська область, Овідіопольський
район, смт. Авангард, вул. Базова, 20, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_3,
код НОМЕР_1) витрати по сплаті судового
збору у розмірі 2 294,00 гривень.

Рішення господарського суду може бути
оскаржене шляхом подання апеляційної
скарги до Одеського апеляційного
господарського суду, яка подається
через місцевий господарський суд
протягом 10-денного строку з моменту
складення та підписання повного тексту
рішення.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
на подання апеляційної скарги, якщо не
буде подано апеляційну скаргу. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 27
березня 2014 року.

Суддя
Меденцев П.А.