ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2014 р.Справа № 922/771/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання
Карчевської Д.Л.

розглянувши справу

за позовом Іноземного підприємства
"Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед",
смт. Велика Димерка Броварського
району Київської області, до
Іноземного підприємства "Калісто",
м.Харків, про стягнення 19537,50 грн. за
участю представників:

позивача - Загурська В.Й. (довіреність №
1022-L від 19.11.2013р.);

відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Іноземне підприємство
"Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед",
смт.Велика Димерка Броварського району
Київської області, звернувся до
господарського суду з позовною заявою
про стягнення з відповідача,
Іноземного підприємства "Калісто",
м.Харків, 18279,94 грн. заборгованості за
Договором поставки № 5002400 від 01.06.2011р.
та 1257,56 грн. пені, нарахованої за
прострочення виконання зобов'язання.
Витрати по сплаті судового збору
позивач просить покласти на
відповідача.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 06.03.2014р. за
вищевказаним позовом було порушено
провадження у справі № 922/771/14 та
розгляд справи призначено на 17.03.2014р. об
11:20 год.

Ухвалою господарського суду від
17.03.2014р. розгляд справи було відкладено
на 31.03.2014р. об 11:40 год.

У судовому засіданні, яке відбулося
31.03.2014р., представник позивача
підтримала заявлені позовні вимоги у
повному обсязі та на вимогу суду надала
наступні документи: копію акту звірки
взаєморозрахунків станом на 16.12.2013р.;
претензію № 01/01 від 13.01.2014р.; письмові
пояснення по справі від 28.03.2014р.; копію
свідоцтва про державну реєстрацію
позивача; довідки про поточні
банківські рахунки позивача і
відповідача; копію Статуту ІП
"Кока-Кола"; витяги з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців щодо позивача і
відповідача станом на 28.03.2014р.

Надані представником позивача
документи були долучені судом до
матеріалів справи.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, відзив на позовну заяву та
витребуваних судом документів не
надав. Доказів отримання відповідачем
копії ухвали про відкладення розгляду
справи від 17.03.2014р., надісланої на
адресу відповідача: 61044, м.Харків,
пр.Московський, 257 (згідно витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців) на
час даного судового засідання до суду
не надійшло. Копія попередньої ухвали
про порушення провадження у справі
була отримана відповідачем, про що
свідчить підпис його представника на
повідомленні про вручення поштового
відправлення.

Відповідно до п. 3.9.1. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", в разі якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а
в разі ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців),
і не повернуто підприємством зв'язку
або повернуто з посиланням на
відсутність (вибуття) адресата,
відмову від одержання, закінчення
строку зберігання поштового
відправлення тощо, то вважається, що
адресат повідомлений про час і місце
розгляду справи судом.

За таких обставин, приймаючи до уваги,
що відповідач був належним чином
повідомлений про час та місце судового
засідання (за місцезнаходженням згідно
відомостей з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), проте не
скористався наданими йому статтею 22
Господарського процесуального кодексу
України правами на участь у судовому
засіданні, а також не надав суду
жодного доказу в обґрунтування
заперечень проти позову або на
підтвердження належного виконання
договірних зобов'язань, суд визнав за
можливе розглянути справу за наявними
в ній матеріалами, відповідно до ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення представника
позивача, суд встановив наступне.

01.06.2011р. між Іноземним підприємством
"Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед"
(позивачем) та Іноземним підприємством
"Калісто" (відповідачем) було укладено
Договір поставки № 5002400, згідно розділу
2 якого позивач (постачальник)
зобов'язався прийняти від відповідача
(покупця) через свого торгового
представника замовлення на постачання
товару, зазначеного у п. 1.1. Договору, та
здійснити доставку товару за адресою,
вказаною у замовленні, а відповідач
зобов'язався прийняти доставлений
товар згідно товарно-транспортних
документів встановленого зразку,
своєчасно сплатити вартість товару.

Як свідчать матеріали справи, протягом
березня 2013 року, відповідно до умов
Договору, відповідач замовив, а позивач
здійснив поставку товару
відповідачеві на суму 25178,16 грн., що
підтверджується підписаними сторонами
товарно-транспортними накладними,
копії яких додані позивачем до
позовної заяви, а також накладними на
переміщення алкогольних напоїв згідно
Наказу Міністерства транспорту та
зв'язку України № 154 від 28.04.2005р.

Відповідно до п. 3.2. Договору, строк
оплати за поставлений товар складає 50
днів з дати поставки.

Проте, відповідач у встановлений
Договором строк оплату за отриманий
товар не здійснив, внаслідок чого у
нього утворилась заборгованість перед
позивачем в розмірі 18279,94 грн.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 525 Цивільного кодексу України
встановлює, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного
кодексу України, за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 2 вищевказаної статті, до
договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного
кодексу України, покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Частиною 7 цієї статті передбачено, що
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, передбачених законом, а
також відмова від виконання або
відстрочка виконання з мотиву, що
зобов'язання другої сторони за іншим
договором не було виконано належним
чином, не допускаються.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання, настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Частиною 1 ст. 624 ЦК України встановлено:
якщо за порушення зобов'язання
встановлено неустойку, то вона
підлягає стягненню у повному розмірі,
незалежно від відшкодування збитків.

Згідно п. 4.2. Договору поставки № 5002400
від 01.06.2011р., у випадку, якщо покупець з
будь-яких причин не здійснить оплату за
отриманий товар у встановлений строк,
він зобов'язаний виплачувати
постачальнику пеню у розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України, що діяла у період, за який
нараховується пеня, від суми
простроченого платежу, за кожен день
прострочки. Виплата пені не звільняє
покупця від виконання зобов'язань по
оплаті.

Перевіривши здійснений позивачем
розрахунок, суд визнав вимогу про
стягнення з відповідача 1257,56 грн. пені
законними та обґрунтованими.

Таким чином, загальний розмір
заборгованості відповідача перед
позивачем склав 19537,50 грн., у тому числі:
18279,94 грн. основного боргу, 1257,56 грн.
пені.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

На підставі викладеного, враховуючи, що
відповідач не надав суду доказів
сплати заборгованості або
обґрунтованих заперечень проти позову,
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
Іноземного підприємства "Кока-Кола
Беверіджиз Україна Лімітед"
обґрунтовані, підтверджуються
наявними у матеріалах справи доказами
та підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України, судові
витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України,
ст.ст. 525, 526, 530, 610, 611, 612, 624, 625, 692, 712
Цивільного кодексу України, ст. 193
Господарського кодексу України, ст.ст.
1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Іноземного підприємства
"Калісто" (61044, м.Харків, пр.Московський,
257; ) на користь
Іноземного підприємства "Кока-Кола
Беверіджиз Україна Лімітед" (07442,
Київська область, Броварський район,
смт. Велика Димерка, 51 км
Санкт-Петербурзького шосе; ) - 18279,94 грн. заборгованості; 1257,56
грн. пені; 1827,00 грн. витрат з оплати
судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 03.04.2014 р.

Суддя Н.М. Кухар