ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.04.14р. Справа № 904/456/14За позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "АТБ-маркет", смт.
Ювілейне, Дніпропетровська області

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Альвіс 2000", м.
Дніпропетровськ

про стягнення 88 510,00 грн.

Суддя Крижний О.М.

Представники:

від позивача: Денисенко В.М.,
довіреність № 22/11/13 від 22.11.2013 року,
представник Галкіна І.В., довіреність №
б/н від 18.04.2013 року, представник

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "АТБ-маркет"
звернулось до господарського суду з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Альвіс 2000" про
стягнення на свою користь основного
боргу у сумі 69 641,29 грн., пені у сумі 15 416,70
грн., 3% річних 3 452,01 грн., загальна
заборгованість: 88 510,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
умов договору поставки вторинної
продукції № 19/04/13 від 19.04.2013 року в
частині повного та своєчасного
розрахунку за поставлений товар.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про день, час,
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином відповідно до вимог
частини 1 статті 64 Господарського
процесуального кодексу України.

Додатково листом № 12/02/2014 від 12.02.2014
року та листом № 20/02/2014 від 20.02.2014 року
позивач повідомляв відповідача про
місце і час судових засідань.

Відповідно до п. 3.9.2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 року №18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадку нез'явлення
в засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Відзиву на позов Товариство з
обмеженою відповідальністю "Альвіс 2000"
до суду не надало, тому справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами (стаття 75 Господарського
процесуального кодексу України).

Розгляд справи був відкладений з 19.02.2014
року на 05.03.2014 року та з 05.03.2014 року на
02.04.2014 року.

Ухвалою господарського суду від 05.03.2014
року строк розгляду спору продовжено
на 15 днів.

У судовому засіданні 02.04.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

19.04.2013 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю "АТБ-маркет"
(постачальник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Альвіс 2000"
(покупець) був укладений договір
поставки вторинної продукції № 19/04/13 за
умовами п. 1.1. якого постачальник
зобов'язується передати у встановлений
строк товар у власність покупця, а
покупець зобов'язується прийняти та
оплатити товар.

Відповідно до п. 3.4. Договору датою
поставки вважається дата прийому
товару Покупцем, яка вказана в
накладній.

Найменування товару, його асортимент,
одиниця виміру, ціна за одиницю виміру
визначається Сторонами у Специфікації
(Додаток №1), яка є невід'ємною частиною
цього договору (п. 1.2. Договору).

Згідно п. 2.1. Договору загальна вартість
поставленого товару визначається на
підставі накладних, відповідно до
кількості поставленого товару і ціни
за одиницю виміру вказаної в
специфікації. Оплата товарів покупцем
здійснюється за загальною вартістю
товару шляхом переказу відповідних
грошових коштів на рахунок
постачальника.

Сторони домовилися, що порядок оплати
визначається наступним чином: з
першого і по останній місяці Покупець
здійснює передплату Постачальнику до
05 числа поточного місяця в розмірі 170 000
грн. (п. 2.2. Договору).

12.06.2013 року сторони погодили та
підписали Додаткову угоду № 1 до
договору поставки вторинної продукції
№ 19/04/13 від 19.04.2013 року відповідно до
якої вирішили

змінити п. 2.2 Договору і викласти його в
наступній редакції:

"Сторони домовилися, що порядок оплати
визначається наступним чином: з
першого і по останній місяці покупець
здійснює передплату постачальнику до 05
числа поточного місяця в розмірі 205 300,00
грн. "

Сторонами були погоджені та підписані
Специфікації Договору: Специфікація
яка слугує додатком № 1 до Договору,
Специфікація № 2 від 19.04.2013 року,
специфікація № 3 від 01.2013 року,
Специфікація № 4 від 26.07.2013 року та
Специфікація № 5 від 06.08.2013 року.

На виконання умов Договору позивач
поставив на адресу відповідача товар
на загальну суму 2 174 300,64 грн. в
підтвердження чого надав копії
наступних видаткових накладних: №
ЦБ-0000338 від 21.04.2013 року, № ЦБ-0000339 від
30.04.2013 року, № ЦБ-0000410 від 31.05.2013 року, №
ЦБ-0000462 від 30.06.2013 року, № ЦБ-0000539 від
31.07.2013 року, № ЦБ-0000630 від 31.08.2013 року, №
ЦБ-0000645 від 30.09.2013 року, № ЦБ-0000708 від
31.10.2013 року, № ЦБ-0000808 від 30.11.2013 року.

Позивач посилається на часткову оплату
відповідачем товару, поставленого йому
позивачем за наведеними вище
накладними у розмірі 2 104 659,35 грн.

Зазначені обставини підтверджуються
банківською випискою по рахунку
позивача станом з 19.04.2013 року по 31.12.2013
року, яка надана позивачем.

За умовами п. 2.3. Договору сторони
щомісяця до 5 числа підписують
двосторонні акти звірки, в яких
вказуються кількість об'єму продажу в
попередньому місяці та його загальну
вартість. Дані акти є підставою для
кінцевих розрахунків за попередній
місяць, що здійснюються Покупцем до 15
числа поточного місяця.

Згідно наведених положень Договору
позивач надав до суду погоджені
сторонами акти звірки взаємних
розрахунків: акт звірки за період з
01.04.2013 року по 30.04.2013 року, де сальдо на
кінець періоду становить 108 787, 93 грн.,
акт звірки за період з 01.05.2013 року по
3.05.2013 року, де сальдо на кінець періоду
становить 354 649,25 грн., акт звірки за
період з 01.06.2013 року по 30.06.2013 року, де
сальдо на кінець періоду становить 487
219,95 грн., акт звірки за період з 01.08.2013
року по 31.08.2013 року, де сальдо на кінець
періоду становить 530 174,85 грн., акт
звірки за період з 01.09.2013 року по 30.09.2013
року, де сальдо на кінець періоду
становить 423 970,95 грн., акт звірки за
період з 01.10.2013 року по 31.10.2013 року, де
сальдо на кінець періоду становить 323
518, 91грн., акт звірки за період з 01.09.2013
року по 25.12.2013 року, де сальдо на кінець
періоду становить 69 641,29 грн.

Зазначені акти звірки взаємних
розрахунків підписані уповноваженими
особами позивача та відповідача та
відповідно скріплені печатками
підприємств.

Відповідач зобов'язань за договором
поставки вторинної продукції № 19/04/13
від 19.04.2013 року щодо повної оплати
товару не виконав, як наслідок, виникла
заборгованість за поставлений товар у
сумі 69 641,29 грн. (2 174 300,64 грн. - 2 104 659,35
грн.), що і є причиною спору.

Відповідно до ст. 265 Господарського
кодексу України за договором поставки
одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Суб'єкти господарювання повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином, відповідно до закону,
інших правових актів, договору (ч.1 ст.193
Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст.525 Цивільного
кодексу України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк (ст. 530 Цивільного
кодексу України). З огляду на положення
п.5.4 договору, строк оплати
поставленого товару за видатковими
накладними є таким, що настав.

Позивач просить стягнути з відповідача
суму основного боргу у розмірі 69 641,29
грн.

Дана заборгованість підтверджується
наведеними вище актами звірки взаємних
розрахунків, а також банківською
випискою по рахунку позивача.

Однак, у судовому засіданні позивач
надав пояснення з повідомленням про те,
що відповідач частково здійснив оплату
основної заборгованості у розмірі 30
000,00 грн. В підтвердження даної
обставини позивач надав копію
платіжного доручення № 20 від 01.04.2014
року.

Таким чином основна заборгованість
відповідача перед позивачем становить
39 641,29 грн. (69 641,29 грн. - 30 000,00 грн.).

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши доводи представників
позивача, господарський суд дійшов до
висновку про припинення провадження у
справі в частині стягнення з
відповідача заборгованості у розмірі 30
000,00 грн. з наступних підстав.

Відповідно до пункту 1-1 частини 1 статті
80 Господарського процесуального
кодексу України господарський суд
припиняє провадження у справі, якщо
відсутній предмет спору.

Як вбачається з матеріалів справи,
зокрема із доданого позивачем
платіжного доручення № 20 від 01.04.2014
року на суму 30 000,00 грн. Товариство з
обмеженою відповідальністю "Альвіс 2000"
погасило частину заборгованості у
розмірі 30 000,00 грн. після звернення
позивача з позовом до суду.

За наведеного, провадження у справі
щодо стягнення частини основного боргу
у розмірі 30 000,00 грн. підлягає
припиненню на підставі п.1-1 ч.1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України.

Доказів оплати поставленого товару в
сумі 39 641,29 грн. (69 641,29 грн. - 30 000,00 грн.)
відповідач не надав, доводи позивача,
наведені в обґрунтування позову, не
спростував.

За викладеного, є правомірними та
такими, що підлягають задоволенню,
позовні вимоги про стягнення з
відповідача на користь позивача
основного боргу в сумі 39 641,29 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 199 ГК України виконання
господарських зобов'язань
забезпечується заходами захисту прав
та відповідальності учасників
господарських відносин, передбаченими
цим Кодексом та іншими законами. До
відносин щодо забезпечення виконання
зобов'язань учасників господарських
відносин застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою. Виконання
зобов'язання забезпечується, якщо це
встановлено договором або законом (ч.1
ст. 548 ЦК України).

Як передбачено п. 5.6. Договору покупець
за порушення строків оплати,
визначених у п. 2.2. та п. 2.3 Договору
зобов'язаний сплатити постачальнику
пеню у розмірі 2 % від простроченої суми
за кожен день прострочення із
урахуванням обмежень, встановлених
Законом України від 22 листопада 1996 року
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань".

За несвоєчасну оплату поставленого
товару позивач нарахував та просить
стягнути з відповідача пеню у сумі 15
416,70 грн.

Господарський суд встановив, що у
розрахунку розміру пені позивачем
допущено арифметичну помилку,
пов'язану з методикою розрахування
даної штрафної санкції, зокрема
застосовано округлені розміри
подвійної облікової ставки НБУ за день.
З урахуванням викладеного, вимога про
стягнення з відповідача пені підлягає
задоволенню частково у сумі 15 303,96 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Позивач нарахував та просить стягнути
з відповідача на користь позивача 3 %
річних у сумі 3 452,01 грн.

При визначенні правильності
розрахунку позивача про стягнення 3%
річних суд встановив, що позивачем
допущено арифметичну помилку,
пов'язану з методикою розрахування,
зокрема застосовано невірні розміри
процентної ставки, тому вимога про
стягнення з відповідача 3% річних
підлягає задоволенню частково у сумі 3
366,09 грн.

Відповідно до частини 1 статті 1 Першого
Протоколу до Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод кожна
фізична або юридична особа має право
мирно володіти своїм майном. Ніхто не
може бути позбавлений своєї власності
інакше як в інтересах суспільства і на
умовах, передбачених законом і
загальними принципами міжнародного
права. Європейський суд з прав людини
під терміном "власність" розуміє також
грошові кошти, що підлягають оплаті за
поставлений товар. Невиконанням
обов'язку щодо оплати продукції
відповідач порушує права позивача,
безпідставно не перераховуючи кошти
(вартість товару) у власність позивача.

Отже, заявлені позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню і з
відповідача підлягає стягненню 58 311,34
грн. (основний борг у розмірі 39 641,29 грн.,
пеня у розмірі 15 303,96 грн., 3% річних у
розмірі 3 366,09грн.).

Відповідно до ч.2 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України, якщо
спір виник внаслідок неправильних дій
сторони, господарський суд має право
покласти на неї судовий збір незалежно
від результатів вирішення спору.

Відповідно до п. 4.7 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 7
від 21 лютого 2013 року «Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України»: частиною другою статті 49 ГПК
передбачено, що в разі коли спір виник
внаслідок неправильних дій сторони,
господарський суд має право покласти
на неї судовий збір незалежно від
результатів вирішення спору. Зазначена
норма виступає процесуальною санкцією,
яка застосовується господарським
судом незалежно від того, чи заявлялося
відповідне клопотання заінтересованою
стороною. У такому застосуванні суду
слід виходити з широкого розуміння
даної норми, маючи на увазі, що
передбачені нею наслідки можуть
наставати і в разі неправомірної
бездіяльності винної особи, яка не
вжила заходів до поновлення порушених
нею прав і законних інтересів іншої
особи (зокрема, ухилялася від
задоволення її заснованих на законі
вимог), що змусило останню звернутися
за судовим захистом. Так, якщо
зменшення позивачем розміру позовних
вимог пов'язане з частковим визнанням
та задоволенням позову відповідачем
після подання позову, то судовий збір у
відповідній частині покладається на
відповідача.

Судом встановлено, що причиною
виникнення спору є неправильні дії
відповідача, а тому з відповідача
підлягає стягненню судовий збір
пропорційно до розміру задоволених
вимог (включаючи судовий збір
пропорційно розміру позовних вимог,
провадження стосовно стягнення яких
відмовлено, у розмірі 30 000,00 грн.) у
розмірі 619,25 грн.

Стосовно іншої частини позовних вимог,
то судовий збір розподіляється на
загальних підставах - пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з відповідача підлягає стягненню
судовий збір у загальному розмірі 1 822,90
грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ч.1 ст.1 Першого Протоколу до Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод, ст.ст.1, 33, 34, 49,
п.1-1 ч.1 ст.80, ст. 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

В И Р І Ш И
В:

Припинити провадження у справі в
частині стягнення заборгованості у
розмірі 30000,00 грн.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Альвіс 2000" (49057,
м.Дніпропетровськ, вул. Терпигорєва,
буд. 1 б, ідентифікаційний код 36727276) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "АТБ-маркет" (52005,
Дніпропетровська область, смт.
Ювілейне, вул. Радгоспна, 76,
ідентифікаційний код 30487219)
заборгованість у розмірі 39 641,29 грн.,
пеню у розмірі 15 303,96 грн., 3% річних у
розмірі 3 366,09 грн. та судовий збір у
розмірі 1 822,90 грн.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено - 07.04.2014 року.

Суддя
О.М. Крижний