ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2014 р.Справа №
17-1-4-5-32-24-2/136-03-5080Одеський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Філінюка І.Г., Лисенко В.А.

секретар судового засідання Щербатюк
О.В.

за участю представників сторін:

від ГУЮ в Одеській області -
Туровський І.С., за довіреністю;

від ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 за
довіреністю ОСОБА_2 особисто.

Інші представники учасників
провадження у справі про банкрутство у
судове засідання не з'явились.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
судноплавної компанії "Чорноморське
морське пароплавство

на ухвалу господарського суду
Одеської області від 05.02.2014 р.

у справі №17-1-4-5-32-24-2/136-03-5080

за заявою: ОСОБА_4

до боржника: Державної судноплавної
компанії "Чорноморське морське
пароплавство"

за участю: Прокуратури Одеської
області, Міністерства інфраструктури
України, Головного управління юстиції
в Одеській області

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 11.07.2003 р. за заявою ОСОБА_4
порушено провадження у справі про
визнання банкрутом Державної
судноплавної компанії „Чорноморське
морське пароплавство" ( далі- ДСК „ЧМП"),
введено мораторій на задоволення вимог
кредиторів.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 02.09.2003 р., винесеною за
результатами підготовчого засідання
визнано грошові вимоги ОСОБА_4 в сумі
841618,10 грн.; введено процедуру
розпорядження майном боржника.

Оголошення про порушення провадження у
справі про банкрутство було
опубліковано в газеті „Голос України"
№ 168 (3168) від 09.09.2003 р.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 23.11.2004 р. за результатами
проведення попереднього засідання
суду затверджено реєстр вимог
кредиторів ДСК "ЧМП".

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 24.02.2006р. введено процедуру
санації ДСК „ЧМП".

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 19.08.2008 р. затверджено план
санації ДСК „ЧМП", погоджений
Міністерством транспорту та зв'язку
України та схвалений комітетом
кредиторів на засіданні 18.08.2006 р.

24.09.2008 р. ОСОБА_2 звернувся до
господарського суду Одеської області
із заявою про визнання його кредитором
Державної судноплавної компанії
"Чорноморське морське пароплавство",
включення його вимог до реєстру вимог
кредиторів ДСК "ЧМП" по сплаті
заробітної плати у розмірі 148346,60 грн. та
стягнення на його користь
заборгованість по заробітній платі
(відрядних), що виникла у ДСК „ЧМП"
перед ним у розмірі 148346,50грн.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 05.02.2014 р. (суддя Брагіна Я.В.)
заяву ОСОБА_2 задоволено частково,
визнано кредитором ОСОБА_2 Державної
судноплавної компанії „Чорноморське
морське пароплавство" з грошовими
вимогами в сумі 131954,19 грн., включено
грошові вимоги в сумі 131954,19 грн. ОСОБА_2
до реєстру вимог кредиторів Державної
судноплавної компанії „Чорноморське
морське пароплавство, в решті вимог
ОСОБА_2 відмовлено, тощо.

Судова ухвала мотивована тим, що вимоги
ОСОБА_2 до Державної судноплавної
компанії „Чорноморське морське
пароплавство" відносяться до інших
компенсаційних виплат, які згідно ст.2
Закону України „Про оплату праці" є
заробітною платою, а на підставі ч.1 ст.14
Закону України „Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", кредитори за
вимогами щодо виплати заробітної плати
мають право подати до господарського
суду письмові заяви з вимогами до
боржника, а також документи, що їх
підтверджують, при цьому законом не
встановлені строки подання заяв такими
кредиторами, отже заяви про визнання
вимог щодо виплати заробітної плати
можуть бути поданими протягом усього
строку розгляду справи про
банкрутство.

Не погоджуючись з даною ухвалою до
Одеського апеляційного господарського
суду звернулась Державна судноплавна
компанія «Чорноморське морське
пароплавство» з апеляційною скаргою в
якій просить скасувати ухвалу
господарського суду Одеської області
по справі №17-1-4-5-32-24-2136-03-5080 від 05.02.2014 р.
в частині визнання кредиторських вимог
ОСОБА_2 та відмовити у задоволенні
кредиторських вимог ОСОБА_2 до
Державної судноплавної компанії
„Чорноморське морське пароплавство" у
повному обсязі. Свої вимоги скаржник
обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала
прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права
при визнанні кредиторських вимог
ОСОБА_2 з підстав викладених в
апеляційній скарзі. Так, апелянт
вказує, що судом першої інстанції
дійшов невірного висновку щодо
відносин, що склались між ОСОБА_2 та
Державною судноплавною компанією
„Чорноморське морське пароплавство",
так суд, на думку скаржника, помилково
дійшов висновку що вимоги кредитора
відносяться до заробітної плати. Окрім
того, місцевим господарським судом не
було взято до уваги положення ст. 14
Закону України „Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" в частині
граничного строку подання заяви про
визнання кредиторських вимог та
наслідки порушення такого строку, які
на думку апелянта повинні були
застосовані судом до даних спірних
правовідносин.

Ухвалою Одеського апеляційного
господарського суду від 20.02.2014 р.
апеляційну скаргу Державної
судноплавної компанії „Чорноморське
морське пароплавство" прийнято до
провадження та призначено до розгляду
колегією суддів у складі головуючого
судді Жекова В.І., суддів Пироговського
В.Т., Лавриненко Л.В.

05.03.2014 р. від головуючого судді Жекова
В.І. та суддів Пироговського В.Т.,
Лавриненко Л.В. надійшли заяви про
самовідвід, у зв'язку із тим, що вони вже
брали участь у розгляді даної справи із
прийняттям постанови від 27.04.2010 р., яка
була скасована постановою Вищого
господарського суду України від 04.08.2010
р. та ухвали від 27.02.2012 р., яка була
скасована постановою Вищого
господарського суду України від 12.06.2012
р.

Ухвалою Одеського апеляційного
господарського суду від 05.03.2014 р.
задоволено заяви головуючого судді
Жекова В.І. та суддів Пироговського
В.Т., Лавриненко Л.В. про самовідвід,
відповідно до Положення про
автоматизовану систему документообігу
господарських судів матеріали справи
№17-1-4-5-32-24-2136-03-5080 передано до
повторного перерозподілу.

Ухвалою Одеського апеляційного
господарського суду від 11.03.2014 р.
апеляційну скаргу Державної
судноплавної компанії „Чорноморське
морське пароплавство" прийнято до
провадження та призначено до розгляду
колегією суддів у складі головуючого
судді Аленіна О.Ю., суддів Філінюка І.Г.,
Лисенко В.А.

04.03.2014 р. до Одеського апеляційного
господарського суду надійшов відзив на
апеляційну скаргу від Головного
управління юстиції в Одеській області
в якому воно просить відмовити у
задоволенні апеляційної скарги
Державної судноплавної компанії
„Чорноморське морське пароплавство"
про скасування ухвали господарського
суду Одеської області від 05.02.2014 р. по
справі №17-1-4-5-32-24-2136-03-5080.

26.03.2014 р. до Одеського апеляційного
господарського суду надійшли
клопотання від арбітражного керуючого
Хайло М.В. про продовження строку
розгляду апеляційної скарги та
відкладення розгляду справи у зв'язку з
тим, що він потребує особистої
присутності у засіданнях суду по раніш
призначених справах господарського
суду Одеської області які призначені
на 26.03.2014 р.

Дане клопотання колегією суддів
відхилено з тих підстав, що вказані
причини про перенесення судового
засідання не є достатніми, оскільки
арбітражний керуючий виступає в
інтересах Державної судноплавної
компанії „Чорноморське морське
пароплавство", а представництво
інтересів юридичної особи може
здійснюватися також будь-якою іншою
особою в силу повноваження, що
ґрунтується на довіреності. Поважною
причиною такого перенесення судового
засідання може вважатися та, існування
якої зумовлено факторами об'єктивного
характеру, які не залежать від волі
заявника, тобто ні за яких обставин не
можуть бути ним змінені чи усунуті, а
таких обставин, у даному випадку, немає.

Враховуючи строки розгляду справи в
апеляційній інстанції, передбачені ст.
102 ГПК України, судова колегія вважає,
що неявка представників сторін не
перешкоджає розгляду апеляційної
скарги за наявними в справі
матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК
України.

Представник скаржника судове
засідання не з'явився та не
скористалися своїм правом на участь в
розгляді справи апеляційним судом.

Представник ОСОБА_2 та він особисто
надали пояснення згідно яких не
погоджуються з апеляційною скаргою,
вважають її такою, що не підлягає
задоволенню, а ухвалу місцевого
господарського суду залишенню без
змін.

Представник ГУЮ в Одеській області не
підтримав вимоги апеляційної скарги та
просив їх не задовольняти.

Відповідно до ст. 85 ГПК України у
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
заслухавши представників ГУЮ в
Одеській області, ОСОБА_2 та його
особисто, перевіривши наявні матеріали
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга Державної
судноплавної компанії „Чорноморське
морське пароплавство" не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 4-1
Господарського процесуального кодексу
України, провадження у справах про
банкрутство здійснюється у порядку,
передбаченому цим кодексом з
врахуванням вимог Закону України „Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
норми якого, як спеціальні норми права,
превалюють у застосуванні над
загальними нормами Господарського
процесуального кодексу України.

Статтею 1 Закону України „Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
встановлено, що кредитором є юридична
або фізична особа, яка має у
встановленому порядку підтверджені
документами вимоги щодо грошових
зобов'язань до боржника, щодо виплати
заборгованості із заробітної плати
працівникам боржника, тощо.

Згідно ч.1 ст.14 Закону України „Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
кредитори за вимогами щодо виплати
заробітної плати, авторської
винагороди, аліментів, а також за
вимогами щодо відшкодування шкоди,
заподіяної життю та здоров'ю громадян,
мають право подати до господарського
суду письмові заяви з вимогами до
боржника, а також документи, що їх
підтверджують.

Відповідно до ч.6 ст.14 Закону України
„Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
розпорядник майна зобов'язаний окремо
внести до реєстру відомості про вимоги
щодо виплати заробітної плати,
авторської винагороди, аліментів, а
також про вимоги щодо відшкодування
шкоди, завданої життю та здоров'ю
громадян, згідно із заявами таких
кредиторів та даними обліку боржника.

Пунктом 46 постанови Пленуму Верховного
Суду України №15 від 18.12.2009 р. „Про
судову практику в справах про
банкрутство" зазначено, що згідно з
абзацом другим частини першої статті 14
Закону України „Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" кредитори за
вимогами щодо виплати заробітної
плати, авторської винагороди,
аліментів, а також щодо відшкодування
шкоди, заподіяної життю та здоров'ю
громадян, мають право подати до
господарського суду письмові заяви з
вимогами до боржника. Законом України
„Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
не встановлено строку подання заяв
такими кредиторами, отже, їх може бути
подано в будь-який момент під час
провадження у справі про банкрутство.

Як вбачається з матеріалів справи
24.09.2008 р. ОСОБА_2 звернувся до
господарського суду Одеської області
із заявою про визнання його кредитором
Державної судноплавної компанії
"Чорноморське морське пароплавство",
включення його вимог до реєстру вимог
кредиторів ДСК "ЧМП" по сплаті
заробітної плати (відрядних) у розмірі
148346,60грн. та стягнення на його користь
заборгованість по заробітній платі
(відрядних), що виникла у ДСК „ЧМП"
перед ним у розмірі 148346,50 грн. На
підтвердження своїх вимог ОСОБА_2
послався на наступні докази, що були
додані до заяви.

Згідно з наказом від 23.06.1980 р. №364 з
23.06.1980 року ОСОБА_2 був зарахований
матросом 1 класу мотористом 11 класу до
Державної судноплавної компанії
„Чорноморське морське пароплавство".

Відповідно до наказу Державної
судноплавної компанії „Чорноморське
морське пароплавство" №220 від 14.08.1997
ОСОБА_2 був переведений на судно
„Одеса" матросом 1 класу.

Судно „Одеса" належало боржнику ДСК
„Чорноморське морське пароплавство"
про що свідчить свідоцтво про право
власності на судно №1454 від 16.12.1983 року.

13.06.2002 року ОСОБА_2 був звільнений з
роботи у ДСК „ЧМП" за згодою сторін на
підставі п.1 ст.36 Кодексу законів про
працю України на підставі наказу №164
від 13.06.2002 року, про що свідчить і
трудова книжка ОСОБА_2

Відповідь виконуючого обов'язки
президента Державної судноплавної
компанії „Чорноморське морське
пароплавство" Фесенко Ю.С. за № чм-1427
від 02.09.2002 р. свідчить про те, що за
період роботи на судні „Одеса", яке
перебувало під арештом у м. Неаполь,
боржник повинен був виплачувати
працівникам, що працювали на даному
судні по 40 доларів США за добу.

Як вбачається із „довідки -депонент у
інвалюті" від 22.07.2002 р. Державної
судноплавної компанії „Чорноморське
морське пароплавство", остання не
виплатила ОСОБА_2 відрядних 30580 доларів
США ,що еквівалентно 148346 грн. 60 коп.
станом на день подачі заяви.

На підставі заяви на видачу готівки №155
від 14.01.2013 ОСОБА_2 було отримано 1545 євро,
що еквівалентно сумі 16392,31 грн.

Отже, судом першої інстанції було
правильно встановлено, що
заборгованість боржника Державної
судноплавної компанії „Чорноморське
морське пароплавство" перед ОСОБА_2
станом на час розгляду заяви становить
131954,19 грн. (148346,50 грн. - 16392,31 грн.).

Відповідно до ст.94 Кодексу Законів про
працю України, ч.1 ст.1 Закону України
"Про оплату праці", заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку власник, або
уповноважений ним орган виплачує
працівникові за виконану ним роботу.

До структури заробітної плати в силу
ст.2 Закону України "Про оплату праці"
входять основна заробітна плата,
додаткова заробітна плата та інші
заохочувальні та компенсаційні
виплати, до яких належать виплати у
формі винагород за підсумками роботи
за рік, премії зі спеціальними
системами і положеннями, компенсаційні
та інші грошові і матеріальні виплати,
які не передбачені актами чинного
законодавства, або які проводяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Згідно п.2.2, 2.2.7, 2.2.8 наказу Державного
комітету статистики України від 13.01.2004
р. №5 "Про затвердження інструкції зі
статистики заробітної плати" фонд
додаткової заробітної плати включає
доплати, надбавки, гарантійні і
компенсаційні виплати, передбачені
чинним законодавством, премії,
пов'язані з виконанням виробничих
завдань і функцій.

Отже, склад вимог за заробітною платою
у справі про банкрутство має
визначатися відповідно до положень
Закону України „Про оплату праці".

Відповідно до п.16. постанови Пленуму
Верховного Суду України №15 від 18.12.2009 р.
„Про судову практику в справах про
банкрутство", згідно якого, „вимоги
кредиторів щодо виплати
заборгованості із заробітної плати
працівникам боржника випливають із
трудових правовідносин сторін.
Кредиторами за цим видом вимог є особи,
з якими боржник уклав трудовий договір,
а підставою для цих вимог є порушення
працедавцем своїх зобов'язань за
трудовим договором щодо оплати праці.
Згідно зі статтею 28 Закону України від
24 березня 1995 р. N 108/95-ВР "Про оплату
праці" у разі банкрутства підприємства
зобов'язання перед працівниками такого
підприємства щодо заробітної плати,
яку вони повинні одержати за працю
(роботу, послуги), виконану в період, що
передував банкрутству, виконуються
відповідно до Закону". Склад та розмір
вимог за заробітною платою у справі про
банкрутство мають визначатися
відповідно до положень Закону України
"Про оплату праці". Вимоги за заробітною
платою мають бути визначені
кредиторами виключно у грошовому
виразі незалежно від форми виплати
заробітної плати".

Таким чином, колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції та відхиляє доводи апелянта
щодо того, що інвалюта замість добових
не відноситься до складу заробітної
плати.

До того ж не приймаються до уваги й
посилання скаржника на те, що судом
першої інстанції було невірно
кваліфіковано відносини, що склалися
між Державною судноплавною компанією
„Чорноморське морське пароплавство"
та ОСОБА_2 і суд дійшов помилкового
висновку що вимоги кредитора
відносяться до заробітної плати,
оскільки апелянтом не наведено доказів
того, що між ним та ОСОБА_2 існували
будь-які інші відносини окрім трудових,
які у свою чергу підтверджуються
копією трудової книжки ОСОБА_2, яка
свідчить про те що ОСОБА_2 був
зарахований матросом 1 класу
мотористом 11 класу до Державної
судноплавної компанії „Чорноморське
морське пароплавство".

Не можуть бути прийняті до уваги і
посилання скаржника на те, що місцевим
господарським судом не було взято до
уваги положення ст. 14 Закону України
„Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом" в
частині граничного строку подання
заяви про визнання кредиторських вимог
та наслідки порушення такого строку,
які на думку апелянта повинні були
застосовані судом до даних спірних
правовідносин, з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.14 Закону України „Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
кредитори за вимогами щодо виплати
заробітної плати, авторської
винагороди, аліментів, а також за
вимогами щодо відшкодування шкоди,
заподіяної життю та здоров'ю громадян,
мають право подати до господарського
суду письмові заяви з вимогами до
боржника, а також документи, що їх
підтверджують.

Відповідно до ч.6 ст.14 Закону України
„Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
розпорядник майна зобов'язаний окремо
внести до реєстру відомості про вимоги
щодо виплати заробітної плати,
авторської винагороди, аліментів, а
також про вимоги щодо відшкодування
шкоди, завданої життю та здоров'ю
громадян, згідно із заявами таких
кредиторів та даними обліку боржника.

Статтею 46 постанови Пленуму Верховного
Суду України №15 від 18.12.2009 р. „Про
судову практику в справах про
банкрутство" №15 від 18.12.2009 р., згідно з
абзацом другим частини першої статті 14
Закону України „Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" кредитори за
вимогами щодо виплати заробітної
плати, авторської винагороди,
аліментів, а також щодо відшкодування
шкоди, заподіяної життю та здоров'ю
громадян, мають право подати до
господарського суду письмові заяви з
вимогами до боржника. Законом України
„Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
не встановлено строку подання заяв
такими кредиторами, отже, їх може бути
подано в будь-який момент під час
провадження у справі про банкрутство.

Оскільки скаржником не доведено, що
вимоги ОСОБА_2 не є заробітною платою,
колегія суддів приходять до висновку,
що дані вимоги відносяться саме до
заробітної плати та можуть бути
заявлені кредитором в будь-який момент
під час провадження у справі про
банкрутство.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести суду ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, перевіривши юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх
встановлення в ухвалі місцевого
господарського суду, колегія суддів
дійшла висновків про те, що місцевий
господарський суд розглянув всебічно,
повно та об'єктивно в судовому процесі
всі обставини справи в їх сукупності,
належним чином проаналізував
правовідносини, що виникли між
сторонами, та вірно застосував норми
матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів
дійшла висновку про те, що прийнята
господарським судом ухвала з законною
та обґрунтованою, а підстав для її
скасування з мотивів, наведених в
апеляційній скарзі не вбачається.

Керуючись статтями 99,101,103,105,106
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів, -

П О С Т А Н
О В И Л А:

Ухвалу господарського суду Одеської
області від 05.02.2014 р. по справі
№17-1-4-5-32-24-2/136-03-5080 в частині розгляду
кредиторських вимог ОСОБА_2 до
Державної судноплавної компанії
„Чорноморське морське пароплавство"
залишити без змін, а апеляційну скаргу -
без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 28.03.2014

Головуючий суддя
Аленін О.Ю.

Суддя
Філінюк І.Г.

Суддя
Лисенко В.А.