ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2014 року
Справа № 904/1210/13-г

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г.
(доповідач),

суддів: Березкіної О.В., Подобєда І.М.

при секретарі судового засідання:
Погорєлова Ю.А.

представників сторін:

від позивача: Нікулиця Л.Т.
представник, довіреність №5юр від
08.01.14;

від відповідача: Михалевич М.А.
представник, довіреність №б/н від
27.12.13;

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Дніпрогаз", м. Дніпропетровськ
на рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 11.04.2013
року у справі № 904/1210/13-г

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Дніпрогаз", м.
Дніпропетровськ

до Іноземного підприємства "Агбор
Інжинірінг ЛТД", м. Дніпропетровськ

про визнання договору на постачання
природного газу за регульованим
тарифом укладеним в редакції позивача.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду
Дніпропетровської області з позовною
заявою звернулось Публічне акціонерне
товариство "Дніпрогаз" до Іноземного
підприємства "Агбор Інжинірінг ЛТД" про
визнання договору на постачання
природного газу за регульованим
тарифом №2013/П-ПР-14151/139804 від 01.01.2013 року
укладеним в редакції позивача.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 11.04.2013
року (суддя Петрова В.І.):

- абзац 2 пункту 2.5. та підпункт 6.2.3.
пункту 6.2.Типового договору на
постачання природного газу за
регульованим тарифом №2013/П-ПР-14151/139804
від 01.01.2013 року виключені;

- пункт 6.5. Типового договору на
постачання природного газу за
регульованим тарифом №2013/П-ПР-14151/139804
від 01.01.2013 року викладено в редакції
Іноземного підприємства "Агбор
Інжинірінг ЛТД": "Постачальник не несе
відповідальність перед Споживачем за
порушення умов Договору, якщо доведе,
що порушення виникли з вини Споживача
або внаслідок дії обставин
непереборної сили.";

- в іншій частині позову, а саме щодо
урегулювання умов договору, визначених
в підпункті 2.8.3. пункту 2.8, підпункті 6.4.1.
пункту 6.4. та пункті 6.3. договору,
провадження у справі припинено.

Не погоджуючись з рішенням
господарського суду, Публічне
акціонерне товариство "Дніпрогаз"
звернулось до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить це
рішення скасувати частково та прийняти
нове рішення, яким:

- абзац 2 пункту 2.5 Типового договору на
постачання природного газу за
регульованим тарифом від 01.01.2013 року №
2013/П-ПР-14151/139804 викласти в редакції
Публічного акціонерного товариства
"Дніпрогаз";

- підпункт 6.4.1 пункту 6.4 типового
договору на постачання природного газу
за регульованим тарифом від 01.01.2013 року
№ 2013/П-ПР-14151/139804 викласти в редакції
Іноземного підприємства "Агбор
Інжинірінг ЛТД" згідно протоколу
розбіжностей від 14.01.2013 року та
протоколу узгодження розбіжностей від
04.02.2013 року до даного договору;

- підпункт 2.8.3 пункту 2.8 та пункт 6.3
Типового договору на постачання
природного газу за регульованим
тарифом від 01.01.2013 року № 2013/П-ПР-14151/139804
викласти в редакції Публічного
акціонерного товариства "Дніпрогаз";

- в іншій частині рішення
господарського суду залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована
наступними доводами:

- при виключенні абзацу 2 пункту 2.5. з
Договору №2013/П-ПР- 2743/139469 від 01.01.2013р.
судом першої інстанції неправильно
застосовано ст.179 Господарського
кодексу України, п.7.1. «Правил подачі та
використання природного газу в
народному господарстві України»,
затверджених Наказом Державного
комітету України по нафті та газу від
01.11.1994 року №355, порушено п.7 ч.2 ст.9
Закону України №2467-УІ від 08.07.2010р. «Про
засади функціонування ринку
природного газу», оскільки
встановлення межі у 5 % при відхиленні
середньодобових обсягів спожитого
газу обумовлено технічними
можливостями, підтримкою певного
тиску, необхідного для здійснення
постачання природного газу, та
налагодженням систем газопостачання.
Тому, на думку апелянта, в силу ст. 179 ГК
України абзац 2 п.2.5. Договору
конкретизує, які саме відхилення від
середньодобових обсягів споживання
природного газу припустимі;

- судом першої інстанції неправильно
застосовано п.1-1 ч. 1 ст.80 Господарського
процесуального кодексу України, що
призвело до безпідставного припинення
провадження у частині узгодження
пп.2.8.3. п.2.8., пп.6.4.1. п.6.4. та п. 6.3. Договору
№2013/П-ПР-12743/139469 від 01.01.2013р.

Іноземне підприємство "Агбор
Інжинірінг ЛТД" у відзиві на
апеляційну скаргу просить скасувати
рішення господарського суду в частині
припинення провадження у справі щодо
позовних вимог про викладення
підпункту 2.8.3, пункту 6.3 спірного
договору у редакції Публічного
акціонерного товариства "Дніпрогаз". В
іншій частині рішення господарського
суду просить залишити без змін,
оскільки внесення абзацу 2 пункту 2.5. до
змісту спірного Договору суперечить
Типовому договору та є порушенням
ст.ст.184.179 ГК України, так як абзац 2
пункту 2.5. не є конкретизацією абзацу 1
пункту 2.5.

Постановою Вищого господарського суду
України від 05.02.2014 року касаційну
скаргу Іноземного підприємства "Агбор
Інжинірінг ЛТД", м. Дніпропетровськ
задоволено, постанову
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 28.11.2013 року у
справі № 904/1210/13-г скасовано, справу
передано на новий розгляд до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
19.02.2014 року апеляційну скаргу було
прийнято до розгляду та призначено на
12.03.2014 року.

У судовому засіданні оголошувалась
перерва з 12.03.2014 по 26.03.2014 року (ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України).

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 104 ГПК України серед
підстав для скасування або зміни
рішення місцевого суду є неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, невідповідність висновків,
викладених у рішенні місцевого
господарського суду, обставинам
справи, а також порушення або
неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи,
20.12.2012 року Публічним акціонерним
товариством "Дніпрогаз" (позивач) було
направлено іноземному підприємству
"Агбор Інжинірінг ЛТД" (відповідач)
проект типового договору на постачання
природного газу за регульованим
тарифом від 01.01.2013 року №2013/П-ПР-14151/139804
у двох примірниках (а.с. 8-14).

15.01.2013 року відповідачем було повернуто
позивачу підписаний договір з
протоколом розбіжностей, в якому
відповідач не погоджувався із змістом
шести пунктів (підпунктів) договору
(а.с. 18).

За даним протоколом розбіжностей
відповідачем було запропоновано абзац
2 пункту 2.5, підпункт 2.8.3, підпункт 6.2.3,
пункт 6.3 із договору виключити;
підпункт 6.4.1 та пункт 6.5 договору
викласти в іншій редакції.

Розглянувши протокол розбіжностей,
позивач підписав його з протоколом
узгодження розбіжностей від 04.02.2013
року, в якому не погодився з
пропозиціями відповідача щодо абзацу 2
пункту 2.5, підпунктів 2.8.3, 6.2.3, 6.3, 6.5
договору, які залишилися
неврегульованими. Підпункт 6.4.1. пункту
6.4. погодився прийняти в редакції
«Споживача» (а.с. 17).

Отже, після прийняття всіх заходів щодо
врегулювання розбіжностей не вдалося
дійти згоди щодо абзацу 2 пункту 2.5;
підпункту 2.8.3. пункту 2.8; підпункту 6.2.3.
пункту 6.2; пункту 6.3. та пункту 6.5.
вищезазначеного договору.

Зі змісту позовної заяви Публічного
акціонерного товариства "Дніпрогаз"
випливає, що позивач просить суд
визнати договір на постачання
природного газу за регульованим
тарифом №2013/П-ПР-14151/139804 від 01.01.2013 року
укладеним в редакції позивача без
врахування підписаного ним протоколу
узгодження розбіжностей від 04.02.2013
року.

Відповідно до ч. 5 ст. 181 ГК України
сторона, яка одержала протокол
розбіжностей до договору, зобов'язана
протягом двадцяти днів розглянути
його, в цей же строк вжити заходів для
врегулювання розбіжностей з другою
стороною та включити до договору всі
прийняті пропозиції, а ті розбіжності,
що залишились неврегульованими,
передати в цей же строк до суду, якщо на
це є згода другої сторони.

Колегія суддів апеляційного
господарського суду погоджується з
висновком господарського суду про те,
що позивач необґрунтовано просив у
позові зазначити у резолютивній
частині рішення про викладення пункту
6.4.1. спірного договору у редакції ІП
«Агбор Інжинірінг ЛТД» (відповідача),
оскільки у доданому до матеріалів
справи протоколі узгодження
розбіжностей до спірного договору від
04.02.2013 року ПАТ «Дніпрогаз» погодився і
прийняв пункт 6.4.1. спірного договору у
редакції ІП «Агбор Інжинірінг ЛТД», в
результаті чого спір щодо цього пункту
був відсутній.

Тому, суд першої інстанції
обґрунтовано припинив провадження у
справі в частині спору стосовно пункту
6.4.1. спірного договору, який було
сторонами самостійно врегульовано.

В той же час, колегія суддів
погоджується з доводами апеляційної
скарги, відповідно до яких судом першої
інстанції неправильно застосовано п.1-1
ч. 1 ст.80 Господарського процесуального
кодексу України, що призвело до
безпідставного припинення провадження
у частині узгодження пп.2.8.3. п.2.8. та п. 6.3.
Договору №2013/П-ПР-12743/139469 від 01.01.2013
року, виходячи з наступного.

Відповідно п.4 ч.1 ст. 84 Господарського
процесуального кодексу України
рішення господарського суду
ухвалюється іменем України і
складається із вступної, описової,
мотивувальної і резолютивної частин,
при цьому резолютивна частина має
містити висновок про задоволення
позову або про відмову в позові
повністю чи частково по кожній з
заявлених вимог.

Відповідно ч.3 ст. 84 Господарського
процесуального кодексу України у
спорі, що виник при укладанні або зміні
договору, в резолютивній частині
вказується рішення з кожної спірної
умови договору, а у спорі про
спонукання укласти договір-умови, на
яких сторони зобов'язані укласти
договір, з посиланням на поданий
позивачем проект договору.

Однак, в оскаржуваному рішенні
господарського суду вказано, що під час
розгляду спору сторони врегулювали
умови договору, визначені в пп.2.8.3 п.2.8,
пп.6.4.1 п.6.4 та п. 6.3 договору, на підставі
чого в цій частині провадження у справі
припинено з посиланням на п.1-1 ч.1 ст.80
Господарського процесуального кодексу
України. Між тим у рішенні не вказано,
яким чином та у чиїй редакції узгоджені
вищеперелічені пункти договору. Єдиний
документ про узгодження цих пунктів,
який повинен бути підписаний
представниками обох сторін, у
матеріалах справи відсутній. Отже,
висновок господарського суду про
узгодження пп.2.8.3 п.2.8 та п. 6.3 договору
від 01.01.2013 року №2013/П-ПР-12743/139469 та,
відповідно, відсутність предмету спору
у цій частині, не відповідає фактичним
обставинам і матеріалам справи.

На підставі наведеного, судом першої
інстанції неправильно застосовано п.1-1
ч. 1 ст.80 Господарського процесуального
кодексу України, що призвело до
безпідставного припинення провадження
у частині узгодження пп. 2.8.3. п.2.8. та п.
6.3. Договору №2013/П-ПР-12743/139469 від 01.01.2013
року.

Разом з тим, як вбачається з відзиву
Іноземного підприємства "Агбор
Інжинірінг ЛТД" на позов, останнє
погодилось з пп. 2.8.3. п.2.8. та п. 6.3.
Договору №2013/П-ПР-12743/139469 від 01.01.2013
року, викладеними у редакції позивача
(а.с. 39-41), тому є підстави для того, щоб
підпункт 2.8.3. пункту 2.8., пункт 6.3
Типового договору на постачання
природного газу за регульованим
тарифом №2013/П-ПР-12743/139469 від 01.01.2013р.
викласти в редакції ПАТ
«Дніпрогаз».

Позивач просить доповнити пункт 2.5
договору на постачання природного газу
за регульованим тарифом абзацом 2 у
такій редакції: "Приймання-передача
газу протягом місяця поставки
здійснюється рівномірно з припустимим
відхиленням добових обсягів від
середньодобового не більше +/- 5,0% (п'ять
відсотків)".

Обґрунтовуючи свою позицію, Публічне
акціонерне товариство "Дніпрогаз"
вказує на те, що здійснює поставку
природного газу на підставі договору
купівлі-продажу природного газу,
укладеного з власником ресурсу, в якому
містяться аналогічні положення.

Відповідач не погоджується з абзацом 2
п.2.5. договору, тому що, на його думку,
Публічне акціонерне товариство
„Дніпрогаз" „намагається встановити
договірну норму про те, що споживач
(відповідач) зобов'язаний буде, зокрема,
підписати акт прийому-передачі за
фактично спожитий об'єм газу і плюс 5%
такого об'єму, які фактично не спожиті".

Колегія суддів не погоджується з
доводами апеляційної скарги про те, що
при виключенні абзацу 2 пункту 2.5. з
Договору №2013/П-ПР- 2743/139469 від 01.01.2013р.
судом першої інстанції неправильно
застосовано ст.179 Господарського
кодексу України, п.7.1. «Правил подачі та
використання природного газу в
народному господарстві України»,
затверджених Наказом Державного
комітету України по нафті та газу від
01.11.1994 року №355, порушено п.7 ч.2 ст.9
Закону України №2467-УІ від 08.07.2010р. «Про
засади функціонування ринку
природного газу», оскільки
встановлення межі у 5 % при відхиленні
середньодобових обсягів спожитого
газу обумовлено технічними
можливостями, підтримкою певного
тиску, необхідного для здійснення
постачання природного газу, та
налагодженням систем газопостачання,
виходячи з наступного.

Стаття 179 Господарського кодексу
України передбачає, що
майново-господарські зобов'язання, які
виникають між суб'єктами
господарювання або між суб'єктами
господарювання і негосподарюючими
суб'єктами - юридичними особами на
підставі господарських договорів,
є господарсько-договірними
зобов'язаннями. Кабінет Міністрів
України, уповноважені ним органи
виконавчої владі можуть у визначених
законом випадках - затверджувати
типові договори.

При укладенні господарських договорів
сторони можуть визначати зміст
договору на основі типового договору,
затвердженого Кабінетом Міністрів
України, чи у випадках, передбачених
законом, іншим органом державної влади,
коли сторони не можуть відступати від
змісту типового договору, але мають
право конкретизувати його умови.

Частина 3 статті 184 Господарського
кодексу України передбачає, що
укладення господарських договорів на
основі примірних і типових договорів
повинно здійснюватися з додержанням
умов, передбачених статтею 179 цього
Кодексу, не інакше як шляхом викладення
договору у вигляді єдиного документа,
оформленого згідно з вимогами статті 181
цього Кодексу та відповідно до правил,
встановлених нормативно-правовими
актами щодо застосування примірного
або типового договору.

Відповідно до типового договору на
постачання природного газу за
регульованим тарифом, затвердженого
постановою НКРЕ України №1580 від
22.09.2011р., пункт 2.5. викладено в наступній
редакції: "Споживання підтверджених
обсягів газу протягом місяця
здійснюється, як правило, рівномірно,
виходячи з середньодобової норми (далі
- добова норма), яка визначається шляхом
ділення місячного підтвердженого
обсягу газу на кількість днів протягом
цього місяця. При перевищенні добової
норми споживання газу Споживачем без
узгодження з Постачальником Споживач
має самостійно обмежити (припинити)
споживання газу власними об'єктами до
приведення споживання газу у
відповідність до встановлених
Договором норм. При невиконанні такої
вимоги Постачальник має право
здійснити примусове обмеження
(припинення) постачання газу в
установленому законодавством
порядку.".

Позивач просить доповнити пункт 2.5.
договору на постачання природного газу
за регульованим тарифом (далі -
договір) абзацом 2 у такій редакції:
"Приймання-передача газу протягом
місяця поставки здійснюється
рівномірно з припустимим відхиленням
добових обсягів від середньодобового
не більше +/- 5,0% (п'ять відсотків).".

Проте, абзац 2 пункту 2.5. в редакції ПАТ
«Дніпрогаз» є відсутнім у Типової
договорі на постачання природного
газу, що затверджений постановою НКРЕ
№ 15 від 22.09.2011 року (далі - Типовий
договір).

Таким чином, редакція абзацу 2 пункту 2.5.
договору суперечить ст.179
Господарського кодексу України та
абзацу 1 цього ж пункту, в якому
конкретно визначено порядок
споживання газу, і нав'язування
позивачем своєї позиції у зв'язку з тим,
що він не може справитись із тиском
газу, є порушенням загальних принципів
господарювання, закріплених у ст.6
Господарського кодексу України.

Абзац 1 пункту 2.5. спірного договору
викладений згідно затвердженого
нормативно Типового договору (пост.
НКРЕ від 22.09.2011 N1580) наступним чином:
«Споживання підтверджених обсягів
газу протягом місяця здійснюється, як
правило, рівномірно, виходячи з
середньодобової норми (далі - добова
норма), яка визначається шляхом ділення
місячного підтвердженого обсягу газу
на кількість днів протягом цього
місяця».

Як видно з наведеного, запропонований
позивачем абзац 2 пункту 2.5. спірного
договору не відповідає за змістом
абзацу 1 пункту 2.5. спірного договору,
оскільки «споживання» у абзаці 1 пункту
2.5. не є тотожнім «прийманню-передачі» у
запропонованому позивачем абзаці 2
пункту 2.5., у зв'язку з чим абзац 2 пункту
2.5. не є конкретизацією абзацу 1 пункту
2.5.

Таким чином, внесення абзацу 2 пункту 2.5.
до змісту спірного договору суперечить
Типовому договору та є порушенням
ст.ст. 184, 179 ГК України.

Посилання позивача на п.7.1. Правил
подачі та використання природного газу
в народному господарстві України,
затверджених наказом Державного
комітету України по нафті та газу від
01.11.1994р. №355, є безпідставним, оскільки
за цими Правилами саме на
газопостачальну організацію покладено
обов'язок дотримання тиску на виході з
газорозподільної станції.

Публічне акціонерне товариство
"Дніпрогаз" просить доповнити пункт 6.2
"Відповідальність споживача"
підпунктом 6.2.3 такого змісту: "У разі
невиконання споживачем обов'язків по
договору, постачальник має право у
встановленому законом порядку
застосовувати до споживача
оперативно-господарські санкції,
передбачені статтею 236 Господарського
кодексу України, а також відмовлятись
від надання послуг, передбачених
предметом договору, тимчасово та/або
зменшувати обсяг послуг, що надаються".

Види оперативно-господарських санкцій,
які сторони можуть передбачити у
господарських договорах, перелічені у
ст. 236 Господарського кодексу України.

Підставою для застосування
оперативно-господарських санкцій є
факт порушення господарського
зобов'язання другою стороною (ст.237
Господарського кодексу України).

Як вірно вказано господарським судом,
включення підпункту 6.2.3 до умов
договору є порушенням ст.179
Господарського кодексу України. До
того ж, у запропонованій редакції
позивач не конкретизував, які саме
санкції і до яких порушень
господарського зобов'язання він має
право застосовувати.

В такому випадку господарський суд
дійшов правомірного висновку про
виключення підпункту 6.2.3. пункту 6.2.
Типового договору на постачання
природного газу за регульованим
тарифом №2013/П-ПР-14151/139804 від 01.01.2013 року.

Публічне акціонерне товариство
"Дніпрогаз" пропонує п.6.5 договору
викласти у наступній редакції:
"Постачальник не несе відповідальності
перед споживачем за порушення умов
договору, якщо доведе, що порушення
виникли з вини споживача, третіх осіб
або внаслідок дії обставин
непереборної сили".

Підстави звільнення від
відповідальності за порушення
зобов'язання врегульовано ст.617
Цивільного кодексу України, якою
визначено, що особа, яка порушила
зобов'язання, звільняється від
відповідальності за порушення
зобов'язання, якщо вона доведе, що це
порушення сталося внаслідок випадку
або непереборної сили. Не вважається
випадком, зокрема, недодержання своїх
обов'язків контрагентом боржника,
відсутність на ринку товарів,
потрібних для виконання зобов'язання,
відсутність у боржника необхідних
коштів.

В такому випадку господарський суд
дійшов правомірного висновку про
невідповідність чинному законодавству
редакції п.6.5 договору, запропонованої
позивачем, в частині звільнення
постачальника від відповідальності
внаслідок дій третіх осіб.

Таким чином, враховуючи безпідставне
припинення господарським судом
провадження у частині узгодження
пп.2.8.3. п.2.8. та п. 6.3. спірного Договору,
колегія суддів прийшла до висновку, що
місцевий господарський суд в порушення
ст. 104 ГПК України неповно з'ясував
обставини, що мають значення для
справи, висновки, викладені у рішенні
місцевого господарського суду, не
відповідають обставинам справи, а
також допустив порушення норм
процесуального права, у зв'язку з чим
постановлене у справі судове рішення
підлягає частковому скасуванню.

Оскільки позовні вимоги та апеляційна
скарга підлягають частковому
задоволенню, то судові витрати
необхідно розподілити між сторонами
порівну.

Судові витрати позивача склали: 1
147 гривень - судовий збір за подачу
позовної заяви; 573,5 гривень - судовий
збір за подачу апеляційної скарги, а
всього 1 720,5 гривень.

Судові витрати відповідача
склали: 802,9 - судовий збір за подачу
касаційної скарги.

Тому, за результатами розгляду справи з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню 458,8 гривень судових
витрат.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Дніпрогаз",
м. Дніпропетровськ
задовольнити частково.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 11.04.2013р.
у справі № 904/1210/13-г скасувати в
частині припинення провадження у
справі відносно підпункту 2.8.3. пункту
2.8, пункту 6.3 Типового договору на
постачання природного газу за
регульованим тарифом №2013/П-ПР-12743/139469
від 01.01.2013р. та прийняти в цій частині
нове рішення, яким:

- підпункт 2.8.3. пункту 2.8. Типового
договору на постачання природного газу
за регульованим тарифом
№2013/П-ПР-12743/139469 від 01.01.2013р. викласти в
редакції Публічного акціонерного
товариства «Дніпрогаз»: «У випадку
відмови Споживача від підписання акту
приймання-передачі газу та/або акту
виконаних робіт без відповідного
обґрунтування, Постачальник має право
припинити або обмежити постачання газу
на об'єкти газоспоживання Споживача».

- пункт 6.3 Типового договору на
постачання природного газу за
регульованим тарифом №2013/П - ПР-12743/139469
від 01.01.2013р. викласти в редакції
Публічного акціонерного товариства
«Дніпрогаз»: «Споживач не несе
відповідальності перед постачальником
за порушення умов Договору, якщо
доведе, що порушення виникли з вини
Постачальника або внаслідок дії
обставин непереборної сили».

В іншій частині рішення господарського
суду Дніпропетровської області від
11.04.2013р. по справі № 904/1210/13-г залишити
без змін.

Стягнути з Іноземного підприємства
"Агбор Інжинірінг ЛТД" м.
Дніпропетровськ на користь Публічного
акціонерного товариства "Дніпрогаз" м.
Дніпропетровськ 458 гривень 80 копійок
судового збору.

Видачу наказу з урахуванням необхідних
реквізитів доручити господарському
суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови складений -
31.03.2014 року.

Головуючий суддя
О.Г. Іванов

Суддя
І.М. Подобєд

Суддя
О.В. Березкіна