ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року Справа № 906/248/13-г Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Полякова Б.М., - головуючого (доповідач
у справі), Коваленка В.М. Короткевича
О.Є.розглянувши касаційну скаргу
публічного акціонерного товариства
"Холдингова компанія "Київміськбуд", м.
Київна ухвалувід 01.08.2013 господарського
суду Житомирської області на
постановувід 17.09.2013 Рівненського
апеляційного господарського суду у
справі№ 906/248/13-г господарського суду
Житомирської областіпро
банкрутствозакритого акціонерного
товариства "Міськрембуд", м. Житомир
ліквідатор Дейнека М.І., м.
Хмельницькийголова комітету
кредиторів публічне акціонерне
товариства "Виробничо-закупівельне
підприємство "Хміль", м. Житомиру
судовому засіданні взяли участь:

ліквідатор арбітражний
керуючийДейнека М.І.; Шведюк Л.П.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Житомирської області від 07.03.2013
порушено провадження у справі №
906/248/13-г про банкрутство закритого
акціонерного товариства "Міськрембуд",
введено процедуру розпорядження
майном, призначено розпорядника майна
та інше.

Ухвалою господарського суду
Житомирської області від 01.08.2013 (суддя
Гнисюк О.Д.) відмовлено публічному
акціонерному товариству "Холдингова
компанія "Київміськбуд" (далі -
кредитор) у визнанні грошових вимог до
боржника в загальній сумі 4 334 948,21 грн.

Постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 17.09.2013 (судді:
Огороднік К.М. - головуючий, Мамченко
Ю.А., Тимошенко О.М.) зазначену ухвалу
залишено без змін.

Не погоджуючись з прийнятими судовими
рішеннями, кредитор звернувся до
Вищого господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просить їх
скасувати та прийняти нове рішення про
визнання та включення до реєстру його
грошових вимог у сумі 3 083 902,03 грн.

Касаційна скарга мотивована
порушенням судами норм процесуального
права, зокрема ст. 1212 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України), ст.
ст. 35, 36, 41, 43 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України). Кредитор зазначає про
неналежне виконання боржником умов
договорів підряду, а саме наявність
недоліків підрядних робіт, що
підтверджується висновком експертизи,
прострочення термінів виконання робіт.

Заслухавши пояснення учасників
судового засідання, обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши наявні
матеріали справи, проаналізувавши
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

У силу ч. 1 ст. 23 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(у редакції Закону України від 22.12.2011 №
4212-VI, далі - Закон про банкрутство)
конкурсні кредитори одночасно з заявою
про грошові вимоги до боржника
зобов'язані подати до господарського
суду документи, що їх підтверджують.

Відтак, грошові вимоги кредитора до
боржника повинні бути підтверджені
відповідними доказами.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, грошові вимоги кредитора в
загальній сумі 4 334 948,21 грн. складаються
з:

- 1 616 434 грн. безпідставно отриманих
боржником коштів, які становлять суму
завищення вартості підрядних робіт за
контрактом від 01.12.2006 № 95;

- 2 383 675,56 грн. пені за прострочення
термінів виконання робіт за договором
від 21.02.2012 № 31;

- 264 871,65 грн. штрафу за неякісно
виконані будівельні роботи відповідно
до п.п. 5.2.2 контракту від 01.12.2006 № 95.

Стосовно грошових вимог кредитора у
частині 1 616 434 грн. безпідставно
отриманих боржником коштів слід
зазначити, що на підставі ст. 1212 ЦК
України повернення виконаного раніше
однією із сторін у зобов'язанні
(передача майна, сплата коштів тощо)
може мати місце тоді, коли, зокрема
підстава, за якою таке виконання було
проведено, згодом відпала (розірвання
договору, визнання договору недійсним
тощо).

Однак судами встановлено, що
перерахування коштів, повернення яких
вимагає кредитор у якості грошових
вимог, відбулося в межах та на підставі
укладеного між сторонами контракту від
01.12.2006 № 95, який не розірваний та не
визнаний недійсним.

При цьому в обґрунтування заявлених
вимог кредитор посилається виключно на
висновок експертного дослідження щодо
якості та вартості виконаних боржником
підрядних робіт. Отже, фактично
кредитор стверджує про наявність
прихованих недоліків прийнятих ним
будівельних робіт, які виконував
боржник за контрактом від 01.12.2006 № 95.

Проте виявлення недоліків виконаних
робіт після їх прийняття (приховані
недоліки) у будь-якому випадку не може
бути підставою для повернення
сплачених коштів на підставі ст. 1212 ЦК
України, а є підставою для
відповідальності підрядника, зокрема у
порядку ст. 858 ЦК України (у т.ч.
відшкодування збитків).

У той же час у процедурі банкрутства
господарський суд не вирішує спір по
суті, а лише констатує наявність або
відсутність грошових зобов'язань
боржника.

У зв'язку з цим питання щодо збитків не
може розглядатись у справі про
банкрутство, оскільки в цьому випадку
необхідно, щоб такого роду грошові
вимоги були обчислені, тобто визначені
шляхом ухвалення відповідного
судового рішення в порядку позовного
провадження. Для цього необхідно
вирішення питання по суті. Крім того,
необхідно здійснити аналіз доказової
бази, що підтверджує розмір
спричинених збитків, з'ясувати
наявність причинно-наслідкового
зв'язку між діями боржника та збитками
кредитора, здійснення кредитором
заходів, спрямованих на зменшення
збитків. Усі ці питання повинні
вирішуватись виключно під час розгляду
справи в позовному провадженні.

Що стосується грошових вимог у частині
штрафних санкцій (пеня та штраф), то
попередні судові інстанції встановили,
що кредитор не довів фактів порушення
боржником умов договору, які є
підставою для нарахування штрафних
санкцій, а також не вказував конкретний
період часу, за який мали бути сплачені
штрафні санкції.

Враховуючи межі перегляду справи
в суді касаційної інстанції та
повноваження останнього, встановлені
ст. ст. 1115, 1117 ГПК України, зазначені
обставини не можуть бути встановлені
під час здійснення касаційного
провадження.

Таким чином, висновки судів попередніх
інстанцій про відмову у визнанні
грошових вимог кредитора є законними
та обґрунтованими.

Колегія суддів також зазначає, що зміст
касаційної скарги кредитора фактично
зводиться до викладу обставин справи
та вимог про переоцінку доказів і
встановлених судами попередніх
інстанцій обставин, що виходить за межі
повноважень суду касаційної інстанції.

За таких обставин доводи касаційної
скарги не спростовують висновків судів
попередніх інстанцій, а оскаржувані
судові рішення підлягають залишенню
без змін, як такі, що відповідають
нормам чинного законодавства.

З урахуванням наведеного та керуючись
ст. 23 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", ст.ст. 858, 1212
Цивільного кодексу України, ст. ст. 1115 -
1117, 1119 - 11111 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства "Холдингова
компанія "Київміськбуд" залишити без
задоволення.

2. Ухвалу господарського суду
Житомирської області від 01.08.2013 та
постанову Рівненського апеляційного
господарського суду від 17.09.2013 у справі
№ 906/248/13-г залишити без змін.

Головуючий
Б.М. Поляков

Судді
В.М. Коваленко

О.Є. Короткевич