КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2014 р. Справа№ 910/23851/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

За участю представників:

від позивача: Малярчук Ю.Б.-
представник;

від відповідача:Вознюк Є.В.-
представник.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Києві
апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України»

на рішення Господарського суду міста
Києва від 29.01.2014

у справі № 910/23851/13

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Укргазвидобування»

до Публічного акціонерного товариства
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України»

про стягнення боргу, ціна позову 470 515 314,
43 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Укргазвидобування" (надалі по тексту -
позивач) звернулось до Господарського
суду міста Києва з позовом до
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" (надалі по тесту -
відповідач) про стягнення 470 515 314, 43 грн.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 29.01.2014 позов задоволено
повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням
суду першої інстанції, Публічне
акціонерне товариство "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
звернулось до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, відповідно до якої просить
скасувати рішення Господарського суду
міста Києва від 29.01.2014 в частині відмови
у задоволенні заяви про надання
відстрочки на 12 місяців.

Розпорядженням Голови Київського
апеляційного господарського суду від
06.03.2014 для розгляду апеляційної скарги
у справі № 910/23851/13 сформовано колегію
суддів у складі: головуючий суддя Отрюх
Б.В., судді: Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 06.03.2014
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
прийнято до провадження, розгляд
справи призначено на 01.04.2014.

В судовому засіданні 01.04.2014 сторони
надали свої пояснення по справі.

Беручи до уваги межі перегляду справи у
апеляційній інстанції, обговоривши
доводи апеляційної скарги, заслухавши
пояснення представників сторін,
проаналізувавши на підставі фактичних
обставин справи застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права при прийнятті
оскаржуваного рішення суду,
апеляційний господарський суд
встановив наступне.

10.10.2012 між позивачем як
правонаступником Дочірньої компанії
"Укргазвидобування" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" і відповідачем як
правонаступником Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" укладено договір №УГВ6419/21-12
поставки природного газу, 30.01.2013 року
додаткова угода № 1 до цього договору,
згідно з умовами яких позивач
зобов'язався передати відповідачу
протягом 2013 року природний газ
власного видобутку в обсязі до 0
м3, а останній - прийняти та оплатити
його вартість на умовах договору.

Відповідно до умов п. 4.1 договору в
редакції додаткової угоди № 1 від 30.01.2013
ціна за 1000 м3 природного газу становить
419,04 грн. з ПДВ.

Відповідно до умов п. 5.2 договору
розрахунок за фактично поставлений
природний газ здійснюється протягом 20
банківських днів з дати підписання
сторонами місячного акту
приймання-передачі газу.

Строк дії договору відповідно до умов
п. 11.1 договору встановлений з 1 січня до
31 грудня 2013, а в частині проведення
розрахунків за газ - до їх повного
здійснення

На виконання умов договору позивач
передав, а відповідач прийняв
природний газ на загальну суму 470 515 314,43
грн., що підтверджується актом
приймання - передачі природного газу
від 30.10.2013.

В свою чергу відповідач, в порушення
умов Договору та чинного законодавства
України, не здійснив оплату
поставленого позивачем товару,
внаслідок чого в останнього утворилась
заборгованість перед позивачем в
розмірі 470 515 314,43.

Як вбачається з матеріалів справи та
пояснень представника відповідача,
останній не заперечує факт існування
заборгованості за договором у розмірі
470 515 314,43.грн., проте позов не визнає з
тих підстав, що порушення Публічним
акціонерним товариством "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
строків виконання грошового
зобов'язання відбулось не з вини
відповідача.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
визначено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства (частина 1
статті 628 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 530
Цивільного кодексу України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною 1 статті 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 629 Цивільного
кодексу України, договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Сплату вказаної суми заборгованості у
розмірі 470 515 314,43.грн. відповідачем не
здійснено, доказів перерахування
коштів на користь позивача суду не
надано, документів, які б
підтверджували безпідставність
нарахування заборгованості, а також
матеріалів, які б спростовували
твердження позивача, суду не надано.

Між тим, статтею 614 Цивільного кодексу
України унормовано, що особа, яка
порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
Відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила правочин.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу
України встановлено виняток зі
загального правила статті 614
Цивільного кодексу України, а саме, що
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Отже, саме стаття 625 Цивільного кодексу
України є спеціальною відносно до
статті 614 Цивільного кодексу України та
підлягає переважному застосуванню в
даному випадку.

Таким чином, заперечення відповідача
проти позову не приймаються судом до
уваги оскільки, відсутність
фінансування не є підставою для
звільнення відповідача від виконання
зобов`язання за укладеним Договором.

З огляду на наведене, колегія суддів
приходить до висновку про стягнення з
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" суми заборгованості
у розмірі 470 515 314,43.грн.

Як вже зазначалось вище, відповідач
просив суд відстрочити виконання
рішення у даній справі на 12 (дванадцять)
місяців.

В обґрунтування вказаного клопотання,
відповідач посилається на
недоотримання ним коштів від
споживачів та несвоєчасне проведення
останніми розрахунків за спожитий газ,
а також скрутне фінансове становище.

Колегія суддів відмовляє у задоволенні
вказаного клопотання, оскільки
скаржником не надано належних доказів
того, що дійсно існують виняткові
обставини, які спричинюють ускладнення
або унеможливлюють виконання судового
рішення відповідно до вимог ст.121
Господарського процесуального кодексу
України.

Доводи, наведені скаржником в
апеляційній скарзі, судовою колегією
до уваги не приймаються з огляду на
те,що вони є необґрунтованими та
такими, що спростовуються матеріалами
справи.

Відповідно до статей 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу,
а господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно частини 1 статті 43
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду,
оцінивши наявні в матеріалах справи
докази, приходить до висновку, що
рішення у даній справі прийнято з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, повним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи та відповідністю висновків,
викладених в рішенні, дійсним
обставинам справи, тому рішення є
законним та обґрунтованим. Підстав для
скасування або зміни вказаного рішення
та задоволення апеляційної скарги
колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду не
знаходить.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста
Києва від 29.01.2014 по справі №
910/23851/13 залишити без змін.

Матеріали справи № № 910/23851/13 повернути
Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Головуючий суддя
Б.В. Отрюх

Судді
Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко