КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2014 р. Справа№ 910/23968/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кондес Л.О.

суддів: Ропій Л.М.

Рябухи В.І.

За участю представників:

позивача: Козловець Л.О. - пред. за дов.
№11 від 07.10.2013;

відповідача: не з'явився.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія з
управління будівельними проектами
"Герц"

на рішення Господарського суду міста
Києва від 03.02.2014 р.

у справі № 910/23968/13 (суддя - Грєхова О. А.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Портал-КЖ-Буд"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія з
управління будівельними проектами
"Герц"

про стягнення 117 803,03 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 03.02.2014 року у справі №910/23968/13
позов задоволено повністю: підлягає
стягненню з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія з
управління будівельними проектами
"Герц" на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Портал-КЖ-Буд" 109 764,49 грн. - основного
боргу, 6 686,78 грн. - пені, 1351,76 грн. - 3%
річних та 2356,06 грн. - судового збору.

Не погодившись із прийнятим рішенням,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою до Київського апеляційного
господарського суду, в якій просить суд
оскаржуване рішення скасувати у
зв'язку порушенням норм процесуального
права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
суд першої інстанції в порушення
приписів ст. 77 ГПК України не
задовольнив клопотання представника
відповідача та не відклав розгляд
справи, хоча представник Товариства з
обмеженою відповідальністю "Компанія з
управління будівельними проектами
"Герц" не з'явився в судове засідання
03.02.2014 у зв'язку з тим, що перебував у
відрядженні. В обґрунтування своїх
доводів скаржник посилається на
Роз'яснення Вищого арбітражного суду
України від 10.12.1996 №02-5/422 «Про судове
рішення».

У відзиві на апеляційну скаргу позивач
вказує, що представник відповідача в
судові засідання не з'являвся, відзиву
на позов не надав, як і доказів
погашення заборгованості перед
позивачем, у зв'язку з чим вважає
апеляційну скаргу необґрунтованою.

Ухвалою від 06.03.2014 прийнято апеляційну
скаргу до провадження та призначено
справу до розгляду на 26.03.2014.

В судове засідання 26.03.2014 представник
позивача з'явився, представник
відповідача не з'явився, не повідомивши
суд про причини неявки, хоча про дату,
час та місце розгляду справи був
повідомлений своєчасно та належним
чином, про що свідчить повідомлення про
вручення поштового відправлення,
відповідно до якого уповноважений
представник відповідача «Полоников»
отримав 13.03.2014 ухвалу суду від 06.03.2014.

Розглянувши апеляційну скаргу,
дослідивши матеріали справи з
урахуванням правил ст.ст.99,101 ГПК
України, відповідно до яких
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги,
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі,
колегія суддів встановила наступне:

Позивач звернувся до Господарського
суду міста Києва з позовом до
відповідача про стягнення
заборгованості за Договором
субпідряду № 0005.Д-15894.02 від 02.11.2012 на
виконання робіт від 02.11.2012 року в
розмірі 117 803,03 грн., з яких: 109 764,49 грн. -
основного боргу, 6 686,78 грн. - пені та 1351,76
грн. - 3 % річних.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач не виконав умови Договору
субпідряду № 0005.Д-15894.02 від 02.11.2012 та не
розрахувався з позивачем за виконані
роботи.

Відзиву на позов відповідач не надав, в
судове засідання до суду першої
інстанції свого представника не
направив.

Як вбачається з матеріалів справи,
02.11.2012 року між позивачем
(Субпідрядником) та відповідачем
(Генпідрядником) укладено Договір
субпідряду № 0005.Д-15894.02 на виконання
робіт (далі - Договір).

Відповідно до п. 2.1 Договору
генпідрядник доручає, а субпідрядник
зобов'язується на свій ризик
відповідно до умов даного договору
виконати роботи з улаштування цегляної
кладки на об'єкті відповідно до
розробленої проектної документації та
розрахунку договірної ціни, що є
Додатком № 1 до даного договору, та
передати їх результати генпідряднику в
установлений даним договором строк.
Генпідрядник зобов'язується надати
субпідряднику будівельний майданчик
(фронт робіт), забезпечити своєчасне
фінансування виконання робіт, прийняти
виконані роботи та оплатити їх на
умовах, визначених в даному договорі.

Вартість, склад та обсяги робіт, що
доручаються до виконання
субпідряднику, визначені договором,
додатками та додатковими договорами до
нього (п. 2.2 Договору).

Згідно з п. 4.1 Договору та Додатку № 1 до
договору, загальна вартість робіт, що
доручені для виконання субпідряднику,
визначається на підставі Додатку № 1 до
даного Договору "Договірна ціна з
локальним кошторисом" і складає 290921,34
грн., крім того ПДВ 20% - 58184,27 грн., що
разом становить 349105,61 грн.

Відповідно до п. 4.2 Договору договірна
ціна визначається на підставі
проектної документації відповідно до
вимог, встановлених ДБН Д 1.1-1-2000, є
приблизною (динамічною), зазначається у
Додатку № 1 до даного договору та
підлягає коригуванню в залежності від
фактично виконаного субпідрядником
обсягу робіт, підтвердженого Довідками
про вартість виконаних підрядних робіт
за типовою формою № КБ-3 та Актами
приймання виконаних підрядних робіт за
типовою формою № КБ-2в.

Додатком № 2 до договору сторони
погодили календарний графік виконання
робіт.

Договір укладено на строк до 2013 року,
але в будь-якому разі до повного
виконання сторонами своїх зобов'язань
за даним договором (п. 21.2 договору).

На виконання умов Договору сторони
підписали та скріпили печатками
підприємств Акти приймання виконаних
будівельних робіт (форми КБ-2в) № 1 за
грудень 2012 року та № 3 за лютий 2013 року і
Довідки про вартість виконаних
будівельних робіт/та витрат (форми КБ-3)
за грудень 2012 року та за лютий 2013 року
на загальну суму 368 062,80 грн.

З банківських виписок по особовому
рахунку позивача (а.с. 48-63) вбачається,
що відповідач частково оплатив
виконані позивачем роботи на загальну
суму 239 895,17 грн., у зв'язку з чим
заборгованість відповідача склала 109
764,49 грн. з урахуванням п. 14.3. Договору.
За стягненням з відповідача залишку
боргу позивач звернувся з позовом до
суду.

Колегія суддів повністю підтримує
позицію суду першої інстанції щодо
задоволення позову, з огляду на
наступне:

Укладений між сторонами Договір за
своєю правовою природою є договором
підряду.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського
кодексу України та ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до умов закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутністю таких умов та вимог
-відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України визначено, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно з п. 13.1 Договору фінансування
передбачених договором робіт
здійснюється за рахунок власних та/або
залучених коштів генпідрядника
відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 14.1 Договору оплата
виконаних робіт здійснюється
генпідрядником на підставі підписаних
сторонами актів приймання-передачі
виконаних робіт, складених за формою №
КБ-2в та довідок про вартість виконаних
робіт складених за формою № КБ-3,
протягом 3 банківських днів від дати їх
підписання в безготівковому порядку
шляхом перерахування на поточний
рахунок субпідрядника коштів,
відповідно до умов даного договору, за
умови отримання генпідрядником оплати
за виконання робіт, які передбачено
даним договором, від замовника.

Згідно з п. 14.3. Договору, генпідрядник
при сплаті авансових платежів та/або
здійсненні розрахунків з
субпідрядником за виконані роботи,
притримує суму в розмірі 5% від суми, що
підлягає оплаті субпідряднику. Сума, що
накопичується у генпідрядника шляхом
при тримання за весь період виконання,
залишається у генпідрядника протягом 12
календарних місяців з моменту
закінчення виконання всіх робіт за
договором та може бути використана
генпідрядником на виправлення
недоліків, виявлених під час цього
строку у випадку виправлення за свій
рахунок недоліків в роботі в період дії
гарантійного строку згідно умов
договору. Зазначена в цьому пункті
договору загальна сума при тримання
або її залишок, у випадку якщо її
частина буде витрачена на виправлення
недоліків, має бути сплачена
генпідрядником субпідряднику після
закінчення 12 календарних місяців від
прийняття генпідрядником всіх робіт,
передбачених договором, додатковими
договорами та додатками до нього.

Матеріалами справи підтверджується, а
відповідачем не заперечується, що
позивачем згідно Договору були
виконані, а відповідачем, в свою чергу,
прийняті підрядні роботи на загальну
суму 368 062,80 грн., також відповідачем
здійснено часткову оплату за виконані
підрядні роботи в сумі 239 895,17 грн.
Докази погашення відповідачем залишку
боргу, що складає 109 764,49 грн. (368062,80 грн. -
5% - 239895,17 грн.) в матеріалах справи
відсутні, у зв'язку з чим суд першої
інстанції правомірно задовольнив
позовні вимоги в цій частині, як такі що
є документально доведеними позивачем
та взагалі не спростовані відповідачем
жодним письмовим доказом та
відсутністю письмового відзиву на
позов, який був витребуваний судом
першої інстанції, але не наданий
відповідачем.

Також, позивач просить стягнути з
відповідача пеню в розмірі 6 686,78 грн. за
період з 04.01.2013 по 04.07.2013.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ГПК України
пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Статтею 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
передбачено, що платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Як вбачається з пункту 17.14 договору за
порушення грошових зобов'язань
(несвоєчасну оплату виконаних робіт,
перерахування авансів, інших платежів
генпідрядник сплачує субпідряднику
неустойку (пеню) в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від простроченої
суми за кожний день прострочення по
день сплати заборгованості в повному
обсязі.

Розрахунок позивача є правильним, а
вимога про стягнення 6686,78 грн. пені - є
обґрунтованою та правомірно
задоволена судом першої інстанції.

Позивачем, також заявлено вимогу про
стягнення з відповідача 1 351,76 грн. - 3%
річних, нарахованих за період з 04.01.2013
по 04.07.2013.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь період прострочення, а
також три відсотки річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Оскільки, вимога позивача є
обґрунтованою, а розрахунок -
правильним, то суд першої інстанції
правомірно стягнув з відповідача на
користь позивача 1 351,76 грн. - 3% річних за
спірний період.

Щодо доводів скаржника, викладених в
апеляційній скарзі то, варто зазначити
наступне:

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 11.12.2013 порушено провадження
по справі №910/23986/13, розгляд справи
призначено на 20.01.2014, а також,
зобов'язано відповідача надати відзив
на позов. Відповідно до повідомлення
про вручення поштового відправлення
відповідач отримав вказану ухвалу суду
17.12.2013.

14.01.2014 представник відповідача
звернувся до суду з клопотанням про
відкладення розгляду справи (а.с.86), а
20.01.2014 звернувся до суду представник
позивача з клопотанням про відкладення
розгляду справи (а.с. 88). В судове
засідання 20.01.2014 представники сторін
не з'явилися, суд першої інстанції
відклав розгляд справи на 03.02.2014 та
зобов'язав сторони виконати вимоги
ухвали суду від 11.12.2013.

Ухвалу Господарського суду міста Києва
від 20.01.2014 відповідно до повідомлення
про вручення поштового відправлення
(а.с. 94) представник відповідача отримав
29.01.2014, а 31.01.2014 відповідач знову
звернувся до суду першої інстанції з
клопотанням про відкладення розгляду
справи (а.с. 95-96), у зв'язку з
перебуванням представника відповідача
- Нещерета Д.Б. (Керівника юридичного
відділу) у службовому відрядженні
відповідно до Наказу №34-в від 30.01.2014 (з
31.01.2014 по 04.02.2014).

Суд першої інстанції не задовольнив
клопотання відповідача та 03.02.2014
прийняв оскаржуване рішення, мотивуючи
тим, що відповідач не надав відзиву на
позов, який був витребуваний судом
Ухвалою про порушення провадження у
справі від 11.12.2013 та у зв'язку з тим, що
відповідно до ст. 28 ГПК України
відповідач не довів на загальних
підставах (ст.ст. 32-34 ГПК України)
неможливість забезпечити участь в
судовому засіданні іншого
представника. Також, суд першої
інстанції зазначив, що нез'явлення
представника відповідача не
перешкоджає розгляду справи по суті за
наявними у справі матеріалами згідно
вимог ст. 75 ГПК України.

Колегія суддів вважає обґрунтованими
доводи суду першої інстанції, які
відповідають правовій позиції, що
викладена в Постановах Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
року № 18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» та від 23.03. 2012 року № 6
«Про судове рішення».

Також, варто зазначити, що відповідно
до п. 21 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 23.03.2012
року № 6 «Про судове рішення» визнано
таким, що втратило чинність,
Роз'яснення президії Вищого
арбітражного суду України від 10.12.96 N
02-5/422 "Про судове рішення" і на яке
необґрунтовано посилається скаржник.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що доводи наведені
скаржником в апеляційній скарзі, є
необґрунтованими та мають формальний
характер, у зв'язку з чим апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.
Рішення місцевого господарського суду
відповідає чинному законодавству,
фактичним обставинам і матеріалам
справи, прийняте з дотриманням норм
процесуального права, тому відсутні
підстави для скасування або зміни
рішення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Компанія з
управління будівельними проектами
"Герц" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 03.02.2014 р. у справі №910/23968/13
залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/23968/13 повернути
до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя
Л.О. Кондес

Судді
Л.М. Ропій

В.І. Рябуха