м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/1733/14 19.03.14

За позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Край»до Державного
підприємства «Санаторний комплекс
«Пуща-Озерна»простягнення 915 000,00 грн.
Суддя Смирнова Ю.М.

Представники сторін:

від позивача Архангельський С.А. -
представник від відповідача Грабчак
В.М. - представник

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляді Господарського суду міста
Києва знаходиться справа №910/1733/14 за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Край» до Державного
підприємства «Санаторний комплекс
«Пуща-Озерна» про стягнення 915 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 06.02.2014 за вказаним позовом
порушено провадження у справі № 910/1733/14
та призначено розгляд справи на 20.02.2014.

20.02.2014 до початку судового засідання
через канцелярію суду від відповідача
надійшла заява про застосування
наслідків спливу строків позовної
давності

Судове засідання, призначене на 20.02.2014,
не відбулось.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 24.02.2014 розгляд справи
призначено на 06.03.2014.

В судовому засіданні 06.03.2014
оголошувалась перерва до 12.03.2014.

12.03.2014 до початку судового засідання
від позивача надійшла заява про зміну
підстав позову, в якій позивач просить
суд стягнути заявлену до стягнення
суму заборгованості, обґрунтовуючи
свої вимоги тими обставинами, що
зобов'язання з оплати товару виникло з
юридичних фактів, зокрема, з
господарських операцій які
зафіксовано наявними в матеріалах
справи видатковими накладними.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 12.03.2014 заяву позивача про
зміну підстав позову прийнято судом до
розгляду.

Позовні вимоги (з урахуванням заяви про
зміну підстав позову) мотивовані тим,
що позивачем на підставі видаткових
накладних в період з 17.02.2009 по 17.11.2011
було здійснено відповідачу поставку
товару (продовольчу продукцію) на
загальну суму 3 905 277,07 грн., однак
відповідач належним чином не виконав
зобов'язання з оплати поставленої
продукції у зв'язку з чим в останнього
утворилась заборгованість у розмірі 915
000,00 грн.

В судовому засіданні 12.03.2014
оголошувалась перерва до 19.03.2014.

В судове засідання, призначене на 19.03.2014
представники сторін з'явились.

Представник позивача позовні вимоги
підтримує.

Відповідач проти позову заперечує та
просить суд застосувати наслідки
спливу строку позовної давності.

В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

В період з 17.09.2009 по 17.02.2011 на підставі
видаткових накладних Товариством з
обмеженою відповідальністю «Край»
(позивачем) здійснювалась поставка
Державному підприємству «Санаторний
комплекс «Пуща-Озерна» (відповідачу)
товарів - продовольчої продукції.

Відповідні видаткові накладні
підписані представниками обох сторін,
скріплені печатками підприємств та
долучені до матеріалів справи в
належним чином засвідчених копіях.

У видаткових накладних вказано
номенклатуру (асортимент) товару,
кількість та ціну.

Здійснення відповідачем поставки
товару та підписання сторонами
відповідних товарно-розпорядчих
документів свідчить про те, що між
сторонами укладено договір поставки
(шляхом оформлення видаткових
накладних), а відтак виникли відносини,
які підпадають під правове регулювання
Глави 54 Цивільного кодексу України,
Глави 30 Господарського кодексу
України.

Як свідчать відповідні видаткові
накладні, в період з 17.09.2009 по 17.02.2011
відповідачу було поставлено товар
(продовольчу продукцію) на загальну
суму 3 905 277,07 грн.

Факт здійснення поставки товару у
визначеній в накладних кількості та
вартості (в тому числі загальна
вартість поставленої продукції за
заявлений період) підтверджується
наявними в матеріалах справи
документами та відповідачем не
заперечується.

Видаткові накладні містять підписи
повноважних представників
відповідача, а будь-яких заперечень
щодо поставленого товару відповідачем
не заявлено.

Відповідно до ч.1 ст. 692 Цивільного
кодексу України покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Згідно з п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ч. 6 ст. 265 Господарського
кодексу України до відносин поставки,
не врегульованих цим кодексом,
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України про договір
купівлі-продажу.

Зі змісту ч. 1 та ч. 2 ст. 692 Цивільного
кодексу України вбачається, що
покупець зобов'язаний оплатити повну
ціну переданого товару після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Тобто, термін виконання зобов'язання,
що випливає з правовідносин
купівлі-продажу (поставки), чітко
встановлений вищезазначеною
спеціальною нормою права - покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього.

Наявність у відповідача зобов'язання
щодо проведення платежів за отриманий
товар випливає безпосередньо зі змісту
частини першої статті 692 ЦК України, а
не ставиться в залежність від
звернення до нього з окремою вимогою в
порядку частини другої статті 530 ЦК
України.

Аналогічні висновки щодо настання
строку виконання грошового
зобов'язання за змістом ст. 692
Цивільного кодексу України містяться в
постанові Вищого господарського суду
України від 28.02.2012 у справі №5002-8/481-2011,
постанові Вищого господарського суду
України від 20.09.2012 № 12/5026/556/2012,
інформаційному листі Вищого
господарського суду України №01-06/928/2012
від 17.07.2012, постанові пленуму Вищого
господарського суду України від 17.12.2013
№ 14 «Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань».

Отже, враховуючи, що видатковими
накладними не було встановлено
конкретних строків, в які мала бути
здійснена оплата товару, з урахуванням
положень ст.ст. 530, 692 Цивільного
кодексу України, зобов'язання
відповідача по оплаті поставленого
позивачем товару мало бути виконано
наступного дня після його прийняття та
підписання відповідних накладних.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу
України передбачено, що зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Однак, як свідчать матеріали справи та
не заперечується відповідачем,
Державним підприємством «Санаторний
комплекс «Пуща-Озерна» свого
зобов'язання з оплати поставленого в
період з 17.09.2009 по 17.02.2011 товару належним
чином виконано не було, а проведено
лише часткову оплату поставленої
продукції - у розмірі 2 990 277,07 грн., що
підтверджується платіжними
дорученнями, копії яких наявні в
матеріалах справи.

Решта вартості поставленого товару
оплачена відповідачем не була, у
зв'язку з чим в останнього перед
позивачем утворилась заборгованість,
розмір якої станом на момент розгляду
справи становить 915 000,00 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідач факт наявності
заборгованості за поставлений в період
з 17.09.2009 по 17.02.2011 товар визнає, однак
вказує на пропуск позивачем строку
позовної давності та просить суд
застосувати наслідки спливу строку
позовної давності.

За змістом ст.ст. 256, 257 Цивільного
кодексу України позовна давність - це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу
України за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання.

Водночас, у відповідності до ст. 264
Цивільного кодексу України перебіг
позовної давності переривається
вчиненням особою дії, що свідчить про
визнання нею свого боргу або іншого
обов'язку. Після переривання перебіг
позовної давності починається заново.
Час, що минув до переривання перебігу
позовної давності, до нового строку не
зараховується.

Як зазначено в постанові пленуму
Вищого господарського суду України від
29.05.2013 № 10 «Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів», до
дій, що свідчать про визнання боргу або
іншого обов'язку, можуть, з урахуванням
конкретних обставин справи, належати:
визнання пред'явленої претензії; зміна
договору, з якої вбачається, що боржник
визнає існування боргу, а так само
прохання боржника про таку зміну
договору; письмове прохання
відстрочити сплату боргу; підписання
уповноваженою на це посадовою особою
боржника разом з кредитором акта
звірки взаєморозрахунків, який
підтверджує наявність заборгованості
в сумі, щодо якої виник спір; письмове
звернення боржника до кредитора щодо
гарантування сплати суми боргу;
часткова сплата боржником або з його
згоди іншою особою основного боргу
та/або сум санкцій.

Факт здійснення відповідачем
часткових проплат за поставлену
продукцію свідчить про визнання ним
заборгованості за поставлений товар.
Зокрема, в справі наявні платіжні
доручення, згідно з якими відповідач
включно по грудень 2011 року здійснював
часткові проплати за поставлений у
спірному періоді товар.

Відтак, з огляду на положення ст. 264
Цивільного кодексу України строк
позовної давності щодо вимог про
стягнення заборгованості за
поставлений в період з 17.09.2009 по 17.02.2011
товар переривався, а перебіг позовної
давності щодо відповідних вимог
почався з грудня 2011 року.

Оскільки позивач звернувся з даним
позовом до суду 05.02.2014, то встановлений
законодавством трирічний строк
позовної давності пропущено позивачем
не було, а тому підстави для
задоволення клопотання відповідача
про застосування наслідків спливу
строку позовної давності відсутні.

Посилання відповідача на те, що
часткові проплати за поставлений товар
здійснювались саме на виконання умов
укладених між сторонами Договорів
поставки № 1 від 29.12.2009, № 2 від 29.12.2009, № 3
від 29.12.2009, № 4 від 29.12.2009, № 5 від 29.12.2009, №
28 від 17.02.2009, № 29 від 17.02.2009, № 30/3050 від
17.02.2009, № 33 від 17.02.2014, № 34 від 17.02.2009, № 39
від 02.03.2009, № 1 від 29.12.2009, № 2 від 29.12.2009, №
3 від 29.12.2009, № 4 від 29.12.2009, № 5 від 29.12.2009
(про що вказано у самих платіжних
дорученнях в графі «призначення
платежу»), а накладними оформлювався
лише факт поставки за наведеними
договорами, судом відхиляються.

У відповідності до умов наведених
договорів постачальник зобов'язався
здійснювати поставку продукції,
асортимент якої погоджено сторонами у
додатках (специфікаціях) до
відповідних договорів.

Однак, з аналізу наявних в матеріалах
справи видаткових накладних (на
підставі яких заявлено до стягнення
суму заборгованості за період з 17.09.2009
по 17.02.2011) та додатків до названих
відповідачем договорів вбачається, що
продукція, поставлена на підставі
спірних накладних, не відповідає
визначеному у специфікаціях до
договорів асортименту товарів.

Така невідповідність поставленого
товару умовам специфікацій до
договорів, відсутність з боку
відповідача будь-яких заперечень щодо
асортименту поставленого товару за
спірний період та проведення ним
часткових оплат в сукупності свідчить
про виникнення між сторонами відносин
поставки не з єдиного договору
(договорів), а оформлених шляхом
підписання відповідних накладних, що
спростовує викладені у відзиві на
позовну заяву доводи відповідача.

Отже, з огляду на те, що матеріалами
справи підтверджується та
відповідачем не спростовано існування
заборгованості за поставлений товар у
розмірі 915 000,00 грн., а також враховуючи
що встановлений законодавством строк
позовної давності для звернення з
відповідним позовом, позивачем
пропущено не було, вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю «Край» про
стягнення з Державного підприємства
«Санаторний комплекс «Пуща-Озерна»
заборгованості у розмірі 915 000,00 грн. є
обґрунтованими та задовольняються
судом в повному обсязі.

У відповідності до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України витрати по сплаті судового
збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства
«Санаторний комплекс «Пуща-Озерна»
(04075, м. Київ, 14-Лінія Пуща-Водиця,
ідентифікаційний код 05907147) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Край» (03057, м. Київ,
вул. Довженка, 18, ідентифікаційний код
30222493) заборгованість у розмірі 915 000
(дев'ятсот п'ятнадцять тисяч) грн. 00 коп.
та судовий збір у розмірі 18 300
(вісімнадцять тисяч триста) грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено: 24.03.2014.

Суддя
Ю.М. Смирнова