ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2014 р.
Справа № 914/513/14

За позовом: Прокурора Сокальського
району в інтересах держави в особі:

позивач-1: Сілецька сільська рада, с.
Сілець, Сокальського району

позивач-2: Державна екологічна
інспекція у Львівській області, м.
Львів

до відповідача: Державного
підприємства "Львіввугілля", м. Сокаль

про стягнення матеріальної шкоди за
забруднення атмосферного повітря в
сумі

11 066,76грн.

Суддя Коссак С.М.

при секретарі Довгополов А.О.

Представники:

Від прокуратури: Лука Г.В. - посвідчення
№ 020328 від 06.09.2013р.;

Від позивача-1: не з`явився;

Від позивача-2: Кохан Н.В. - представник
за довіреністю № 09-6 від 08.01.2014р.;

Від відповідача: не з`явився.

Господарським судом
Львівської області розглядається
справа за позовом Прокурора
Сокальського району в інтересах
держави в особі: Сілецької сільської
ради та Державної екологічної
інспекції у Львівській області до
Державного підприємства "Львіввугілля"
про стягнення матеріальної шкоди за
забруднення атмосферного повітря в
сумі 11 066,76грн.

Ухвалою господарського суду
Львівської області від 17.02.2014р.
прийнято справу до розгляду та
призначено на 03.03.2014р. З підстав
викладених в ухвалі суду від 03.03.2014р.
розгляд справи було відкладено на
17.03.2014р., а 17.03.2014р. на 24.03.2014р.

В судовому засідання представник
прокуратури позовні вимоги підтримує,
з підстав викладених у позовній заяві
та просить їх задоволити.

Позивач-1 через канцелярію суду подав
заяву про розгляд справи без участі
представника Сілецької сільської ради
(вх. 12545/14 від 24.03.2014р.).

В судовому засіданні представник
позивача-2 позовні вимоги підтримує з
підстав, зазначених в позовній заяві та
просить стягнути з відповідача 11 066,76
грн. за шкоду, заподіяну порушенням
законодавства про охорону
навколишнього природного середовища
внаслідок господарської та іншої
діяльності.

Відповідач явки уповноваженого
представника вкотре не забезпечив, про
причини неявки суд не повідомив, відзив
на позов не подав, правом на захист не
скористався.

Справа розглядається відповідно до ст.
75 Господарського процесуального
кодексу України - за наявними у ній
матеріалами.

В судовому засіданні 24.03.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частину
рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
сторін присутніх в судовому засіданні,
повно, всебічно і об'єктивно з'ясувавши
обставини в їх сукупності, дослідивши
наявні в матеріалах справи докази
судом встановлено таке.

Державною екологічною інспекцію у
Львівській області проведено планову
перевірку дотримання вимог
природоохоронного законодавства в
галузі охорони атмосферного повітря,
водних і земельних ресурсів щодо
породження з відходами та небезпечними
хімічними речовинами на ДП
«Львіввугілля» (відповідач). Початок
перевірки 20.11.2012 року, завершення
перевірки 10.12.2012 року. За результатами
проведеної перевірки складено акт
№1818/04/1752.

Згідно Акту № 1818/04/1752 відділом
інструментально-лабораторного
контролю Держекоінспекції у
Львівській області відповідно до акту
відбору проб №51 від 22.11.2012 року
проведено вимірювання вмісту
забруднюючих речовин (ЗР) в
організованих викидах джерел викиду,
що знаходяться на території ВП «Шахта
Зарічна», а саме: виробнича
котельня(джерело 101); кузня-дільниця -
механічний цех (джерело 102); пост
електро та газозварювання (джерело 103);
вентилятор головного провітрювання
шахти (джерело 104); склад вугілля
(джерело 105); техкомплекс (джерело 106);
відвал пустої породи (джерело 107);
столярний цех (джерело 108).

Акт підписаний директором ВП «Шахта
«Зарічна», отриманий та підписаний
генеральним директором ДП
«Львіввугілля».

За результатами досліджень виявлено
перевищення забруднюючих речовин за
такими показниками: азоту оксиди (сума
в перерахунку на NO2) - виявлено
перевищення норм дозволу на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами
№-6 в 3,5 разиів; вуглецю оксид -
виявлено перевищення норм дозволу на
викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря стаціонарними
джерелами №-6 в 12,4 разів; пил
(речовини у вигляді суспендованих
твердих частинок) - виявлено
перевищення норм дозволу на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами
№-6 в 11, 2 разів; сірки діоксин -
виявлено перевищення норм дозволу на
викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря стаціонарними
джерелами №-6 в 8,1 разів.

На момент розгляду справи доказів
оскарження чи скасування акту чи
вчинення будь-яких інших дій сторонами
не надано.

За результатами перевірки на підставі
Методики розрахунку розмірів
відшкодування збитків, які заподіяні
державі в результаті наднормативних
викидів забруднюючих речовин в
атмосферне повітря, затвердженої
наказом Міністерства охорони
навколишнього природнього середовища
України від 10.12.2008 року №639,
зареєстрованого Міністерством юстиції
України 21.01.2009 року за №48/16064 здійснено
розрахунок розмірів відшкодування
збитків, які заподіяні державі в
результаті наднормативних викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря ВП «Шахта «Зарічна» ДП
м»Львіввугілля» у розмірі 11 066, 76 грн.

З метою належного врегулювання спору
позивачем було направлено відповідачу
претензію №795 від 29.01.13 року про
відшкодування збитків, заподіяних
державі порушенням вимог
природоохоронного законодавства, що
залишена останнім без відповіді та
належного реагування.

У зв»язку з тим, що ДП «Львіввугілля» не
відшкодувало збитки, заподіяні державі
порушенням вимог природоохоронного
законодавств, прокуратурою
Сокальського району Львівської
області винесено постанову про
проведення перевірки у порядку нагляду
за додержанням і застосуванням законів
від 24 січня 2014 року.

На момент розгляду справи в суді
доказів сплати заборгованості
сторонами не надано.

При прийнятті рішення суд виходив з
наступного.

Відповідно до ст. 121 Конституції
України на органи прокуратури
покладено представництво інтересів
держави в суді, у випадках передбачених
законом.

Згідно з ст. 36-1 Закону України «Про
прокуратуру», рішення Конституційного
Суду України від 08.04.1999р. у справі № 1-1/99
представництво прокуратурою інтересів
громадянина або держави в суді полягає
у здійсненні прокурорами від імені
держави процесуальних та інших дій,
спрямованих на захист у суді інтересів
громадянина або держави у випадках,
передбачених законом. Підставою
представництва в суді інтересів
держави є наявність порушень або
загрози порушень інтересів держави.
Прокурор, який звертається до суду в
інтересах держави, в позовній заяві
самостійно визначає, в чому полягає
порушення інтересів держави
обґрунтовує необхідність її захисту.

Заявлений прокурором Сокальського
району Львівської області в інтересах
держави в особі Сілецької сільської
ради та Державної екологічної
інспекції у Львівській області позов,
відповідає вимогам Закону України
«Про прокуратуру» і підлягає до
розгляду по суті.

Відносини, які виникли між
сторонами, регулюються нормами
Цивільного кодексу України та
спеціальними нормативно-правовими
актами у сфері охорони навколишнього
природного середовища.

У відповідності до приписів статей 68, 69
Закону України "Про охорону
навколишнього природного середовища"
порушення законодавства України про
охорону навколишнього природного
середовища тягне за собою встановлену
цим Законом та іншим законодавством
України дисциплінарну,
адміністративну, цивільну і
кримінальну відповідальність.
Підприємства, установи, організації та
громадяни зобов'язані відшкодовувати
шкоду, заподіяну ними внаслідок
порушення законодавства про охорону
навколишнього природного середовища, в
порядку та розмірах, встановлених
законодавством України. Застосування
заходів дисциплінарної,
адміністративної або кримінальної
відповідальності не звільняє винних
від компенсації шкоди, заподіяної
забрудненням навколишнього природного
середовища та погіршенням якості
природних ресурсів. Шкода, заподіяна
внаслідок порушення законодавства про
охорону навколишнього природного
середовища, підлягає компенсації в
повному обсязі.

Відшкодування шкоди, заподіяної
порушенням природоохоронного
законодавства, за своєю правовою
природою є відшкодування
позадоговірної шкоди, тобто деліктною
відповідальністю.

В деліктних правовідносинах саме на
позивача покладається обов'язок
довести наявність шкоди,
протиправність (незаконність)
поведінки заподіювача шкоди та
причинний зв'язок такої поведінки із
заподіяною шкодою, в свою чергу,
відповідач повинен довести, що в його
діях (діях його працівників) відсутня
вина у заподіянні шкоди.

Згідно ст.11 Закону України "Про охорону
атмосферного повітря" викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами
можуть здійснюватися на підставі
дозволу, виданого суб'єкту
господарювання.

Щодо визначення розміру збитків,
заподіяних відповідачем державі
внаслідок наднормативних викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря слід керуватися Методикою
розрахунку розмірів відшкодування
збитків, які заподіяні державі в
результаті наднормативних викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря, затвердженою наказом
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України від
10.12.2008 р. № 639 ( надалі - Методика № 639).

Відповідно до статті 34 "Про охорону
атмосферного повітря" шкода, завдана
порушенням законодавства про охорону
атмосферного повітря, підлягає
відшкодуванню у порядку та розмірах,
встановлених законом. При цьому закон,
який визначав би порядок та розмір
відшкодування шкоди за порушення
законодавства про охорону
атмосферного повітря, відсутній.

Згідно з приписами частини першої
статті 8 ЦК України, у разі якщо
цивільні відносини не врегульовані цим
Кодексом, іншими актами цивільного
законодавства або договором, вони
регулюються тими правовими нормами
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, що регулюють подібні за
змістом цивільні відносини (аналогія
закону).

Враховуючи невизначеність законом
порядку та розмірів відшкодування
шкоди, завданої порушенням
законодавства про охорону
атмосферного повітря, до таких
правовідносин слід застосовувати за
аналогією закону положення частини
четвертої статті 68 "Про охорону
навколишнього природного середовища",
що регулюють подібні за змістом
цивільні відносини.

У статті 2 Закону України "Про охорону
атмосферного повітря" передбачено, що
відносини в галузі охорони
атмосферного повітря регулюються цим
Законом, Законом України "Про охорону
навколишнього природного середовища"
та іншими нормативно-правовими актами.

Зокрема, частиною четвертою статті 68
Закону України "Про охорону
навколишнього природного середовища"
передбачено, що підприємства, установи,
організації та громадяни зобов'язані
відшкодовувати шкоду, заподіяну ними
внаслідок порушення законодавства про
охорону навколишнього природного
середовища, в порядку та розмірах,
встановлених законодавством України.

Отже, Закон України "Про охорону
навколишнього природного середовища"
дозволяє врегулювання законодавством
України, зокрема й підзаконними
нормативними актами, порядку та
розміру відшкодування шкоди,
заподіяної внаслідок порушення
законодавства про охорону
навколишнього природного середовища (в
тому числі внаслідок порушення
законодавства про охорону
атмосферного повітря), а тому
обгрунтованим є застосування згаданої
Методики до таких правовідносин
(постанова Вищого господарського суду
України від 14.03.2012 № 12/13/2257 (п.5
оглядового листа Вищого
господарського суду Украни від 14.01.2014
року №01-06/20/2014).

У відповідності до п. 2.1.1. Методики
№ 639 наднормативними викидами
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря вважаються, зокрема викиди
забруднюючих речовин, які перевищують
затверджені граничнодопустимі викиди,
установлені дозволом на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами.

Факт наднормативного викиду
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря встановлюється державними
інспекторами при проведенні перевірки
суб'єктів господарювання
інструментально-лабораторними
методами контролю та розрахунковими
методами (пункт 2.2 Методики № 639).

З врахуванням проведеної перевірки
дотримання вимог природоохоронного
законодавства, складеного на його
підставі акту та здійсненого
розрахунку відповідно до методики №639
суд приходить до висновку, що вимога
позивача є обґрунтованою і такою, що
підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.1166 Цивільного
кодексу України особа, яка завдала
шкоду, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоду завдано не з її вини.

Таким чином вимога позивача є
обґрунтованою, підтвердженою
матеріалами справи та такою, що
підлягає задоволенню.

Статтею 42 Закону України «Про охорону
навколишнього природного середовища»
передбачено зокрема, що в Україні
фінансування заходів щодо охорони
навколишнього природного середовища
здійснюється за рахунок Державного
бюджету України, республіканського
бюджету Автономної Республіки Крим та
місцевих бюджетів.

Відповідно до статті 47 вказаного
закону для фінансування заходів щодо
охорони навколишнього природного
середовища утворюються Державний,
республіканський Автономної
Республіки Крим та місцеві фонди
охорони навколишнього природного
середовища, які утворюються за рахунок,
зокрема, частини грошових стягнень за
шкоду, заподіяну порушенням
законодавства про охорону
навколишнього природного середовища в
результаті господарської та іншої
діяльності, згідно з чинним
законодавством (ч.2 ст.47 вказаного
закону). Державний фонд охорони
навколишнього природного середовища
утворюється за рахунок, зокрема,
частини грошових стягнень за шкоду,
заподіяну порушенням законодавства
про охорону навколишнього природного
середовища в результаті господарської
та іншої діяльності, згідно з чинним
законодавством (ч.4 ст.47 вказаного
закону).

Кошти місцевих, республіканського
Автономної Республіки Крим і
Державного фондів охорони
навколишнього природного середовища
можуть використовуватись тільки для
цільового фінансування
природоохоронних та
ресурсозберігаючих заходів, в тому
числі наукових досліджень з цих питань,
ведення державного кадастру територій
та об'єктів природно-заповідного фонду,
а також заходів для зниження впливу
забруднення навколишнього природного
середовища на здоров'я населення (ч.6
ст.47 вказаного закону).

В статті 11 Закону України «Про
Державний бюджет на 2014 рік»
установлено, що джерелами формування
спеціального фонду Державного бюджету
України на 2014 рік у частині доходів є,
зокрема, надходження, визначені
частиною третьою статті 29 Бюджетного
кодексу України.

Наказом Міністерства фінансів України
від 29.01.2013 року № 43, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 19 лютого
2013 року за 291/22823 затверджено Порядок
казначейського обслуговування доходів
та інших надходжень державного
бюджету. Главою 4 Наказу №291/22823
передбачено, що платежі, які відповідно
до Бюджетного кодексу України та
закону про Державний бюджет України є
джерелами формування спеціального
фонду державного бюджету в частині
надходжень, крім власних надходжень
бюджетних установ, зараховуються на
відповідні рахунки, відкриті в
Казначействі України та Головних
управліннях Казначейства відповідно
до законодавства на ім'я органу
Казначейства в розрізі територій та
кодів бюджетної класифікації. Для
щоденного акумулювання коштів
спеціального фонду державного бюджету
в Головних управліннях Казначейства
відкриваються аналітичні рахунки
окремо за кожним видом надходжень. Для
акумулювання коштів спеціального
фонду державного бюджету в
Казначействі України відкриваються
відповідні рахунки, а саме:рахунки в
розрізі територій за кожним видом
надходжень для зарахування коштів, що
перераховуються з обласного рівня на
центральний; рахунки для акумулювання
коштів спеціального фонду державного
бюджету в розрізі видів надходжень.

Розподіл грошових коштів від стягнення
за шкоду, заподіяну порушенням
законодавства про охорону
навколишнього природного середовища
внаслідок господарської та іншої
діяльності, повинен здійснюватись з
урахуванням приписів статті 47 Закону
України "Про охорону навколишнього
природного середовища" та вимог пункту
7 частини 3 статті 29, пункту 7 частини 2
статті 69 Бюджетного кодексу України,
які визначають, що джерелами
формування спеціального фонду
Державного бюджету України в частині
доходів є 30 відсотків грошових
стягнень за шкоду, заподіяну
порушенням законодавства про охорону
навколишнього природного середовища
внаслідок господарської та іншої
діяльності, а до надходжень
спеціального фонду місцевих бюджетів
належать 70 відсотків грошових стягнень
за шкоду, заподіяну порушенням
законодавства про охорону
навколишнього природного середовища
внаслідок господарської та іншої
діяльності, в тому числі: до сільських,
селищних, міських бюджетів - 50
відсотків, обласних бюджетів - 20.

(з врахуванням правової позиції,
зазначеної у постанові Вищого
господарського суду України у справі
№917/1202/13).

Враховуючи наведені положення
законодавства, завдана шкода
навколишньому природному середовищу у
сумі 11 066,76 грн. підлягає зарахуванню на
аналітичні рахунки, відкриті за
балансовим рахунком 3311 в головному
управлінні Державного казначейства у
Львівській області, а саме: до
спеціального фонду Державного бюджету
України 30% стягнутої суми в розмірі 3
320,03 грн.; до спеціального фонду
обласного бюджету Львівської області
20% стягнутої суми в розмірі 2 213,35 грн.; до
спеціального фонду місцевого бюджету
с.Сілець Сокальського району
Львівської області 50% стягнутої суми в
розмірі 5 533,38 грн.

Відповідно до статей 33, 38
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
Сторона або прокурор у разі
неможливості самостійно надати докази
вправі подати клопотання про
витребування господарським судом
доказів.

Зазначені вище норми процесуального
закону спрямовані на реалізацію статті
43 Господарського процесуального
кодексу України. Згідно з положеннями
цієї статті судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Відповідно до ч.3 ст.49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір, від сплати якого позивач
у встановленому порядку звільнений,
стягується з відповідача в доход
бюджету пропорційно розміру
задоволених вимог, якщо відповідач не
звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до п. 2 ч.2 ст. 4 Закону України
«Про судовий збір» за подання до
господарського суду позовної заяви
майнового характеру справляється 2
відсотки ціни позову, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат.

Оскільки прокуратура Західного
регіону України з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері
звільнена від сплати судових витрат та
враховуючи те, що спір виник з вини
відповідача, судові витрати в розмірі 1
827,00 грн. стягуються з відповідача в
дохід Державного бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись:
ст. 121 Конституції України, ст. 36-1 Закону
України «Про прокуратуру», ст. 4 Закону
України «Про судовий збір», ст.ст.47, 68, 69
Закону України «Про охорону
навколишнього природного середовища»,
ст..ст. 2, 34 Закону України "Про охорону
атмосферного повітря", ст.ст. 16, 1166
Цивільного кодексу України, та ст.ст. 2,
33, 38, 43, 49, 69, 82, 83, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з ДП «Львіввугілля» (80000,
Львівська область, м.Сокаль, вул.
Б.Хмельницького, 26, ідентифікаційний
код юридичної особи 32323256) на користь
Державного бюджету України та місцевих
бюджетів кошти в розмірі 11 066,76 грн. за
шкоду, заподіяну порушенням
законодавства про охорону
навколишнього природного середовища
внаслідок господарської та іншої
діяльності, зарахувавши кошти на
аналітичний рахунок, відкритий в
головному управлінні Державного
казначейства України у Львівській
області за балансовим рахунком 3311
"Кошти, які підлягають розподілу між
Державним і місцевими бюджетами" Плану
рахунків в розрізі кодів класифікації
доходів бюджету та територій», а саме:
до спеціального фонду Державного
бюджету України 30% стягнутої суми в
розмірі 3 320,03 грн.; до спеціального
фонду обласного бюджету Львівської
області 20% стягнутої суми в розмірі 2
213,35 грн.; до спеціального фонду
місцевого бюджету с. Сілець 50%
стягнутої суми в розмірі 5 533,38 грн.

3. Стягнути з ДП «Львіввугілля» ( 80000,
Львівська область, м.Сокаль, вул.
Б.Хмельницького, 26, ідентифікаційний
код юридичної особи 32323256) в дохід
Державного бюджету України (отримувач
коштів: ГУ ДКСУ у Личаківському районі
м.Львова; Код отримувача (код за ЄДРПОУ):
38007620; Банк отримувача: ГУ ДКСУ у
Львівській області; Код банку
отримувача (МФО): 825014; Рахунок
отримувача: 3006; Код класифікації
доходів бюджету: 22030001; Код ЄДРПОУ суду:
03499974) 1 827,00 грн. судового збору.

4. Накази видати відповідно до ст. 116 ГПК
України.

Рішення набирає законної сили
відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України, може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені статтями
91-93 Господарського процесуального
кодексу України.

Повний текст рішення складено
27.03.2014р.

Суддя
Коссак С.М.