ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2014 р.
Справа № 914/4163/13

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії:

Головуючого судді
Марка Р.І.

суддів
Костів Т.С.

Малех І.Б.

при секретарі судового засідання
Томкевич Н.М.

за участю представників

від позивача - Чир І.С. (представник,
довіреність №18 від 26.11.2013р.);

від відповідача - не з'явились,

розглянувши матеріали апеляційної
скарги приватного підприємства
"Гал-Всесвіт", вих. №16/12/13 від 16.12.13р. (вх.
№ 05-05/2858/13 від 19.12.2013р.)

на рішення господарського суду
Львівської області від 05.12.2013р.

у справі № 914/4163/13, суддя Ділай У.І.

за позовом: публічного акціонерного
товариства "Львівське автотранспортне
підприємство - 14630", м. Львів

до відповідача: приватного
підприємства "Гал - Всесвіт", м. Львів

про стягнення 177 082, 02 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду
Львівської області від 05.12.2013р. у справі
№914/4163/13 (суддя Ділай У.І.) позовні
вимоги публічного акціонерного
товариства "Львівське автотранспортне
підприємство - 14630" задоволено повністю.
Присуджено до стягнення з приватного
підприємства "Гал - Всесвіт" на користь
публічного акціонерного товариства
"Львівське автотранспортне
підприємство - 14630" 173 949,38 грн. боргу, 2
545,27 грн. пені, 587,37 грн. 3 % річних, всього -
177 082,02 грн., та 3 541,64 грн. судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
місцевого господарського суду в
частині стягнення пені та 3% річних,
приватне підприємство "Гал - Всесвіт"
звернулось до Львівського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення господарського суду
Львівської області від 05.12.2013р. у справі
№914/4163/13 в частині стягнення з нього на
користь позивача пені та 3% річних
скасувати з підстав порушення судом
першої інстанції норми матеріального
та процесуального права, неповного
з'ясування обставини справи,
невідповідності висновків суду
обставинам справи.

Публічне акціонерне товариство
"Львівське автотранспортне
підприємство - 14630" у своєму відзиві на
апеляційну скаргу, №47 від 27.01.2014р.,
просило відмовити у задоволенні
апеляційної скарги з підстав її
необґрунтованості.

Згідно автоматичного розподілу справ
КП "Документообіг господарських судів",
19.12.2013р. справу за № 914/4163/13 розподілено
до розгляду судді - доповідачу Марку
Р.І.

Розпорядженням голови суду від 20.12.2013р.
у склад колегії для розгляду справи
№914/4163/13 введено суддів Бойко С.М. та
Бонк Т.Б.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 20.12.2013р.
апеляційну скаргу приватного
підприємства "Гал-Всесвіт" прийнято до
провадження та призначено до розгляду
в судовому засіданні на 27.01.2014р.

Розпорядженням в.о. голови суду від
27.01.2014р. в склад судової колегії внесено
зміни, замість судді Бонк Т.Б. введено
суддю Желіка М.Б. з підстав, зазначених
у розпорядженні.

Відповідно до п. 9-1 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
17.05.2011 р. № 7 "Про деякі питання практики
застосування розділу XII Господарського
процесуального кодексу України", у разі
зміни складу суду апеляційної
інстанції розгляд ним справи
починається заново, а отже, спочатку
починається й перебіг строку розгляду
апеляційної скарги, що визначений
статтею 102 ГПК України.

Ухвалами Львівського апеляційного
господарського суду від 27.01.2014р., від
12.02.2014р. та від 12.03.2014р. розгляд
апеляційної скарги приватного
підприємства "Гал-Всесвіт" відкладався
на 12.02.2014р., на 12.03.2014р. та на 25.03.2014р.,
відповідно, з підстав, зазначених у
вказаних ухвалах.

Розпорядженням голови суду від 25.03.2014р.
в склад судової колегії внесено зміни,
замість суддів Бойко С.М. та Желіка М.Б.
введено суддів Костів Т.С. та Малех І.Б.
з підстав, зазначених у розпорядженні.

В судове засідання 25.03.2014р. прибула
представник позивача.

Відповідач участі свого
уповноваженого представника в
судовому засіданні повторно не
забезпечив, хоча належним чином був
повідомлений про час та місце розгляду
апеляційної скарги, причин неявки суду
не повідомив.

Зважаючи на те, що відповідача належним
чином було повідомлено про час та місце
розгляду апеляційної скарги, клопотань
про відкладення розгляду апеляційної
скарги до суду не поступало, а в
матеріалах справи достатньо доказів
для розгляду справи по суті та
прийняття законного рішення, судова
колегія дійшла висновку про можливість
розгляду апеляційної скарги за
відсутності представника відповідача.

Представник позивача в судовому
засіданні 25.03.2014р. просила рішення
господарського суду Львівської
області від 05.12.2013р. залишити без змін, а
апеляційну скаргу приватного
підприємства "Гал-Всесвіт" - без
задоволення з підстав законності та
обґрунтованості оскаржуваного
судового акту.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши юридичну оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення
місцевим господарським судом,
дослідивши правильність застосування
судом першої інстанції при винесенні
оскаржуваного судового рішення норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вирішила, що у
задоволенні вимог апеляційної скарги
слід відмовити, оскаржуване рішення
місцевого господарського суду
залишити без змін, з огляду на наступне.

Як встановлено місцевим господарським
судом і це вбачається з матеріалів
справи, 01.01.2008р. між публічним
акціонерним товариством "Львівське
автотранспортне підприємство - 14630"
(позивач у справі) та приватним
підприємством "Гал - Всесвіт"
(відповідач у справі) було укладено
договір 02/СК-03 про станційно-касове
обслуговування (далі - договір), на
виконання умов якого позивач надавав
відповідачу технічно справні автобуси
для перевезення пасажирів на
міжнародних маршрутах Львів - Томашів,
Львів -Люблін та Київ - Вроцлав,
обладнані та екіпіровані згідно з
діючими вимогами, правилами дорожнього
руху, в належному санітарному стані.

Відповідно до п.п. 7.1.-7.3. договору при
реалізації квитків на автобусні
маршрути, сума виручки за перевезення
пасажирів розподіляється у
співвідношенні: ПП "Гал-Всесвіт" - 15 %
(комісійна винагорода), ПАТ "Львівське
автотранспортне підприємство - 14630" - 85 %;
сума від реалізації багажних квитків
розподіляється у співвідношенні: ПП
"Гал-Всесвіт" - 50 % (комісійна
винагорода), ПАТ "Львівське
автотранспортне підприємство - 14630" - 50 %;
при реалізації квитків на автобусні
маршрути, сума отриманих коштів від
обов'язкового страхування пасажирів
через каси автостанції розподіляється
у співвідношенні: ПП "Гал-Всесвіт" - 15 %
(комісійна винагорода), ПАТ "Львівське
автотранспортне підприємство - 14630" - 85 %;

Згідно з п. 7.4. договору відповідач
зобов'язався проводити розрахунки з
позивачем один раз в 7 банківських
днів, а кінцевий розрахунок - не пізніше
10 числа кожного місяця, який слідує за
звітним.

Як зазначається у позовній заяві,
згідно відомостей ф. 20-АСС за квитки на
маршрути позивача, реалізовані
протягом серпня, вересня 2013 р.
відповідач повинен був повернути
позивачу 173 949,38 грн. (виручка від
продажу квитків за мінусом комісійної
винагороди).

Проте, відповідач умов п.п.7.1.-7.4.
договору належним чином не виконав, що
і слугувало підставою для звернення
публічного акціонерного товариства
"Львівське автотранспортне
підприємство - 14630" до господарського
суду Львівської області з позовом про
стягнення з приватного підприємства
"Гал - Всесвіт" 173 949,38 грн. боргу, а також 2
545,27 грн. пені та 587,37 грн. 3 % річних,
нарахованих на суму боргу.

Проаналізувавши всі обставини та
матеріали справи місцевий
господарський суд дійшов до висновку
про підставність та обґрунтованість
позовних вимог.

Колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду
погоджується з такими висновками
місцевого господарського суду, з
огляду на наступне.

В силу вимог ст. 11, 626 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України), ст.
174 Господарського кодексу України (далі
- ГК України) договір є підставою
виникнення господарських зобов'язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматись від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку, а згідно ст.526 ЦК України,
ст.193 ГК України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору, актів
цивільного законодавства, а при
відсутності таких вказівок -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Відповідно до ст.599 ЦК
України, ст.202 ГК України зобов'язання
припиняється його виконанням,
проведеним належним чином.

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до умов Розділу 7 договору
відповідач за реалізовані квитки на
маршрути позивача зобов'язаний був
повертати позивачу частину виручки, а
саме: від виручки за реалізацію квитків
на автобусні маршрути - 85 %; від виручки
за реалізацію багажних квитків - 50 %; від
суми коштів, отриманих за обов'язкове
страхування пасажирів через каси
автостанції при реалізації квитків на
автобусні маршрути - 85 % (п.п. 7.1.-7.3.
договору).

Проте, як як вбачається з матеріалів
справи та не заперечується сторонами,
відповідач порушив взяті на себе
договірні зобов'язання в частині
повернення позивачу частини виручки
від продажу квитків на маршрути
позивача протягом серпня, вересня 2013р.,
в результаті чого заборгував перед
позивачем 173 949,38 грн.

Відповідач, у встановленому законом
порядку, не подав належних та
допустимих доказів, які б свідчили про
відсутність у нього заборгованості
перед позивачем за договором 02/СК-03 від
01.01.2008р. про станційно-касове
обслуговування, не долучив платіжних
доручень про її погашення ні під час
розгляду спору місцевим господарським
судом, ні під час перегляду рішення
суду в апеляційному порядку.

Разом з тим, відповідно до ст. 530 ЦК
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Частиною 1 ст. 612
ЦК України встановлено, що боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Розрахунки з позивачем відповідач
зобов'язаний був проводити один раз в 7
банківських днів, а кінцевий
розрахунок - не пізніше 10 числа кожного
місяця, який слідує за звітним (п. 7.4.
договору).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Окрім того, відповідно до вимог ст.230 ГК
України у разі невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити штрафні
санкції ( неустойку, пеню, штраф).

Статтею 549 ЦК України визначено, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ч.3
ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів, за
прострочку платежу, пеню у розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Пунктом 7.6. договору передбачено, що за
кожен день несвоєчасної сплати
платежів, передбачених п. 7.4. договору
сторони несуть взаємну матеріальну
відповідальність у вигляді пені, яка
дорівнює 0,5 % від суми платежу.

Як вбачається з долученого до позовної
заяви розрахунку штрафних санкцій,
позивач здійснив нарахування пені за
несвоєчасне виконання відповідачем
грошового зобов'язання у відповідності
до вимог ст. 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань".

З огляду на наведене, провівши
перерахунок належних до стягнення з
відповідача на користь позивача сум
основного боргу, 3% річних та пені,
колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду
дійшла до висновку, що вимоги
публічного акціонерного товариства
"Львівське автотранспортне
підприємство - 14630" про стягнення з
приватного підприємства "Гал - Всесвіт"
173 949,38 грн. боргу за договором 02/СК-03 від
01.01.2008р. про станційно-касове
обслуговування, 2 545,27 грн. пені та 587,37
грн. 3 % річних, підтверджується
наявними в матеріалах справи доказами,
відповідачем не спростована, є
обґрунтована та підставно задоволена
місцевим господарським судом.

Статтею 129 Конституції України
встановлено, що основними засадами
судочинства є змагальність сторін та
свобода в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Згідно із ст. 4-3
Господарського процесуального кодексу
України судочинство у господарських
судах здійснюється на засадах
змагальності. Сторони та інші особи,
які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Відповідно до ст. 33 вказаного Кодексу
кожна сторона повинна довести ті
обставини справи, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
та заперечень.

Скаржник не надав доказів на
спростування висновків місцевого
господарського суду, викладених у
рішенні господарського суду
Львівської області від 05.12.2013р. у даній
справі.

З огляду на все викладене вище, колегія
суддів Львівського апеляційного
господарського суду вважає, що рішення
господарського суду Львівської
області від 05.12.2013 року відповідає
матеріалам справи, ґрунтується на
вимогах чинного законодавства і
підстав для його скасування немає, а
зазначені в апеляційній скарзі доводи
скаржника не відповідають матеріалам
справи, документально не обґрунтовані,
а тому не визнаються такими, що можуть
бути підставою згідно ст. 104 ГПК України
для скасування чи зміни оскаржуваного
рішення.

Судовий збір за перегляд рішення
господарського суду Львівської
області від 05.12.2013 року в апеляційному
порядку покласти на скаржника в
порядку, передбаченому ст. 49 ГПК
України.

Враховуючи вищенаведене та керуючись
ст. ст. 33,43, 99, 101, 103, 105 ГПК України,
Львівський апеляційний господарський
суд ,

П О С Т А Н О В И В :

1. Рішення господарського суду
Львівської області від 05.12.2013р. у справі
№914/4163/13 залишити без змін, апеляційну
скаргу приватного підприємства
"Гал-Всесвіт" - без задоволення.

2. Витрати по сплаті судового збору за
перегляд рішення в апеляційному
порядку покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Повна постанова складена 27 березня
2014р.

Головуючий-суддя
Марко Р.І.

Суддя
Костів Т.С.

Суддя
Малех І.Б.