донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

02.04.2014 справа №905/6982/13

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів:Зубченко І.В.,
Попкова Д.О., Татенко В.М.за участю
представників від позивача:не
з'явився;від відповідача:ОСОБА_4-
особисто; ОСОБА_5, довіреність № 135718
від 29.03.12; розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Хілті (Україна) ЛТД",
м.Київна рішення господарського суду
Донецької областівід21.01.2014р.(повний
текст підписано 27.01.2014 р.)по
справі№905/6982/13 (суддя Риженко Т.М.,
Несторенко Ю.С., Довголюк В.О.)за
позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Хілті (Україна) ЛТД",
м.КиївдоФізичної особи-підприємця
ОСОБА_4, м.Донецькпростягнення 143 504,76
грн., пені у розмірі 7 466, 38 грн., 3%
річних у сумі 1 795, 95 грн., штраф у
розмірі 7 175,24 грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Хілті (Україна) ЛТД",
м.Київ, позивач, звернувся до
господарського суду Донецької області
з позовною заявою, до відповідача,
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4,
м. Донецьк, про стягнення 143 504,76 грн.,
пені у розмірі 7 466, 38 грн., 3% річних у
сумі 1 795, 95 грн., штраф у розмірі 7
175,24 грн.

Рішенням господарського суду
Донецької області від 21.01.2014р. (повний
текст рішення підписано 27.01.14 р.) у
справі №905/6982/13 у задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що факт
виникнення підстав для стягнення
заборгованості у суми 143 504,76 грн.
позивачем не доведений, оскільки товар,
який позивач поставив відповідачу на
виконання договору поставки та
сервісного обслуговування №1161-рвп від
07.08.2012 року був повернутий. Інших
доказів передачі товару Відповідачу
Позивач не надав, таким чином,
документи, що представлені Позивачем в
якості доказів по справі за
вищезазначеними видатковими
накладними на суму 289 854,92грн. в якості
доказів по справі не мають доказової
сили, оскільки спростовані матеріалами
справи, а саме видатковою повернення
постачальнику №1 від 17.07.2013р.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, позивач звернувся до
Донецького апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить суд скасувати
рішення господарського суду Донецької
області від 21.01.2014р. у справі №905/6982/13 та
прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги
обґрунтовані тим , що судом першої
інстанції прийнято рішення неповним
з'ясуванням обставин справи, що мають
значення для справи; порушенням та
неправильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права.

Порушенням норм процесуального права
скаржник вважає неналежне
повідомлення позивача про розгляд
справи, порушення строків розгляду
справи судом першої інстанції.

В обґрунтування своїх доводів щодо
неповного з'ясування обставин справи
що мають значення для справи, скаржник
посилається на договір про
реструктуризацію боргу, який є
додатковим доказом по справі, та як
стверджує позивач, не був наданий до
суду першої інстанції у зв'язку з
неналежним повідомленням. Крім цього,
апелянт стверджує, що відповідачем
було повернуто товар на гарантійний
ремонт позивачу, та після гарантійного
ремонту, товар був повернутий
відповідачу.

Розпорядженням В.о. голови Донецького
апеляційного господарського суду від
17.02.2014р. сформовано колегію суддів у
наступному складі: Зубченко І.В.
(головуючий), Татенко В.М., Попков Д.О.

Ухвалою Донецького апеляційного
господарського суду від 17.02.2014р.
прийнято апеляційну скаргу до
провадження у справі №905/7327/13,
призначено розгляд скарги на 19.03.2014 р.

Розпорядженням В.о. голови Донецького
апеляційного господарського суду від
19.03.2014р. було змінено колегію суддів,
сформувавши її у наступному складі:
Зубченко І.В. (головуючий), Татенко В.М.,
Марченко О.А.

Ухвалою Донецького апеляційного
господарського суду від 19.03.2014 року, з
метою повного та всебічного
дослідження обставин справи, розгляд
справи відкладався на 02.04.2014 р.,
зобов'язано позивача надати до дати
розгляду справи до Донецького
апеляційного господарського суду
документальне підтвердження того що
товар було повернуто відповідачу та
письмові пояснення стосовно позиції
відповідача щодо не підписання
договору №09-08/13/14 від 09.08.2013 року про
реструктуризацію боргу; відповідача до
дати розгляду справи зобов'язано
надати мотивований відзив на
апеляційну скаргу із доказами його
надсилання скаржнику.

02.04.2014 року на виконання вищезазначеної
ухвали від позивача на адресу
Донецького апеляційного
господарського суду надійшли
витребувані документи з письмовими
поясненнями.

Представник відповідача та відповідач
особисто у судовому засіданні 02.04.2014 р.
пояснили, що рішення господарського
суду вважають законним та

обґрунтованим, тому просили апеляційну
скаргу залишити без задоволення,
рішення господарського суду без змін.
Крім того, вдіповідач пояснив, що товар
був повернутий, як неякісний, та не був
назад отриманий від позивача, докази
які надав позивач повернення товару
після гарантійного ремонту є
неналежними.

Представник скаржника у судове
засідання не з'явився, надіславши до
суду клопотання про відкладення
розгляду апеляційної скарги у зв'язку
із знаходенням уповноваженого
представника на лікарняному.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що
господарський суд відкладає в межах
строків, встановлених статтею 69 цього
Кодексу розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
даному засіданні. Відкладення розгляду
справи є правом та прерогативою суду,
основною умовою для якого є не
відсутність у судовому засіданні
представників сторін, а неможливість
вирішення спору у відповідному
судовому засіданні.

Відповідно до п.3.9.2. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" №18 від 26.12.2011р., у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд з урахуванням
обставин конкретної справи може
відхилити доводи учасника судового
процесу - підприємства, установи,
організації, іншої юридичної особи,
державного чи іншого органу щодо
відкладення розгляду справи у зв'язку з
відсутністю його представника (з
причин, пов'язаних з відпусткою,
хворобою, службовим відрядженням,
участю в іншому судовому засіданні і т.
п.). При цьому господарський суд
виходить з того, що у відповідних
випадках такий учасник судового
процесу не позбавлений права і
можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з
числа як своїх працівників, так і осіб,
не пов'язаних з ним трудовими
відносинами. Неможливість такої заміни
представника і неможливість розгляду
справи без участі представника
підлягає доведенню учасником судового
процесу на загальних підставах (статті
32 - 34 ГПК).

З огляду на викладене, беручи до уваги
положення ст.ст.22, 28, 77 ГПК України та
п.п.3.9.1., 3.9.2. постанови пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування ГПК
України судами першої інстанції" від
26.12.2011р. №18, судова колегія встановила,
що матеріалами справи підтверджено
належне повідомлення сторін про час та
місце судового розгляду, явка сторін не
була визнана обов'язковою, а також
враховуючи те, що з зазначеного
клопотання не вбачається намір
позивача надати будь-які додаткові
докази по суті спору, колегія суддів
вважає що неявка представника
відповідача не перешкоджає вирішенню
спору, тому вважає можливим відхилити
клопотання позивача про відкладення
розгляду справи та розглянути
апеляційну скаргу за відсутністю
позивача за наявними у справі
матеріалами.

Колегія суддів Донецького
апеляційного господарського суду
відповідно до ст.101 ГПК України, на
підставі встановлених фактичних
обставин, переглядає матеріали
господарської справи та викладені в
скарзі доводи щодо застосування судом
при розгляді норм матеріального та
процесуального права, що мають
значення для справи. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

З врахуванням вищенаведеного, судова
колегія визнала за можливе розглянути
справу за відсутністю скаржника.

Відповідно до ст.81-1 ГПК України
здійснено запис судового засідання за
допомогою засобів технічної фіксації
та складено протокол.

Розглянувши матеріали господарської
справи, апеляційну скаргу, заслухавши
представника позивача, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, судова колегія
апеляційної інстанції встановила.

Як вбачається з матеріалів справи, 07
серпня 2012 року між Товариства з
обмеженою відповідальністю "Хілті
(Україна) ЛТД" (Постачальник) та
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4
(Покупцем) було укладено договір
поставки та сервісного обслуговування
№1161-рвп, відповідно п.1.1 якого
Постачальник зобов'язується передати у
власність Покупця Товар, а Покупець
зобов'язується прийняти та своєчасно
оплатити Товар на умовах даного
Договору.

Згідно п.1.2 договору Постачальник
зобов'язується проводити гарантійне
сервісне обслуговування Товару на
умовах, передбачених Договором.

Відповідно п.1.3 договору, найменування,
асортимент та кількість Товару
визначається в Специфікації,
погодженій Сторонами, що є невід'ємною
частиною даного Договору.

У розділі 2 договору Сторони дійшли
згоди щодо ціни договору та порядку
розрахунків:

- Ціна на Товар вказується у
Специфікації, в рахунку-фактурі та
видатковій накладній Постачальника
(п.2.1 Договору);

- загальна сума даного Договору з
урахуваннях знижки складає 289 854,92
(двісті вісімдесят дев'ять тисяч
вісімсот п'ятдесят чотири гривні 92
копійки) грн. включаючи ПДВ 48
309,15грн. (п.2.2 Договору);

- Умови оплати за Товар - змішана, а саме:
передплата в розмірі 35% в сумі 101 449,22
(сто одна тисяча чотириста сорок
дев'ять гривень 22 коп.) грн. та 188 405,70
(сто вісім тисяч чотириста п'ять
гривень 70 коп.) грн.
розстрочення/відстрочення платежу (ст.
694 ЦК України), поетапно (в рівних
частинах) протягом 12 (дванадцяти)
календарних місяців від дати поставки
Товару (п.2.3 Договору);

- відстрочення оплати за поставлену
партію Товару складає 365 (триста
шістдесят п'ять) календарних діб від
дати вказаної у видатковій накладній
(п.2.5 Договору);

У розділі 4 договору Сторони визначили
гарантійні умови та сервісні
зобов'язання.

Згідно п.5.4 договору Сплата Покупцем
пені не звільняє його від обов'язку
оплатити Товар. За односторонню
необґрунтовану відмову від виконання
своїх зобов'язань за даним Договором
протягом дії Договору винна Сторона
сплачує іншій Стороні штраф у розмірі 5%
від вартості партії Товару щодо якої
одна зі Сторін не виконала свої
зобов'язання.

Даний Договір набуває чинності з
моменту його підписання Сторонами та
діє до 30 серпня 2013 року, але не раніше
моменту повного та належного виконання
Сторонами прийнятих на себе
зобов'язань. Подальша пролонгація
Договору може відбуватись шляхом
укладення Сторонами відповідної
додаткової угоди із зазначенням нового
строку дії Договору. Закінчення строку
даного Договору не звільняє Сторони
від відповідальності за його
порушення, яке мало місце під час дії
даного Договору (п.7.1 Договору).

Частиною 2 ст.11 Цивільного кодексу
України передбачено, що підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків є договори та інші
правочини.

Статтею 509 ЦК України визначено, що у
силу зобов'язання одна особа (боржник)
зобов'язана здійснити на користь іншої
особи (кредитора) певну дію, наприклад:
передати майно, виконати роботи,
оплатити кошти та інше або утриматися
від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Оцінивши зміст даного договору з якого
виникли цивільні права та обов'язки
сторін, суд дійшов висновку, що
укладений правочин за своїм змістом та
правовою природою є договором
поставки, який підпадає під правове
регулювання норм статті 712 Цивільного
кодексу України та статей 264-271
Господарського кодексу України. В
частині, що не суперечить договору, до
вказаного правочину також
застосовуються норми Цивільного
кодексу України, які регулюють правила
купівлі-продажу (статті 655-697 Цивільного
кодексу України).

Так, відповідно до ст.712 Цивільно
кодексу України, за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Статтею 662 ЦК України передбачено, що
продавець зобов'язаний передати
покупцеві товар, визначений договором
купівлі-продажу. Продавець повинен
одночасно з товаром передати покупцеві
його приналежності та документи
(технічний паспорт, сертифікат якості
тощо), що стосуються товару та
підлягають переданню разом із товаром
відповідно до договору або актів
цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.692 ЦК України встановлено,
що покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Саме такі взаємні права та обов'язки
були передбачені договором між
сторонами.

Між Сторонами підписано специфікацію
№1 до договору де Сторони визначили,
асортимент, кількість, одиницю виміру,
ціну та загальну вартість яка склала 289
854,92грн. та умови поставки товару.

Відповідачем було здійснено
передплату у сумі 101 452,72грн., що
підтверджується платіжними
дорученнями та випискою з банківського
рахунку.

Позивачем було здійснено поставку
товару на суму 289 854,92грн., що
підтверджується видатковими
накладними №61139612 від 13.08.2012р. на суму 268
362,84грн., №61140468 від 27.08.2012р. на суму 21
492,08грн. Факт поставки також
підтверджується податковими
накладними, які містяться в матеріалах
справи.

Колегією суддів апеляційної інстанції,
не приймається до уваги зазначене у
видаткових накладних замовлення:
"договір №95вп від 21.02.2012р.", оскільки за
твердженням Позивача, що не
спростоване Відповідачем поставка
відбувалась саме на виконання умов
договору №1161-рвп від 07.08.2012р.

В обґрунтування позовних вимог Позивач
посилається на неналежне виконання
Відповідачем зобов'язань за договором
поставки та сервісного обслуговування
№1161-рвп від 07.08.2012р., щодо оплати за
поставлений товар, внаслідок чого
виникла заборгованість у сумі 143
504,76грн.

За таких обставин та у зв'язку із
неналежним виконанням грошових
зобов'язань Відповідачем Позивач
звернувся до суду з позовом.

При розгляді справи по суті судом
першої інстанції було з'ясовано, що
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4
було здійснено повернення товару на
суму 272 310,65грн., що підтверджується
накладною повернення постачальнику
товару №1 від 17.07.2013р., вказана накладна
підписана та засвідчена печатками з
боку обох Сторін без зауважень, про що в
суді апеляційної інстанції не було
спростовано представником позивача.
ФОП ОСОБА_4 не були повернуті ТОВ "Хілті
(Україна) ЛТД" лише диск DS-BT 900/HI C-10E, диск
DS-BT 800/HI C-10E та перфоратор ТЕ7-С (картон),
загальна вартість яких складає 14
620,23грн. і є вже сплаченою за
передплатою.

Відповідно до статті 9 Закону України
"Про бухгалтерський облік і фінансову
звітність в Україні" накладні
являються первісними звітними
документами, на підставі яких
проводиться звіт господарської
діяльності.

Поряд з цим, позивач в апеляційній
інстанції стверджував, що товар був
надіслан позивачем для здійснення
гарантійного ремонта, та після чого був
повернутий назад, проте
документального підтвердження не
надав.

Згідно з п.4 ст.129 Конституції України,
статей 33, 34 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається, як на підставу своїх
вимог і заперечень, суд приймає тільки
ті докази, які мають значення для
справи. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Ухвалою Донецького апеляційного
господарського суду від 19.03.2014 року, з
метою повного та всебічного
дослідження обставин справи
зобов'язано позивача надати суду
документальне підтвердження того що
товар було повернуто відповідачу після
гарантійного ремонту.

Наразі, надіслані позивачем документи,
а саме лист вих. №94-14 від 27.03.2014 року від
перевізника ТОВ «Нова-пошта»,
товарно-транспортна накладна №9057
від 08.08.2013 року, не є доказом про те, що
товар було повернуто відповідачу після
гарантійного ремонту. Надані документи
місять відомості, що позивачем було
здійснено відправлення товару ОСОБА_8.
Більш того, відповідно до відомостей в
товарно-транспортній накладній
№9057 від 08.08.2013 року,
ідентифікувати товар та стверджувати
що цей товар є предметом договору
поставки укладеного між позивачем та
відповідачем не можливо.

Інших доказів передачі товару
Відповідачу Позивач не надав, таким
чином, документи, що представлені
Позивачем в якості доказів по справі за
вищезазначеними видатковими
накладними на суму 289 854,92грн. в якості
доказів по справі, оскільки
спростовані матеріалами справи, а саме
видатковою повернення постачальнику
№1 від 17.07.2013р.

Отже, факт виникнення підстав для
стягнення заборгованості у сумі 143
504,76грн. позивачем не доведений, відтак
і відсутні підстави для нарахування
пені у розмірі 7 466,38грн., 3% річних у сумі
1 795,95грн., штрафу у розмірі 7 175,24грн. та
стягнення з Відповідача.

З вещенаведеного вбачається, що
матеріали справи свідчать про те, що
виносячи оскаржуване рішення, місцевий
господарський суд всебічно, повно і
об'єктивно дослідив матеріали справи в
їх сукупності, дав вірну юридичну
оцінку обставинам справи та прийняв
рішення щодо відмови у задоволенні
позовних вимог відповідно до вимог
закону та обставин справи.

Твердження скаржника щодо неповного
з'ясування судом першої інстанції
обставин справи що мають значення для
справи, не підтверджується жодним
доказом у розумінні ст. 32, 34 ГПК України.

Посилання скаржника в апеляційній
скарзі на договір № 09-08/13/14 від 09.08.2013 р.
про реструктуризацію боргу, який є
додатковим доказом по справі, колегія
суддів апеляційної інстанції не
приймає, з огляду на наступне.

Відповідно до приписів статті 101 ГПК
України у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд за
наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу.
Додаткові докази приймаються судом,
якщо заявник обґрунтував неможливість
їх подання суду першої інстанції з
причин, що не залежали від нього.
Апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

За приписами наведеної норми ГПК
України апеляційний господарський суд
розглядає справу повторно. Тобто метою
суду є не перевірка правильності й
законності рішення суду першої
інстанції, а розгляд справи по суті
повторно. За загальним правилом
апеляційний господарський суд
переглядає справу за наявними у справі
доказами, тобто тими доказами, що
зібрані місцевим господарським судом і
покладені в основу рішення цього суду.
Водночас, суд переглядає справу також і
за додатково поданими апеляційному
суду доказами. Втім, додаткові докази
приймаються судом, якщо особа, яка
подає докази, обґрунтує неможливість
подання цих доказів місцевому
господарському суду під час розгляду
справи у першій інстанції та при цьому,
має довести обставини, що об'єктивно
перешкоджали їй подати ці докази
місцевому господарському суду.

В обґрунтування неможливості надання
до суду першої інстанції додатковий
доказ, скаржник посилається на те, що
рішення по даній справі було винесено
судом без належного повідомлення
відповідача, проте із цим колегія
суддів не може погодитись, з огляду на
наступне.

Згідно пункту 12 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування розділу ХІІ
Господарського процесуального кодексу
України" №7 від 17.05.2011р., стороною, не
повідомленою належним чином про місце
засідання суду слід вважати сторону,
стосовно якої судом першої інстанції
не дотримано вимог ст.64 ГПК України.

Уповноважений представник позивача
був присутній у судовому засіданні
05.11.2013 року.

Також, в матеріалах справи міститься
клопотання відповідача №144 від 19.11.2013
р., в якому останній просить справу,
розгляд якої призначений на 02.12.2013р.,
розглядати без участі представника
позивача за наявними в справі
матеріалами. Варто зазначити, що з
зазначеного клопотання не вбачається
намір позивача надати будь-які
додаткові докази по суті спору.

Отже, з вищенаведеного колегія суддів
апеляційної інстанції не знайшла
підтвердження про порушення
господарським судом першої інстанції
норм процесуального права щодо
неналежного повідомлення.

З огляду на вищенаведене у сукупності,
заявник не обґрунтував неможливість
подання додаткового доказу суду першої
інстанції з причин, що не залежали від
нього, був належним чином повідомлений,
тому договір № 09-08/13/14 від 09.08.2013 р. про
реструктуризацію боргу, яка додана до
апеляційної скарги, не може бути
прийнята апеляційним судом у якості
доказу.

Згідно положень ст.ст.32, 33, 34, 43 ГПК
України, суд обґрунтовує своє рішення
лише тими доказами, які були досліджені
в судовому засіданні.

Отже, доводи заявника апеляційної
скарги про порушення і неправильне
застосування місцевим господарським
судом норм матеріального та
процесуального права при прийнятті
рішення не знайшли свого
підтвердження, в зв'язку з чим підстав
для зміни чи скасування рішення
господарського суду Донецької області
від 21.01.2014 р. у справі №905/6982/13 колегія
суддів апеляційної інстанції не
вбачає.

Відповідно до ст.49 ГПК України витрати
по сплаті судового збору по
апеляційній скарзі покладаються на
скаржника.

Керуючись ст.ст.49, 99, 101, 102, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Донецький апеляційний
господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Хілті
(Україна) ЛТД" м.Київ на рішення
господарського суду Донецької області
від 21.01.2014 р.(повний текст підписано
27.01.2014 р.) у справі №905/6982/13 - залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду Донецької
області від 21.01.2014 р.(повний текст
підписано 27.01.2014 р.) у справі №905/6982/13 -
залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття. Постанову апеляційної
інстанції може бути оскаржено до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів з набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Головуючий суддя
І.В. Зубченко

Судді:
Д.О. Попков

В.М. Татенко

Надрук 4 прим: 1- поз; 1- від; 1 - до справи; 1
- ДАГС