РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

19 березня 2014 року
Справа № 906/1449/13

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді Саврій
В.А.

судді
Мамченко Ю.А. ,

судді Дужич
С.П.

при секретарі судового засідання
Баклан Н.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
«Всеукраїнський акціонерний банк» на
рішення господарського суду
Житомирської області від 05.12.13 р. у
справі № 906/1449/13

за позовом публічного акціонерного
товариства «Всеукраїнський
акціонерний банк» (м.Київ)

до публічного акціонерного товариства
«Коростенський хлібозавод»
(Житомирська область, м.Коростень)

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача: товариство з
обмеженою відповідальністю «Астрал»
(Житомирська область, м.Коростень)

про стягнення 3976629,28 грн.

За участю представників:

Позивача - Шалашова Валентина Іванівна
(довіреність №03/2/583 від 16.09.2013 р.)

Відповідача - Венгерук Сергій Юрійович
(довіреність №722 від 28.10.2013 р.)

Третьої особи - не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Житомирської області від 05.12.2013 р. у
справі №906/1449/13 (суддя Давидюк В.К.) у
позові публічного акціонерного
товариства «Всеукраїнський
акціонерний банк» до публічного
акціонерного товариства
«Коростенський хлібозавод», за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача: товариство з
обмеженою відповідальністю «Астрал»
про стягнення 3976629,28 грн. - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач - публічне акціонерне
товариство «Всеукраїнський
акціонерний банк» звернувся через
господарський суд Житомирської
області до Рівненського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення та прийняти нове, яким
задоволити позов.

В апеляційній скарзі зокрема зазначає,
що 01.11.2007 р. між відкритим акціонерним
товариством «Всеукраїнський
акціонерний банк» (назву змінено на
публічне акціонерне товариство
«Всеукраїнський акціонерний банк») -
кредитодавець (позивач у справі) та
товариством з обмеженою
відповідальністю «Астрал» -
позичальник (третя особа) було укладено
кредитний договір №37, згідно умов
якого кредитодавець надає
позичальнику в тимчасове користування
на умовах забезпеченості, повернення,
строковості, платності та цільового
характеру використання грошові кошти
(кредит) в сумі 759726,72 доларів США, а
позичальник - забезпечує повернення
кредиту відповідно до умов даного
договору зі сплатою процентів за
фактичний строк його користуванням та
сплатою штрафних санкцій.

На виконання умов вищезазначеного
кредитного договору позивачем був
наданий першому відповідачу кредит у
розмірі 759726,72 доларів США, а повернення
кредиту мало здійснюватись рівними
частинами по 23000,00 доларів США,
щомісячно, починаючи з березня 2008 р.
(п.2.3. кредитного договору з врахуванням
додаткових угод до нього).

Зазначає, що з метою забезпечення
належного виконання першим
відповідачем зобов'язань за кредитним
договором №37 від 01.11.2007 р. між ПАТ
«ВіЕйБі Банк» - заставодержатель та
товариством з обмеженою
відповідальністю «Астрал» -
заставодавець було укладено договір
застави від 01.11.2007 р., посвідчений
приватним нотаріусом Коростенського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
та зареєстрований в реєстрі за №10085.

Згідно п.1.1 договору застави,
заставодавець надає заставодержателю
в заставу майнові права на
хлібопекарське обладнання. Майнові
права на хлібопекарське обладнання
випливають із контракту №136, що
укладений 28.08.2007 р. між фірмою WESTAN GROUP LTD,
33 NEW ROAD, UPPER FLAT BELIZE CITI, C.A. BELIZE (Продавець)
та ТзОВ «Астрал"» (покупець).

Положеннями пункту 2.2.6. договору
застави від 01.11.2007 р. передбачено, що у
разі переходу права власності на
предмет застави до заставодавця до
виконання зобов'язання, забезпеченого
заставою, все одержане при цьому
заставодавцем стає предметом застави,
про що заставодавець зобов'язаний
негайно повідомити заставодержателя,
укласти з ним відповідний договір
застави на це майно та застрахувати на
користь заставодержателя.

Вказує, що після переходу права
власності на хлібопекарське
обладнання до ТзОВ «Астрал», сторонами
укладено договір застави від 11.07.2008 р.,
посвідчений приватним нігаріусом
Коростенського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 та зареєстрований в
реєстрі за № 5952, у відповідності до
якого в заставу передано належне на
праві власності ТзОВ «Астрал» майно
(хлібопекарське обладнання).

Звертає увагу, що заборгованість ТзОВ
«Астрал» перед позивачем по кредитному
договору №337 від 01.11.2010 р. залишається
непогашеною, тому договір застави
продовжує діяти.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Астрал» 26.01.2009 р.
направило позивачу лист, з якого
позивачу стало відомо, що
хлібопекарське обладнання, яке
передано в заставу позивачу згідно
вищезазначеного договору застави
перебуває у відкритого акціонерного
товариства «Коростенський хлібозавод»
на підставі укладеного договору
купівлі-продажу від 29.01.2008 р.

Зазначає, що господарським судом
Житомирської області в межах розгляду
справи №14/5007/16/11 задоволено заяву ПАТ
«ВіЕйБі Банк» про забезпечення позову
та заборонено ПАТ «Коростенський
хлібозавод» використовувати майно
(хлібопекарське обладнання), що
передано в заставу ПАТ «ВіЕйБі Банк», а
також рішенням господарського суду
Житомирської області від 15.04.2011 р.
задоволено позов ПАТ «ВіЕйБі Банк» про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу від 29.01.2008 р. укладений
між ТзОВ «Астрал» та ПАТ
«Коростенський хлібозавод».

Враховуючи вищевикладене, ПАТ
«Коростенський хлібозавод» незаконно
володіючи чужим майном, з метою
отримання прибутку в результаті чого
майно (хлібопекарське обладнання)
втратило свою матеріальну цінність чим
і заподіяв збитки ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Скаржник зазначає, що при вирішенні
оскаржуваного рішення, судом прийнято
рішення з порушенням норм
процесуального права, а саме ст. 43, ч.2
ст.82 ГПК України щодо всебічного,
повного і об'єктивного розгляду всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом, не проведено
належного дослідження доказів по
справі (арк. справи 3-8).

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду від 20.01.2014 р.
апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства
«Всеукраїнський акціонерний банк»
прийнято до провадження та призначено
до розгляду (арк. справи 2).

На адресу Рівненського апеляційного
господарського суду від ПАТ
«Коростенський хлібозавод» надійшло
заперечення на апеляційну скаргу
(вх.№3188/14), в якому відповідач заперечує
щодо доводів та вимог скаржника.
Вважає, що рішення господарського суду
Житомирської області від 05.12.13 р. у
справі № 906/1449/13 є законним та
обґрунтованим, таким, що прийняте з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права (арк. справи 31-34).

Заперечує проти доводів скаржника
стосовно того, що рішенням
господарського суду Житомирської
області від 15.04.2011 р. у справі №14/5007/16/11
було встановлено факт використання ПАТ
«Коростенський хлібозавод» заставного
майна. Оскільки, даним рішенням було
встановлено іншу обставину, що згідно
довідки ЄДРПОУ ТзОВ «Астрал» не
здійснює такий вид діяльності як
«виробництво хліба та хлібобулочних
виробів», що не підтверджує факту
використання заставного майна ПАТ
«Коростенський хлібозавод».

Укладаючи договір купівлі-продажу від
29.01.2008 р., ТзОВ «Астрал» не повідомляв
ПАТ «Коростенський хлібозавод» про
права третіх осіб на майно вказане в
договорі купівлі-продажу. Згідно п. 4.2.
договору купівлі-продажу, сторони не
несуть відповідальність за порушення
зобов'язання за цим договором, якщо
воно сталося не з їх вини.

Вищезазначені факти не доводять, що ПАТ
«Коростенський хлібозавод»
використовував хлібопекарське
обладнання, яке перебуває у заставі ПАТ
«Всеукраїнський акціонерний Банк»,
оскільки як зазначалось в суді першої
інстанції відповідач використовує у
своїй діяльності лише власне
хлібопекарське обладнання, яке
зазначено в довідці від 24.10.2013 р. №709.

Заперечує позицію скаржника щодо
підстави нарахування збитків -
зменшення вартості заставного майна на
3 976 629,28 грн., в результаті використання
хлібопекарського обладнання ПАТ
«Коростенський хлібозавод».

Вказує, що згідно актів перевірок
заставного майна (хлібопекарського
обладнання) ТзОВ «Астрал» від 21.03.2011
року та від 01.04.2011 року, стан заставного
майна визначений як задовільний.

Також актом перевірки обладнання від
21.03.2011 року, який складений головним
спеціалістом ПАТ «ВіЕйБі Банк»
Кіреєвим М.М. зазначено, що обладнання
використовується за призначенням
(галузь - харчова), діюча заставна
вартість обладнання становить 4795774,92
грн., зауваження заставодавця (або його
представника) відсутні. Вказаний акт та
п. 1.6. Статуту ТзОВ «Астрал»,
підтверджує використання заставного
хлібопекарського обладнання саме ТзОВ
«Астрал».

Від ТзОВ «Астрал» на адресу
Рівненського апеляційного
господарського суду надійшло
заперечення на апеляційну скаргу
(вх.№3680/14), в якому третя особа
заперечує щодо доводів та вимог
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції вважає законним та
обґрунтованим, таким, що прийняте з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права (арк. справи 52-53).

Судом першої інстанції встановлено
такий факт, що ТзОВ «Астрал» не
здійснює такий вид діяльності як
«виробництво хліба та хлібобулочних
виробів», що підтвердив представник
першого відповідача в засіданні суду,
тоді як, з довідки ЄДРПОУ ПАТ
«Коростенський завод» вбачається, що
одним із видів діяльності підприємства
є «виробництво хліба та хлібобулочних
виробів».

Серед інших видів діяльності ТзОВ
«Астрал» займався виробництвом,
переробкою, закупкою та збутом
сільськогосподарської продукції та
інших продуктів харчування.

Зазначає, що доводи ПАТ
«Всеукраїнський акціонерний Банк»
щодо використання заставного
хлібопекарського обладнання ПАТ
«Коростенський хлібозавод» є лише
припущеннями, які не ґрунтуються на
належних доказах, оскільки дане
обладнання використовувалось
безпосередньо ТзОВ «Астрал».

Окрім вказаного, згідно акту опису й
арешту майна від 29.03.2012 р., державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень в Житомирській
області Дідківським А.С. описано та
арештовано вказане заставне майно та
передано на відповідальне зберігання
директору ТзОВ «Астрал» Ференцю О.Л.

Від представника ПАТ «ВіЕйБі Банк»
надійшло клопотання про проведення
судового засідання у режимі
відеоконференції (вх. №1667/14), дане
клопотання ухвалою Рівненського
апеляційного господарського суду від
03.02.2014 р. було задоволено.

Крім цього на адресу Рівненського
апеляційного господарського суду від
представника позивача надійшло
клопотання про призначення
судово-технічної експертизи (вх. №444/14)
щодо давності виготовлення договору
оренди частини хлібопекарського цеху
від 11.01.2011 р.

19.03.2014 р. в судовому засіданні колегією
суддів у задоволенні вищезазначеного
клопотання представника позивача було
відмовлено, оскільки вказаний договір
не був предметом розгляду у даній
справі.

У судовому засіданні 19.03.2014 р.
представник позивача - Шалашова В.І.
підтримала доводи та вимоги
апеляційної скарги. Рішення прийняте
судом першої інстанції вважає
незаконним та необґрунтованим, таким,
що прийняте з порушенням норм
процесуального права, тому просить суд
його скасувати та прийняти нове, яким
задоволити позов.

Представник відповідача - Венгерук С.Ю.
заперечив апеляційну скаргу, вважає її
безпідставною та необґрунтованою.
Рішення прийняте судом першої
інстанції вважає законним та
обґрунтованим, таким, що прийняте з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, тому просить суд
залишити його без змін.

Розглядом матеріалів справи
встановлено наступне:

01.11.2007р. між позивачем та третьою особою
- ТзОВ "Астрал" (позичальник) було
укладено кредитний договір №37,
відповідно до умов якого позивач
(кредитодавець) надав третій особі в
тимчасове користування на умовах
забезпеченості, повернення,
строковості, платності та цільового
характеру використання грошові кошти
(кредит) в сумі 759726,72 доларів США на
умовах, визначених цим договором і
додатковими угодами до нього, а
позичальник (третя особа) - зобов'язався
забезпечити повернення кредиту
відповідно до умов даного договору зі
сплатою процентів за фактичний строк
його користуванням та сплатою штрафних
санкцій.

З метою забезпечення належного
виконання зобов'язань за зазначеним
кредитним договором №37 від 01.11.07р. між
позивачем (заставодержатель) та
третьою особою ТзОВ "Астрал"
(заставодавець) було укладено договір
застави від 01.11.07р., посвідчений
приватним нотаріусом Коростенського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
та зареєстрований в реєстрі за №10085.

Згідно п.1.1. договору застави,
заставодавець надає заставодержателю
в заставу майнові права на обладнання -
хлібопекарське обладнання, а саме:

1. Піч для випікання хлібобулочних
виробів ВR 270 в кількості 3 шт.;

2. Укладач (робот) в комплекті КU 210 в
кількості 1 шт.;

3. Тісторозподільник DM 2100 в кількості 2
шт.;

4. Округлювач тіста CM 3000РТ в кількості 2
шт.;

5. Клімат-контроль AM 110 в кількості 2 шт.;

6. Розстрійна шафа PM820Р в кількості 2 шт.;

7. Закаточна машина (формувальник
новий) RL 200 в кількості 2 шт.;

8. Возики для перевезення
хлібобулочних виробів ТА 140 у зборі з
піддонами в кількості 30 шт.;

9. Транспортер - стіл КU 100 в кількості
2 шт.

Майнові права на хлібопекарське
обладнання випливають із Контракту
№136, що укладений 28.08.2007 року між Фірмою
WESTAN GROUP LTD, 33 NEW ROAD, UPPER FLAT BELIZE CITI, С.A. BELIZE
(Продавець) та ТОВ "Астрал" (Покупець).

Положеннями пункту 2.2.6 зазначеного
договору застави від 01.11.07р.
передбачено, що у разі переходу права
власності на предмет застави до
заставодавця до виконання
зобов'язання, забезпеченого заставою,
все одержане при цьому заставодавцем
стає предметом застави, про що
заставодавець зобов'язаний негайно
повідомити заставодержателя, укласти з
ним відповідний договір застави на це
майно та застрахувати на користь
заставодержателя.

Після переходу права власності на
хлібопекарське обладнання до ТзОВ
"Астрал", сторонами укладено договір
застави від 11.07.08р., посвідчений
приватним нотаріусом Коростенського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
та зареєстрований в реєстрі за №5952
(а.с.10-13), у відповідності до якого в
заставу передано належне на праві
власності ТзОВ "Астрал" вищезазначене
майно (хлібопекарське обладнання).

Згідно до п.4.1. зазначеного договору
застави, останній набуває дії з моменту
його підписання сторонами і
нотаріального посвідчення і діє до
повного виконання заставодавцем
зобов'язань за кредитними договорами.

Оскільки, заборгованість ТзОВ "Астрал"
перед позивачем по кредитному договору
залишається непогашеною, договір
застави вважається таким, що продовжує
діяти.

Дані обставини встановлені рішенням
господарського суду Житомирської
області від 15.04.11р. у справі №14/5007/16/11 за
позовом Публічного Акціонерного
Товариства "Всеукраїнський
акціонерний банк" (м. Київ) до: 1)
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Астрал" (м.Коростень,
Житомирська область); 2) Відкритого
акціонерного товариства
"Коростенський хлібозавод"
(м.Коростень, Житомирська область) про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу від 29.01.2008р. (а.с.14-21), яке
набрало законної сили.

Згідно ч.2 ст. 35 ГПК України, факти,
встановлені рішенням господарського
суду (іншого органу, який вирішує
господарські спори), за винятком
встановлених рішенням третейського
суду, під час розгляду однієї справи, не
доводяться знову при вирішенні інших
спорів, в яких беруть участь ті самі
сторони.

В обгрунтування позову у даній справі
позивач зазначає, що в 2009 році йому
стало відомо, що хлібопекарське
обладнання, яке передано в заставу
позивачу згідно вищезазначеного
договору застави, реалізовано без
дозволу банку та перебуває на
території відповідача - ПАТ
"Коростенський хлібозавод" на підставі
укладеного між відповідачем та третьою
особою договору купівлі-продажу від
29.01.08р.

Позивач зазначає, що під час фактичного
обстеження заставного майна (акт від
01.04.11р., а.с.22-24), виявлено, що заставне
майно (хлібопекарське обладнання)
використовується ВАТ "Коростенський
хлібозавод".

Рішенням господарського суду
Житомирської області від 15.04.11р. у
справі №14/5007/16/11 позов ПАТ
"Всеукраїнський акціонерний банк"
задоволено; визнано недійсним договір
купівлі-продажу заставного майна від
29.01.2008р., укладений між Відкритим
акціонерним товариством
"Коростенський хлібозавод" (м.Коростень
Житомирської області) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Астрал"
(м.Коростень Житомирської області).

Під час здійснення виконавчого
провадження щодо примусового
стягнення заборгованості з ТзОВ
"Астрал" на користь позивача державним
виконавцем 29.03.12р. описано та
арештовано хлібопекарське обладнання,
яке на момент арешту незаконно
знаходилось та використовувалось
відповідачем (а.с.25-28).

Позивачем зазначено, що в межах
здійснення виконавчого провадження
відділом примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Житомирській області проведено оцінку
арештованого майна боржника
(хлібопекарського обладнання), що
перебуває в заставі банку. В
повідомленні державного виконавця від
11.12.12р. зазначено, що ринкова вартість
обладнання складає 1092194,22 грн. (а.с.29-31).

Наступним повідомленням від 15.04.13р.
відділ примусового виконання рішень
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Житомирській
області надіслав копію акта про оцінку
арештованого майна (а.с.32). Згідно з
зазначеним актом вартість заставного
майна зменшена на 25% та складає 819145,64
грн. (а.с.33).

Позивач також зазначає, що згідно з
умовами договору застави, укладеного
між позивачем та третьою особою - ТзОВ
"Астрал", оціночна вартість
хлібопекарського обладнання
(заставного майна) складала 4 795 774,92 грн.

Тому, в результаті незаконного
використання обладнання відповідачем,
вартість заставного майна зменшилась
на 3 976 629,28 грн. (4795774,92 грн. - 819145,64 грн.).

На підставі вищевикладених обставин,
позивач звернувся з даним позовом до
суду про стягнення з відповідача 3 976
629,28 грн. збитків.

При цьому позивач вказує, що зменшення
вартості заставного майна в результаті
його використання відповідачем,
заподіяло позивачеві збитки, оскільки
останній не має можливості повністю
погасити зобов'язання ТзОВ "Астрал" за
рахунок реалізації заставного майна.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
вивчивши матеріали справи, наявні в ній
докази, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, Рівненський апеляційний
господарський суд прийшов до висновку
про наступне:

Згідно п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із
способів захисту цивільних прав та
інтересів судом є відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: 1)
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3)
сплата неустойки; 4) відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Статтею 623 ЦК України передбачено, що
боржник, який порушив зобов'язання, має
відшкодувати кредиторові завдані цим
збитки; розмір збитків, завданих
порушенням зобов'язання, доказується
кредитором. Особа, яка порушила
зобов'язання, несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом (ч. 1
ст. 614 ЦК України).

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування. Збитками є: витрати,
яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки);
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до статті 224 ГК України
учасник господарських відносин, який
порушив господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушені.

Під збитками розуміються витрати,
зроблені управненою стороною, втрата
або пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають
відшкодуванню, відносяться: вартість
втраченого, пошкодженого або знищеного
майна, визначена відповідно до вимог
законодавства; додаткові витрати
(штрафні санкції, сплачені іншим
суб'єктам, вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів,
понесені стороною, яка зазнала збитків
внаслідок порушення зобов'язання
другою стороною, неодержаний прибуток
(втрачена вигода), на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право
розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою
стороною; матеріальна компенсація
моральної шкоди у випадках,
передбачених законом (ст.225 ГК України).

За загальним правилом збитки - це
об'єктивне зменшення будь-яких
майнових благ, яке пов'язане з утиском
його інтересів як учасника певних
суспільних відносин і яке виражається
у зроблених ним витратах тощо.

Так, притягнення до цивільно-правової
відповідальності можливо лише при
наявності певних, передбачених законом
умов. Їх сукупність утворює склад
цивільного правопорушення, який і є
підставою цивільно-правової
відповідальності. Застосування
відповідальності у вигляді
відшкодування збитків можливе за
наявності усіх елементів складу
цивільного правопорушення, а саме:
протиправної поведінки, наявності
збитків, причинного зв'язку між
протиправною поведінкою і збитками, і
вини.

При цьому важливим елементом
об'єктивної сторони правопорушення є
причинний зв'язок між збитками, які
виникли у кредитора та протиправними
діями боржника, які виражені у
порушенні ним взятих на себе
зобов'язань. Тобто, протиправна дія є
причиною, а збитки - наслідком
протиправної дії.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Цивільно-правова відповідальність
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю виникає за
наявності: збитків, протиправності дій
(вини), безпосереднього причинного
зв'язку між збитками і протиправними
діями - вини.

Отже, позивач мав довести наявність
викладених ним обставин у спірних
правовідносинах.

Колегія суддів погоджується з місцевим
господарським судом, що позивачем не
доведено наявності усіх елементів
складу цивільного правопорушення, за
наявності яких можливе застосування
відповідальності у вигляді
відшкодування збитків.

Зокрема, судом встановлено, що
позивачем розраховано заявлену до
стягнення суму збитків як різницю між
оціночною вартістю спірного майна
(хлібопекарського обладнання),
визначеною сторонами в договорі
застави (4795774,92 грн.), та між вартістю
майна, зазначеною в повідомленні
відділу примусового виконання рішень
державної виконавчої служби ГУЮ у
Житомирській області від 15.04.13р. та в
акті оцінки арештованого майна (819145,64
грн.) (а.с.32-33).

Однак, визначена державним виконавцем
сума вартості заставного майна не може
бути належним доказом у справі,
оскільки державний виконавець в
процесі здійснення виконавчих дій по
реалізації заставного майна зменшив
вартість вказаного майна на 25% до 819145,64
грн. у зв'язку з відсутністю покупців на
дане майно.

Тому колегія суддів вважає, що
позивачем не доведено наявності
збитків саме на суму 3976629,28 грн.

Крім цього, в позовній заяві позивач
посилається на те, що при розгляді
господарським судом справи №14/5007/16/11
було встановлено факт використання
відповідачем спірного майна
(хлібопекарського обладнання).

Проте, зазначені доводи спростовуються
рішенням господарського суду
Житомирської області від 15.04.11р. у
справі №14/5007/16/11, оскільки даним
рішенням не встановлено факту
використання відповідачем спірного
майна. (а.с.14-21).

З огляду на викладене, позивачем не
підтверджено належними та
допустимими доказами факту
використання відповідачем заставного
майна та заподіяння йому збитків.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до ст.43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, доводи скаржника
зазначені в апеляційній скарзі,
апеляційним судом не визнаються
такими, що можуть бути підставою згідно
ст.104 Господарського процесуального
кодексу України для скасування чи
зміни оскаржуваного рішення, тому суд
відповідності до норм матеріального та
процесуального права і його слід
залишити без змін, а апеляційну скаргу -
без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 33, 43, 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Рівненський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства
«Всеукраїнський акціонерний банк» на
рішення господарського суду
Житомирської області від 05.12.2013 року у
справі №906144913 - залишити без
задоволення, а рішення місцевого
господарського суду - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Головуючий суддя
Саврій В.А.

Суддя
Мамченко Ю.А.

Суддя
Дужич С.П.