номер провадження справи 23/5/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2014
Справа № 908/276/14

Господарський суд Запорізької області
у складі судді Шевченко Тетяни
Миколаївни,

за участю:

представника позивача - не з'явився;

представника відповідача - Ткачова Р.Ю.,
довіреність № 91 від05.02.2014.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи № 908/276/14

за позовом: Дочірньої компанії «Газ
України» Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України», м. Київ,

до відповідача: Якимівського орендного
підприємства «Виробниче об'єднання
житлово-комунального господарства та
побутового обслуговування», смт.
Якимівка Запорізької області,

про стягнення 73684,65 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Дочірня компанія «Газ України»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» (скорочено - ДК «Газ
України», позивач у справі) звернулась
до господарського суду Запорізької
області із позовом до відповідача -
Якимівського орендного підприємства
«Виробниче об'єднання
житлово-комунального господарства та
побутового обслуговування» (скорочено
- Якимівське ОП «ВОЖГ та ПО»), про
стягнення 73684,65 грн. пені, 3% річних та
інфляційних втрат за поставлений
природний газ.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 04.02.2014 позовна
заява прийнята до розгляду, порушено
провадження у справі № 908/276/14, справі
присвоєно номер провадження - 23/5/14,
справу до розгляду в засіданні
господарського суду призначено на
24.02.2014.

За клопотанням сторін розгляд справи
відкладався до 14.03.2014, до 31.03.2014.

Позовні вимоги мотивовані обставинами,
викладеними у позовній заяві та
обґрунтовані умовами договору,
приписами ст.ст. 11-16, 258, 525, 526, 530-552, 611, 625,
712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України), ст.ст. 193, 216-217, 264-265
Господарського кодексу України (далі -
ГК України), ст.ст. 2, 5, 54-57, 61, 64, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України).

Позивач просить розглянути справу без
участі його представника, за наявними у
справі документами, на заявлених
позовних вимогах наполягає, з підстав,
що зазначені в позові, просить їх
задовольнити у повному обсязі (заява,
телеграма долучені до справи).

Відповідач у письмовому відзиві
заперечує проти позову, мотивуючи тим,
що стосовно підприємства-відповідача
порушено провадження у справі про
банкрутство, встановлено мораторій на
задоволення вимог кредиторів, протягом
дії мораторію боржнику не
нараховуються штраф, пеня. В
задоволенні позову просить відмовити
повністю.

За клопотанням представника
відповідача розгляд справи
здійснювався без застосування засобів
фіксації судового процесу.

У відповідності до ст. 85 ГПК України в
судовому засіданні 31.03.2014 було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Проаналізувавши фактичні обставини
справи, оцінивши представлені докази,
заслухавши представника відповідача,
суд вважає, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
20.12.2010 між позивачем (ДК «Газ України»,
Постачальник) та відповідачем
(Якимівське ОП «ВОЖГ та ПО», Покупець)
було укладено Договір № 06/10-2499-ТЕ-13 про
закупівлю природного газу за державні
кошти (далі - Договір). За умовами
Договору та додаткових угод до нього
позивач зобов'язався поставити
відповідачеві протягом січня-квітня 2011
року природний газ в обсягах і порядку,
передбачених Договором, а Покупець -
прийняти і оплатити природний газ
(розділ 1 Договору, додаткова угода № 5
від 03.10.2011 до Договору, а. с. 12-24).

Відповідно до п. 4.1 Договору, остаточний
розрахунок за фактично спожиті обсяги
газу здійснюється на підставі акта
приймання-передачі газу до 20 числа
місяця, наступного за місяцем поставки
газу.

На виконання умов Договору позивачем
було поставлено відповідачу протяг
січня-квітня 2013 року природний газ на
загальну суму 1111934,98 грн., що
підтверджується актами прийому
-передачі природного газу.

Факт поставки, об'єми та вартість
переданого газу сторонами не
оспорюються, акти підписані сторонами
та скріплені печатками сторін (копії
актів долучено до справи, а.с.25-28).

Так, за актом прийому - передачі № 54 від
31.01.2011 у січні 2011 року відповідачу було
передано 251,853 тис. м. куб. природного
газу на суму 329725,94 грн.; у лютому 2011 року
- 273,644 тис. м. куб. природного газу на
суму 358254,73грн. (акт №186 від 28.02.2011); у
березні 2011року - 241,692 тис. м. куб. на суму
316423,16 грн. (акт №166 від 31.03.2011); у квітні
2011 року - 82,135 тис. м. куб. на суму 107531,15
грн. (акт № 173 від 30.04.2011).

Відповідач, в порушення умов Договору,
несвоєчасно розраховувався за
спожитий у січні-квітні 2011 року
природний газ, що підтверджується
наданими у справу документами
(розрахунком боргу за Договором,
копіями платіжних доручень).

Стягнення з відповідача 49713,20 грн. пені,
2220,24 грн. інфляційних втрат, 21751,21 грн. 3%
річних є предметом розгляду у даній
справі.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утримуватися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Правовідносини сторін є
господарськими, що виникли з договору,
який за своєю правовою природою є
договором поставки.

За договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму (ч.
1 ст. 265 ГК України).

Частиною 6 ст. 265 ГК України встановлено,
що до відносин поставки, не
врегульованих цим Кодексом,
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України про договір
купівлі-продажу.

Згідно із ст. 712 ЦК України до договору
поставки застосовуються загальні
положення про купівлю-продаж, якщо інше
не встановлено договором, законом або
не випливає з характеру відносин
сторін.

Відповідно до частини 1 статті 692
Цивільного кодексу України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або законодавством не
встановлений інший строк оплати.

Договором (пункт 4.1), укладеним між
сторонами, визначено, що остаточний
розрахунок за фактично спожиті обсяги
газу здійснюється на підставі акта
приймання-передачі газу до 20 числа
місяця, наступного за місяцем поставки
газу.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 629 ЦК
України та ст. 193 ГК України, договір є
обов'язковим для виконання сторонами, а
зобов'язання мають виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цих Кодексів, інших
актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

На особу, яка допустила неналежне
виконання зобов'язання, покладаються
додаткові юридичні обов'язки, в тому
числі передбачені статтями 611, 625 ЦК
України.

Частиною 2 статті 625 ЦК України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Враховуючи встановлений факт
несвоєчасного виконання грошових
зобов'язань за Договором, вимоги про
стягнення з відповідача 2220,24 грн.
інфляційних втрат та 21751,21 грн. 3% річних
є нормативно обґрунтованими,
доведеними та підлягають задоволенню.

Судом перевірено правильність
нарахування зазначених сум
інфляційних втрат та трьох відсотків
річних.

Представник відповідача в судовому
засіданні також підкреслив про
правильність здійснення позивачем
розрахунку сум позову в цій частині.

Щодо вимог про стягнення пені в розмірі
49713,20 грн. суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 230 ГК України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до пункту 7.1 Договору, у разі
невиконання або неналежного виконання
своїх зобов'язань сторони несуть
відповідальність, передбачену законом
та цим договором.

Згідно з п.п. 7.3.1 Договору, у разі
порушення покупцем умов п.4.1 Договору
відповідач зобов'язується (крім суми
заборгованості) сплатити пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла у період, за який
сплачується пеня від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення платежу.

Згідно з розрахунком ДК «Газ України»,
розмір пені за період з 21.02.2011 по 21.11.2011
складає 49713,20 грн.

Разом з тим, суд вважає необґрунтованим
нарахування позивачем пені, виходячи з
такого.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 28.01.2011 порушено
провадження у справі №23/5009/326/11 про
банкрутство Якимівського ОП «ВОЖГ та
ПО», введено мораторій на задоволення
вимог кредиторів.

Якимівське ОП «ВОЖГ та ПО» наказом
Міністерства палива та енергетики
України від 10.11.2005 № 568 було включено до
реєстру підприємств
паливно-енергетичного комплексу, які
беруть участь у процедурі погашення
заборгованості відповідно до Закону
України «Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу» від 23.06.2005 №2711-ІV.

Ухвалами суду від 21.02.2013 та від 22.07.2013
продовжено термін проведення
підготовчого засідання до закінчення
процедури погашення заборгованості
підприємствами паливно-енергетичного
комплексу.

На даний час зазначена процедура не
припинена у відповідності до приписів
закону.

Відповідно до положень Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
(в редакції, що діяла на час порушення
провадження у справі про банкрутство)
ДК «Газ України» має статус поточного
кредитора по відношенню до боржника
(відповідача у даній справі), виходячи з
того, що сума пені нарахована позивачем
за невиконання зобов'язань, які виникли
після порушення справи про банкрутство
Якимівського ОП «ВОЖГ та ПО».

Статтею 1 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
(у редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
передбачено, що мораторій на
задоволення вимог кредиторів - це
зупинення виконання боржником
грошових зобов'язань і зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), термін виконання яких настав
до дня введення мораторію, і припинення
заходів, спрямованих на забезпечення
виконання цих зобов'язань та
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів),
застосованих до прийняття рішення про
введення мораторію.

Згідно із абзацом другим частини
четвертої статті 12 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
(у редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
Протягом дії мораторію на задоволення
вимог кредиторів: забороняється
стягнення на підставі виконавчих
документів та інших документів, за
якими здійснюється стягнення
відповідно до законодавства; не
нараховуються неустойка (штраф, пеня),
не застосовуються інші санкції за
невиконання чи неналежне виконання
грошових зобов'язань і зобов'язань щодо
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, податків і
зборів (обов'язкових платежів).

Тобто, вказана норма встановлює
загальну заборону на нарахування
штрафу і пені протягом часу дії
мораторію на задоволення вимог
кредиторів. Зміст цієї заборони не
пов'язаний з визначенням поняття
мораторію і не обмежений ним. Заборона
чинна протягом дії мораторію. Тому
неустойка за невиконання грошових
зобов'язань не нараховується в силу
прямої заборони законом, безвідносно
до часу їх виникнення.

З наведеного слідує, що боржник повинен
виконувати зобов'язання, що виникли
після введення мораторію, але за їх
невиконання або неналежне виконання
пеня та штраф не нараховуються.

Враховуючи, що пеня та штраф в період
дії мораторію не нараховуються, то вони
і не підлягають стягненню з
відповідача.

З огляду на вищевикладене, в позові в
частині стягнення 49713,20 грн. пені слід
відмовити.

Судові витрати покладаються на сторони
пропорційно задоволеним позовним
вимогам, відповідно до статті 49 ГПК
України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Якимівського орендного
підприємства «Виробниче об'єднання
житлово-комунального господарства та
побутового обслуговування» (72503,
Запорізька область, смт. Якимівка, вул.
50 років Жовтня, 2-А, ідентифікаційний
код - 03345455) на користь Дочірньої
компанії «Газ України» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1,
ідентифікаційний код - 31301827) 2220 (дві
тисячі двісті двадцять) грн. 24 коп.
інфляційних втрат, 21751 (двадцять одну
тисячу сімсот п'ятдесят одну) грн. 21 коп.
трьох процентів річних та 594 (п'ятсот
дев'яносто чотири) грн. 37 коп. судового
збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Повне рішення складено 04.04.2014.

Суддя
Т.М. Шевченко