м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

Справа № 910/1183/14 18.03.14

За позовом Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Інгосстрах»,

м. Дніпропетровськ

До Приватного акціонерного
товариства «Акціонерна страхова
компанія

«Інтертрансполіс», м. Київ

Треті особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача: ОСОБА_1

Про стягнення 3 653,47 грн.

Суддя Курдельчук І.Д.

Представники:

Від позивача Діденко І.В. - пред. по
довір.

Від відповідача та третьої особи не
з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся з позовом про
стягнення 3 653,47 грн. витрат, пов'язаних
зі сплатою страхового відшкодування.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 30.01.2014р. порушено провадження
у справі № 910/1183/14, розгляд справи
призначено на 04.03.2014р. та залучено до
участі у справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача -
ОСОБА_1

Господарським судом міста Києва було
направлено судовий запит № 910/1183/14 від
31.01.2014р. до Моторно (транспортного)
страхового бюро України з проханням
надати інформацію щодо Полісу № АА/0185427
(дата ДТП 21.09.2011р.), а саме: 1) якою
страховою компанією видано даний
поліс? 2) цивільно-правова
відповідальність якого водія
застрахована та який автомобіль було
застраховано згідно вказаного полісу?
3) який термін дії вищезазначеного
полісу? 4) чи встановлена Полісом
франшиза (в якому розмірі)?

13.02.2014р. від Моторно (транспортного)
страхового бюро України надійшов лист
від 10.02.2014р. № 7/2-28/3972 на 910/1183/14 від
31.01.2014р. про страхове покриття з
інформацією з єдиної централізованої
бази даних МТСБУ щодо Полісу № АА/0185427.

13.02.2014р. від позивача надійшли
витребувані ухвалою суду про порушення
провадження у справі документи, а також
клопотання про розгляд справи за
відсутністю представника позивача у
випадку нез'явлення останнього у
судове засідання.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 04.03.2014р. розгляд справи було
відкладено на 18.03.2014р., у зв'язку з
неявкою представників відповідача та
третьої особи.

17.03.2014р. від представника позивача
надійшли документи витребувані
ухвалою суду від 04.03.2014р.

Відповідач та третя особа, які належним
чином були повідомлені, в судове
засідання не з'явились, представників в
судове засідання не направили, вимоги
ухвал суду від 30.01.2014р. та від 04.03.2014р. не
виконали, відповідач відзив на позов не
надав, позовну вимогу по суті і розміру
у будь-який інший процесуальний спосіб
не заперечив.

Відповідно до положень ст.ст. 64, 77, 87,
Господарського процесуального кодексу
України ухвала про відкриття
провадження у справі (про відкладення
розгляду справи) надсилається за
адресою місцезнаходження (місця
проживання) сторін, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців. У
разі відсутності сторін за такою
адресою, вважається, що ухвала про
порушення провадження у справі вручена
їм належним чином.

До матеріалів справи долучені конверти
з судовою кореспонденцією, які були
повернуті з адрес відповідача та
третьої особи з відміткою пошти «не
значиться» та «за закінченням
встановленого строку зберігання».

Місцезнаходження відповідача, куди
направлено судову кореспонденцію,
підтверджується витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних та
фізичних осіб-підприємців.

Господарський суд визнав наявні в
матеріалах справи документи
достатніми для вирішення спору та
відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України
розглянув справу за наявними в ній
матеріалами.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав в повному обсязі та просив
позов задовольнити.

В судовому засіданні 18.03.2014р. було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення, відповідно до ст. 85
ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог ст. 81-1
ГПК України, складалися протоколи
судових засідань, які долучені до
матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, заслухавши пояснення
представника позивача, Господарський
суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

13.07.2011р. між позивачем, як
страховиком, та ПАТ КБ ПриватБанк, як
страхувальником, було укладено Договір
страхування наземного транспорту №
К3Н0МА00115661, відповідно до умов якого
позивач зобов'язався у разі настання
страхового випадку відшкодувати
збитки у межах страхової суми у порядку
та на умовах, передбачених Договором.

Відповідно до п. 5.1 Договору, об'єктом
страхування за вказаним Договором є
майнові інтереси, пов'язані з
володінням та розпорядженням
транспортним засобом - автомобілем Geely
CK-2 MR7151A, реєстраційний державний номер
№ НОМЕР_1, 2011 року випуску.

21.09.2011р. о 9 год. 20 хв. в м. Києві на вул.
Артема, 70, сталася дорожньо-транспортна
пригода (ДТП) за участю транспортного
засобу «Мерседес», державний
реєстраційний номер НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_1 та транспортного
засобу «Geely», державний реєстраційний
номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3

В результаті ДТП транспортний засіб
«Geely», державний реєстраційний номер
НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження,
що підтверджується Довідкою виданої
відділом ДАІ з обслуговування
адміністративної території
Шевченківського району УДАІ ГУМВС
України в м. Києві.

Постановою Шевченківського районного
суду м Києва № 3-9673/11 від 13.10.2011р. було
визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП та
притягнуто до адміністративної
відповідальності.

Страхувальник позивача своєчасно
звернувся із заявою про виплату
страхового відшкодування.

Вартість відновлювального ремонту
автомобіля потерпілого, пошкодженого
внаслідок ДТП складає 5 001,72 грн., що
підтверджується Звітом № 152 суб'єкта
оціночної діяльності ТОВ
«Експертно-асистуюча компанія
«ДОВІРА», що діє на підставі
Сертифікату Фонду державного майна
України № 9520/10 від 13.04.2010р.

Відповідно до страхового акта № И-4788
від 28.10.2011р. було визначено суму
страхового відшкодування в розмірі - 4
653,47 грн., яка виплачена позивачем, що
підтверджується платіжним дорученням
№ 8026 від 02.11.2011р. та меморіальним
ордером № вор3-11 від 03.11.2011р.

Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_1 застрахована відповідачем,
відповідно до Полісу № АА/0185427, що
підтверджується листом від 10.02.2014р. №
7/2-28/3972 з МТСБУ. Ліміт відповідальності
за шкоду, заподіяну майну, відповідно
до полісу, складає - 50 000 грн., а франшиза
- 1 000 грн.

Таким чином, відповідач мав
перерахувати позивачу суму оціненої
шкоди у межах фактичних витрат
останнім за вирахування франшизи, а
саме - 3 653,47 грн. (4 653,47 грн. - 1 000 грн.).

Належним чином засвідчені копії вище
вказаних документів долучені до
матеріалів справи та їх оригінали,
досліджувалися під час судових
засідань, і відповідно визнаються
судом такими, що посвідчують наведені
факти та обставини.

Статтею 27 Закону України «Про
страхування» та статтею 993 ЦК України
та визначено, що до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло право
зворотної вимоги до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (далі - Закон), обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності здійснюється з метою
забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров'ю та/або майну
потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
захисту майнових інтересів
страхувальників.

Згідно із п. 22.1. ст. 22 Закону при
настанні страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка
була заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Частиною другою статті 1187 Цивільного
кодексу України передбачено, що шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа,
яка відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна із
сторін повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підстави
своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до п. 2.3. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" якщо стороною (або
іншим учасником судового процесу) у
вирішенні спору не подано суду в
обґрунтування її вимог або заперечень
належні і допустимі докази, в тому
числі на вимогу суду, або якщо в разі
неможливості самостійно надати докази
нею не подавалося клопотання про
витребування їх судом (частина перша
статті 38 ГПК), то розгляд справи
господарським судом може
здійснюватися виключно за наявними у
справі доказами, і в такому разі у суду
вищої інстанції відсутні підстави для
скасування судового рішення з мотивів
неповного з'ясування місцевим
господарським судом обставин справи;
крім того, неподання позивачем
витребуваних господарським судом
матеріалів, необхідних для вирішення
спору, тягне за собою правові наслідки
у вигляді залишення позову без
розгляду на підставі пункту 5 частини
першої статті 81 ГПК.

Відповідач не надав суду належних та
допустимих доказів, які б
спростовували доводи позивача та
підтверджували заперечення проти
задоволення позовних вимог.

За таких обставин, позов визнається
судом доведеним, обґрунтованим, та
таким, що підлягає задоволенню.

Враховуючи, що відповідно до ст. 44 ГПК
України позивачем понесені судові
витрати, пов'язані з розглядом справи,
то зазначені витрати відшкодовуються
за рахунок відповідача (ст. 49 ГПК
України).

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-85,
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва,
-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Акціонерна страхова
компанія «Інтертрансполіс» (04071, м.
Київ, вул. Ярославська, буд. 4Б, оф. 34; 04080,
м. Київ, вул. Фрунзе, 13Е, )
на користь Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Інгосстрах» (49094, м. Дніпропетровськ,
вул. Набережна Перемоги, буд. 32, оф. 402,
), - з будь-якого рахунку,
виявленого державним виконавцем під
час виконання судового рішення,
грошові кошти у розмірі - 3 653 (три
тисячі шістсот п'ятдесят три) грн. 47 коп.
та витрати по сплаті судового збору у
розмірі - 1 827 (одна тисяча вісімсот
двадцять сім) грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Рішення може бути оскаржено протягом
десяти днів з дня підписання повного
рішення шляхом подачі апеляційної
скарги до місцевого господарського
суду.

Відповідно до ст. 87 ГПК України повне
рішення та ухвали надсилаються
сторонам, прокурору, третім особам, які
брали участь в судовому процесі, але не
були присутні у судовому засіданні,
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення не пізніше трьох днів з
дня їх прийняття або за їх зверненням
вручаються їм під розписку
безпосередньо у суді.

Суддя

І.Д. Курдельчук

Повне рішення складено 24 березня 2013
року.