ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2014 року
Справа № 925/247/14

Господарський суд Черкаської області в
складі: головуючого - судді Спаських
Н.М. з секретарем судового засідання
Волна С.В., за участю представників
сторін:

від позивача: Боксер І.Ю. - за
довіреністю;

від відповідача: Стойко А.Ю. - за
довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси справу за
позовом публічного акціонерного
товариства "АЗОТ" до Черкаської
міської ради про зобов'язання
виконати договір

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про
зобов'язання відповідача виконати п. 12.2
укладеного між сторонами
договору купівлі-продажу земельної
ділянки від 29.12.2011 року № 8503 та зняти
заборону із земельної ділянки,
розташованої за адресою: м. Черкаси,
вул. Першотравнева за кадастровим
номером -05-009-0008, зазначеним в п. 1.1
договору купівлі-продажу земельної
ділянки від 29.12.2011 року № 8503, яка
перебуває у власності позивача.

13 березня 2013року позивач
надав суду заяву № 501-06183 від 13.03.2014 року
про уточнення позовних вимог, в якій
просить суд зобов'язати позивача
виконати п. 12.2 договору купівлі-продажу
земельної ділянки від 29.12.2011 року № 8503,
а саме зняти заборону з земельної
ділянки, розташованої за адресою: м.
Черкаси, вул. Першоравнева, за
кадастровим номером :05:009:0008
зазначеним в п. 1.1 договору
купівлі-продажу земельної ділянки від
29.12.2011 року № 8503, яка перебуває у
власності позивача - шляхом вчинення
відповідачем всіх дій, необхідних для
зняття заборони із земельної ділянки
за кадастровим номером :05:009:0008 з
надання позивачу документу, який
підтверджує факт знання заборони з
земельної ділянки за кадастровим
номером :05:009:0008.

Ухвалою від 21 березня 2014
року судом прийнято до розгляду заяву
про уточнення позовних вимог, як подану
в порядку ст. 22 ГПК України.

У судовому засіданні
представник позивача уточнені позовні
вимоги підтримала та просить суд їх
задовольнити.

Відповідач вважає, що на
ньому лежить договірний обов'язок
зняти заборонну відчуження із
земельної ділянки, однак він вважає, що
позивач провів не повний розрахунок за
земельну ділянку, оскільки
неправильно нараховував індекси
інфляції на свої чергові платежі, а
також заперечує проти покладення на
міську раду обов'язку надавати
підтвердження про зняття заборони
відчуження земельної ділянки, що не
передбачено.

Заслухавши доводи і
пояснення представників сторін та
дослідивши наявні у справі документи,
суд вважає, що уточнений позов підлягає
до часткового задоволення, виходячи з
наступного:

У відповідності до ст. 33 ГПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона спирається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

З матеріалів справи вбачається
наступне:

29 грудня 2011 року між
сторонами у справі було укладено
договір купівлі-продажу земельної
ділянки, у відповідності до якого
Продавець (далі -позивач) на підставі
рішення Черкаської міської ради від
20.12.2011 року № 3-475" Про продаж публічному
акціонерному товариству "Азот"
земельних ділянок по вулиці
Першотравневій" продає і
зобов'язується передати у власність
позивача земельну ділянку за адресою:
м. Черкаси, вул. Першотравнева площею 20
000,0 (двадцять тисяч) кв. м., кадастровий
номер земельної ділянки :05:009:0008,
згідно з планом земельної ділянки, а
Покупець (далі-позивач) купує і
зобов'язується прийняти вказану
земельну ділянку у власність і
сплатити за неї ціну відповідно до
умов, що визначені в цьому договорі (п.
1.1 договору).

Ціна продажу земельної
ділянки становить 387 031,00 грн. (триста
вісімдесят сім тисяч тридцять одна)
гривня ( п. 2.1 договору)

Відповідно до ст. 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно п. 7 ст. 128 Земельного
кодексу України договір
купівлі-продажу земельної ділянки
підлягає нотаріальному посвідченню.
Документ про оплату або про сплату
першого платежу (у разі продажу
земельної ділянки з розстроченням
платежу) є підставою для видачі
державного акта на право власності на
земельну ділянку та її державної
реєстрації.

Частиною 8 ст. 128 Земельного
кодексу України передбачено, що ціна
земельної ділянки визначається за
експертною грошовою оцінкою.
Фінансування робіт з проведення
експертної грошової оцінки земельної
ділянки здійснюється за рахунок
внесеного покупцем авансу, що не може
бути більшим ніж 20 відсотків вартості
земельної ділянки, визначеної за
нормативною грошовою оцінкою
земельної ділянки.

Сума авансового внеску
зараховується до ціни продажу
земельної ділянки. У разі відмови
покупця від укладення договору
купівлі-продажу земельної ділянки сума
авансового внеску не повертається.

Відповідно до розділу 3 договору
позивач сплатив відповідачу авансовий
внесок в розмірі 200 000,00 (двісті тисяч)
гривень, згідно договору № 66 від 14.11.2011
р. про оплату авансового внеску в
рахунок оплати ціни земельної ділянки,
укладеного з Черкаською міською радою
(м. Черкаси, вул. Б. Вишневецького, 36, ) ( п. 3.1 договору).

З урахуванням сплати позивачем
авансового внеску у розмірі 200 000,00
(двісті тисяч) гривень, що становить
більше 50 % частини платежу, що
зараховується до державного та
місцевого бюджетів (перший платіж)
решту суми, а саме 187 031,00 (сто вісімдесят
сім тисяч тридцять одну) гривню позивач
зобов'язався сплачувати з
розстроченням платежу:

- у 2012 році - 93 515,50 (дев'яносто три
тисячі п'ятсот п'ятнадцять грн. 50 коп. )
гривень,

- у 2013 році 93 515,50 (дев'яносто три
тисячі п'ятсот п'ятнадцять грн. 50 коп.)
гривень, згідно з графіком, який є
невід'ємною частиною цього договору.

Сторонами узгоджено графік
погашення суми розстроченого платежу
(а.с. 19) в розмірі 187 030,98 грн., які
позивачу слід сплатити до 31.12.2013 року.

За умовами п. 3.2. договору під час
визначення розміру кожного платежу
враховується індекс інфляції,
встановлений Держкомстатом за період
місяця, що настає за тим, в якому
внесено перший платіж, по місяць, що
передує місяцю внесення платежу.

Позивач має право достроково
погасити будь-який належний з нього
черговий платіж або достроково
розрахуватись за придбану земельну
ділянку (п. 3.2 договору).

Позивач зобов'язався вносити
грошові суми на спеціальній рахунок
відповідача № 0002, код платежу
33010100 в ГУДКСУ в Черкаській області,
одержувач місцевий бюджет, МФО 854018,
ОКПО 22809222 (п. 3.3 договору).

Відповідно до положень статті 193
ГК України та ст. 526 ЦК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

04 січня 2012 року між сторонами у
справі було підписано акт
приймання-передачі земельної ділянки
(а.с. 30) у відповідності до якого
відповідачем на підставі договору
купівлі-продажу земельної ділянки від
29.12.2011 року № 8503 передано, а позивачем
прийнята у власність земельна ділянка
за адресою: м. Черкаси, вул.
Першотравнева загальною площею 20 000,00
кв. м. під комплекс будівель та споруд
цеху І -1 (шлаконакопичувачі), які
відповідно до витягу з реєстру прав
власності на нерухоме майно № 31997352 від
10.11.2011, зареєстровано вул.
Першотравневій, 72, що є предметом
вищезазначеного договору
купівлі-продажу.

Відповідно до п. 4.3 договору з
моменту укладення договору і до
повного розрахунку за цим договором
забороняється продаж або інше
відчуження та/або передача в іпотеку
позивачем земельної ділянки.

В п. 12.2 договору сторони
домовились про те, що цей договір
укладається з накладенням заборони
відчуження земельної ділянки,
зазначеної у цьому договорі. Заборона
відчуження знімається за
повідомленням позивача після
отримання повного розрахунку.

На виконання умов п. 12.2 договору
приватним нотаріусом Черкаського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
на підставі ст. 73 Закону України "Про
Нотаріат" було накладено заборону
відчуження зазначеного у договорі
майна до часу виконання договору, що
підтверджується витягом з державного
реєстру правочинів № 10900762 від 29.12.2011
року (а.с. 21).

Суд вважає, що позивач свій
обов'язок по оплаті повної вартості
земельної ділянки в порядку, розмірах
та строки, передбачені умовами
договору та графіком погашення суми
розстроченого платежу, виконав
повністю, що підтверджується
платіжними дорученнями:

- № 409 від 21 листопада 201 року на
суму 200 000,00 грн. ( а.с. 31);

- № 2788 від 22 березня 2012 року на
суму 23 378,87 грн. ( а.с.32);

- № 5228 від 16 травня 2012 року на суму
140,55 грн. ( а.с. 33);

- № 6759 від 20 червня 2012 року на суму
23 519,21 грн. ( а.с. 34);

- № 10962 від 28 вересня 2012 року на
суму 23 378,87 грн. (а.с. 35);

- № 15061 від 27 грудня 2012 року на суму
23 378,89 грн. ( а.с. 36);

- № 4000 від 29 березня 2013 року на
суму 21 061,37 грн. ( а.с. 37);

- № 4003 від 29 березня 2013 року на
суму 2 340,15 грн. ( а.с. 38);

- № 8728 від 26 червня 2013 року на суму
2 342,49 грн. ( а.с. 39);

- № 8648 від 26 червня 2013 року на суму
21 082,43 грн. ( а.с. 40);

- № 13466 від 27 вересня 2013 року на
суму 2 337,89 грн. ( а.с. 41);

- № 13528 від 27 вересня 2013 року на
суму 21 040,98 грн. ( а.с. 42);

- № 18574 від 27 грудня 2013 року на суму
2 337,89 грн. ( а.с. 43);

- № 18501 від 27 грудня 2013 року на суму
21 041,00 грн. ( а.с. 44).

Позивач сплатив відповідачу в
загальній сумі 387 380,59 грн. з урахуванням
індексів інфляції, які застосувалися в
період здійснення платежів, при тому що
вартість земельної ділянки згідно п. 1.3.
договору становить 387 031,00 грн.

Спір між сторонами виник з тієї
причини, що відповідач вважає, що якщо
індекс інфляції має від'ємне значення,
то розмір інфляційних слід було брати
за 100%, а позивач вважає, що у такому
випадку індекс інфляції не
застосовується взагалі.

Умовами договору між сторонами не
передбачено, що при від'ємною значенні
індексу інфляції цей показних слід
приймати за 100%.

Відповідач не довів суду, на
підставі якого нормативного акту до
правовідносин сторін слід застосувати
особливий порядок нарахування
інфляційних.

До відносин сторін не можуть бути
застосовані норми наказу Фонду
державного майна України від 05.04.2004
року № 671, яким затверджено Положення
про порядок приватизації об'єктів
незавершеного будівництва та
передбачено, що якщо у будь-якому
місяці індекс інфляції складає менше 100
% (дефляція), при розрахунках треба
враховувати його у цьому місяці на
рівні 100 %. (п. 6.6.). Приватизація об'єктів
будівництва не стосується
правовідносин сторін.

Постанова КМУ від 22.04.2009 року № 381
"Про затвердження Порядку здійснення
розрахунків з розстроченням платежу за
придбання земельної ділянки державної
та комунальної власності" не
передбачає ніяких особливостей
нарахування інфляційних та
застосування їх в розмірі 100% при
від'ємному значенні цього показника.

Також і надане відповідачем
рішення Черкаської міської ради від
23.06.2011 року № 2-624, яким затверджено
Положення про порядок продажу
земельних ділянок шляхом викупу", не
містить умови про врахування індексу
інфляції за 100% при його від'ємному
значенні.

Між сторонами немає спору про те,
що позивач математично правильно
розрахував індекси інфляції за
періоди, коли інфляція мала місце,
відповідач лише вважає, що за періоди
дефляції розрахунок інфляційних
повинен братися за 100%.

З урахуванням викладеного суд
вважає, що відповідач не довів
правомірності своїх тверджень, що
позивач провів неповний розрахунок за
придбану ним земельну ділянку, а тому
заборона відчуження повинна бути
знята.

За доводами позивача відповідач
свій обов'язок передбачений п. 12.2
договору, щодо зняття заборони
відчуження майна не виконав з чого і
виник спір.

Відповідно до ст. 525 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

В силу ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

У відповідності до положень
статей 20, 173, 193 Господарського кодексу
України, господарські зобов'язання,
включаючи договірні, повинні
виконуватись належним чином, а
порушені права підлягають судовому
захисту.

У відповідності до ст. 16 ЦК
України одним із способів захисту
порушеного права є примусове виконання
обов'язку в натурі.

Зняття заборони відчуження із
земельної ділянки представники обох
сторін вважають договірним
зобов'язанням відповідача, хоча п. 12.2. у
договорі не віднесено до розділу 5 про
права та обов'язки сторін.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Суд вважає позовні вимоги публічного
акціонерного товариства "Азот"
підлягаючими до часткового
задоволення, виходячи з такого:

Оскільки п. 12.2 договору між сторонами
передбачає лише умову про зняття
заборони відчуження за повідомленням
продавця після отримання повного
розрахунку, то суд вважає, що і примус
суду у цьому питанні повинен
формулюватися виключно за прямими
умовами договору між сторонами,
виконання якого є обов'язковим для обох
сторін.

Суд не може задовольнити вимоги
позивача у тій редакції, які викладені
позивачем у заяві про уточнення
позовних вимог (а.с 62) із переліком дій,
які повинен зробити відповідач та з
наданням підтвердження факту зняття
заборони відчуження із земельної
ділянки, оскільки жодною із сторін в
ході розгляду справи не було подано
вимоги про тлумачення правочину в
порядку ст. 213 ЦК України.

Без тлумачення правочину суд не вправі
встановлювати у рішенні, що уточнена
позовна вимога позивача насправді є
дійсним змістом п. 12.2. договору між
сторонами, який прямо не передбачає
дій, до вчинення яких позивач просить
примусити відповідача.

Позивач не позбавлений можливості
самостійно отримати витяг із реєстру
про зняття заборони відчуження із
земельної ділянки, як її власник.

На підставі викладеного позов слід
задовольнити із формулюванням вимоги
лише в редакції п. 12.2. договору між
сторонами, а в решті вимоги позивачу
слід відмовити повністю.

На підставі ст. 49 ГПК України, з
відповідача на користь позивача слід
стягнути судові витрати у розмірі 1 218,00
грн. судового збору.

Керуючись ст. 49, 82-85 ГПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Зобов'язати Черкаську міську
раду (ідентифікаційний код 25212542, м.
Черкаси, вул. Б. Вишневецького, 36)
виконати п. 12.2. договору
купівлі-продажу земельної ділянки від
29.12.2011 року реєстр. № 8503 та зняти
заборону відчуження земельної ділянки
Публічного акціонерного товариства
"Азот" площею 20 000,00 кв.м. кадастровий №
-05-009-0008 за адресою вул.
Першотравнева у м. Черкаси.

В решті вимоги про вчинення
додаткових дій позивачу відмовити
повністю.

3. Стягнути з Черкаської міської
ради (ідентифікаційний код 25212542, м.
Черкаси, вул. Б. Вишневецького, 36) на
користь Публічного акціонерного
товариства "Азот" (ідентифікаційний код
00203826, м. Черкаси, вул. Першотравнева, 72) -
1 218,00 грн. на відшкодування судового
збору.

Наказ видати.

Рішення може бути оскаржено до
Київського апеляційного
господарського суду протягом 10 днів.

Повне рішення складено 04.04.2014 року

Суддя
Н.М. Спаських