ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"28" березня 2014 р.
Справа № 911/998/14

Суддя Бабкіна В.М., розглянувши
матеріали

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Райффайзен Лізинг
Аваль»

до 1. Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_2

2. Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фрут Транс»

про визнання правочину недійсним та
застосування наслідків недійсності
правочину

встановив:

До господарського суду надійшла
позовна заява Товариства з обмеженою
відповідальністю «Райффайзен Лізинг
Аваль» б/н, б/д (вх. № 1078/14 від 26.03.2014 р.) до
Суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фрут Транс» про
визнання правочину недійсним та
застосування наслідків недійсності
правочину.

Подана позовна заява не відповідає
вимогам Господарського процесуального
кодексу України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України
до позовної заяви додаються документи,
які підтверджують сплату судового
збору у встановлених порядку і розмірі.

Позивачем не дотримано вказаних вимог,
оскільки до позовної заяви не додано
документів, які підтверджують сплату
судового збору у встановленому
розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України
«Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 р.,
судовий збір справляється у
відповідному розмірі від мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява або скарга подається до суду, - у
відсотковому співвідношенні до ціни
позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір»,
при зверненні до господарського суду
ставка судового збору за подання
позовної заяви майнового характеру
становить 2 відсотки ціни позову, але не
менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 60
розмірів мінімальних заробітних плат,
а ставка судового збору за подання
позовної заяви немайнового характеру
становить 1 розмір мінімальної
заробітної плати.

Частиною 3 статті 6 Закону України «Про
судовий збір» передбачено, що за
подання позовної заяви, що має
одночасно майновий і немайновий
характер, судовий збір сплачується за
ставками, встановленими для позовних
заяв майнового та немайнового
характеру.

Водночас, відповідно до п. 2.10 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України» № 7
від 21.02.2013 р., у випадках об'єднання в
одній заяві вимог як майнового, так і
немайнового характеру судовий збір
згідно з пунктом 3 статті 6 Закону
підлягає сплаті як за ставками,
встановленими для позовів майнового
характеру, так і за ставками,
встановленими для розгляду позовних
заяв зі спорів немайнового характеру.

Відповідно до абз. 2 п. 2.13 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 29.05.2013 р. № 11 «Про деякі
питання визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними»,
за умови, що позовну вимогу заявлено
про визнання правочину недійсним без
застосування наслідків такої
недійсності, судовий збір сплачується
як з немайнового спору. За позовною
вимогою про застосування наслідків
недійсності правочину судовий збір
сплачується залежно від вартості майна
(суми коштів), стосовно якого (якої)
заявлено вимогу. У випадку об'єднання
відповідних вимог судовий збір
піддягає сплаті з вимог як немайнового,
так і майнового характеру.

Як вбачається зі змісту позовних вимог,
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Райффайзен Лізинг
Аваль» заявлено дві позовні вимоги -
майнового та немайнового характеру, а
саме - про визнання недійсним правочину
та про застосування наслідків його
недійсності.

Проте, судовий збір до Державного
бюджету України сплачений позивачем
лише за немайнову вимогу згідно з
платіжним дорученням № 37647 від 20.03.2014 р.
на суму 1218,00 грн. Доказів сплати
судового збору за майновою вимогою
позивачем суду не надано.

Таким чином, платіжне доручення № 37647
від 20.03.2014 р. не може бути документом, що
підтверджує сплату судового збору за
даним позовом у встановленому розмірі.

Згідно з приписами п. 4 частини 1 статті
63 ГПК України суддя повертає позовну
заяву, якщо до неї не подано доказів
сплати судового збору у встановлених
порядку та розмірі.

Повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню з нею
до господарського суду в загальному
порядку після усунення вказаних
недоліків.

З урахуванням наведеного, керуючись п. 4
частини 1 статті 63 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позовну заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю «Райффайзен Лізинг
Аваль» б/н, б/д (вх. № 1078/14 від 26.03.2014 р.)
повернути без розгляду.

Додаток: позовна заява та додані до неї
документи на 163 арк. - позивачу.

Суддя
В.М. Бабкіна