ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.03.2014
Справа № 905/6111/13

Господарський суд Донецької області у
складі судді Риженко Т.М.,

при секретарі Куньчик Е.А., розглянув у
відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою: Публічного
акціонерного товариства
«Старокраматорський машинобудівний
завод», м.Краматорськ, Донецька область

до Відповідача: Закритого акціонерного
товариства «РосТрансСтрой»,
м.Санкт-Петербург, Російська Федерація

про: стягнення 20 100 000,00 російських
рублів

за участю:

від позивача: Гринько І.С. (за
довіреністю);

від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство
«Старокраматорський машинобудівний
завод», м.Краматорськ, Донецька область
(далі - Позивач) звернулось до
Господарського суду Донецької області
з позовною заявою до Закритого
акціонерного товариства
«РосТрансСтрой», м.Санкт-Петербург,
Російська Федерація (далі - Відповідач)
про стягнення 20 100 000,00 російських
рублів

В обґрунтування позовних вимог Позивач
посилається на неналежне виконання
Відповідачем зобов'язань за
контрактом №10/001-12 від 28.12.2012р., щодо
оплати за поставлений товар.

На підтвердження вказаних обставин
Позивач надав належним чином
засвідчені копії наступних документів:
контракту №10/001-12 від 28.12.2012р., додатків
до контракту, додаткових угод до
контракту, рахунків-фактур,
меморіальних ордерів з доказами
здійснення Відповідачем часткової
оплати за поставлений товар, актів
приймання передачі товару від 27.05.2013р.,
декларації, міжнародної
товарно-транспортної накладної, акту
звіряння взаємних розрахунків, який
підписано та засвідчено печаткою з
боку Позивача, відповідно до якого
заборгованість складає 20 100 000,00грн.,
правоустановчих документів Публічного
акціонерного товариства
«Старокраматорський машинобудівний
завод».

Нормативно свої вимоги Позивач
обґрунтовує ст.ст. 6, 11, 509, 526, 529, 692, 712
Цивільного кодексу України, ст.ст.
3,173-175, 180, 181, 193, 265-268 Господарського
кодексу України, ст. 21 Закону України
«Про мову в Українському СССР», ст.ст. 2,
38 Закону України «Про
зовнішньоекономічну діяльність», ст. 76
Закону України «Про міжнародне
приватне право», Угодою про порядок
вирішення спорів, пов'язаних із
здійсненням господарської діяльності
від 20.03.1992р., Конвенцією про правову
допомогу та правових відносинах по
цивільним, сімейним та кримінальним
справам від 22.01.1993р., ст.ст. 1, 54
Господарського процесуального кодексу
України.

18.09.2013р. Позивачем через канцелярію
суду надані належним чином засвідчені
копії наступних документів: податкової
декларації, реєстру отриманих
видаткових та податкових накладних,
податкових накладних та довідку №08/183
від 17.09.2013р. за підписом голови
правління та головного бухгалтера, яка
свідчить, що між Публічним акціонерним
товариством «Старокраматорський
машинобудівний завод» та Закритим
акціонерним товариством
«РосТрансСтрой» існують наступні
правовідносини на підставі: контракту
№10/001-12 від 28.12.2012р. на поставку
продукції, контракту №10/002-12 від
28.12.2012р. на пуско-налагоджувальні
роботи на продукцію поставлену за
контрактом №10/001-12 від 28.12.2012р.

18.03.2014р. Позивачем через канцелярію
суду надано належним чином засвідчені
копії наступних документів: акту
звіряння взаємних розрахунків, який
підписано та засвідчено печатками з
боку Позивача, листа від 18.09.2013р. №648.

Заявою від 17.03.2014р. №08/285 Позивач в
порядку ст.22 Господарського
процесуального кодексу України
зменшив розмір позовних вимог заявивши
до стягнення суму заборгованості у
розмірі 10 000 000,00грн.

Суд розглядає справу відносно вимог,
визначених у заяві від 17.03.2014р. №08/285,
оскільки згідно ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України
Позивач вправі до прийняття рішення
зменшити розмір вимог. Суд приймає
вказане зменшення, оскільки відповідні
дії не суперечать законодавству і не
порушують чиїх - небудь охоронюваних
законом інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи та із
змісту позовних вимог, даний спір виник
у зв'язку з неналежним виконанням
Покупцем своїх зобов'язань по
контракту №10/001-12 від 28.12.2012р.

Відповідно до пункту 8.2 контракту
№10/002-12 від 28.12.2012р. сторони домовились,
що усі спори, які можуть виникати за
даним контрактом або пов'язані з ним
підлягають розгляду у суді за місцем
проживання Позивача.

Згідно п. 1 п. 1 ст. 76 Закону України
"Про міжнародне приватне право" суди
можуть приймати до свого провадження і
розглядати, будь-які справи з іноземним
елементом якщо сторони передбачили
своєю угодою підсудність справи з
іноземним елементом судам України,
крім випадків, передбачених у
статті 77 цього Закону.

Відповідно до ст. 123 Господарського
процесуального кодексу України,
іноземні суб'єкти господарювання мають
такі самі процесуальні права і
обов'язки, що і суб'єкти господарювання
України, крім винятків, встановлених
законом або міжнародним договором,
згода на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України.

Згідно ст. 124 Господарського
процесуального кодексу України,
підсудність справ за участю іноземних
суб'єктів господарювання визначається
цим Кодексом, законом або міжнародним
договором, згода на обов'язковість
якого надана Верховною Радою України.

Враховуючи викладене, умови п. 8.2
контракту №10/002-12 від 28.12.2012р., а також
те, що позивач знаходиться за адресою:
м.Краматорськ, Донецька область, то
дана справа підвідомча та підсудна
господарському суду Донецької області.

Представник Позивача у судове
засідання 18.03.2014р. з'явився, підтримав
позовні вимоги з урахуваннями заяви
про зменшення позовних вимог.

Представник Відповідача у судове
засідання 18.03.2014р. не з'явився, про час
та місце слухання справи повідомлений
належним чином.

До початку судового засідання надано
до суду клопотання про розгляд справи
без застосування технічних засобів
фіксації судового процесу. Дане
клопотання не суперечить чинному
законодавству, інтересам сторін, тому
приймається судом та підлягає
задоволенню.

Розглянувши матеріали справи,
долучивши до матеріалів справи надані
сторонами докази, суд

ВСТАНОВИВ:

28 грудня 2012 року між Закритим
акціонерним товариством
«РосТрансСтрой» (Покупець) та
Публічним акціонерним товариством
«Старокраматорський машинобудівний
завод» (Постачальник) було укладено
контракт №10/001-12, відповідно п.1.1 якого
Постачальник зобов'язується
виготовити та поставити, а Покупець
прийняти та оплатити шляхову техніку
(далі Продукцію).

Згідно п.2.3 контракту (з урахуванням
додаткової угоди №3 від 27.05.2013р.)
загальна сума даного Контракту складає
109 600 000,00 руб. РФ. В ціну не включені
ніякі податки. Кожна з Сторін повинна
заплатити податки, які мають
відношення до контракту, які
стягуються в країні реєстрації кожної
з сторін.

У розділі 5 договору Сторони дійшли
згоди щодо порядку розрахунків:

- авансовий платіж - у розмірі 25 000 000
рублів, оплачується Покупцем 14.01.2013р.
(п.5.2.1 контракту, з урахуванням
додаткової угоди №1);

- платіж у розмірі 30 000 000 рублів
оплачується Покупцем в період з 25.01.2013р.
до 05.02.2013р.включно (п.5.2.2 Договору);

- кінцевий розрахунок у розмірі 29 600 000,00
рублів РФ вартості Продукції
оплачується Покупцем протягом 5-ти
банківських днів з дня підписання
покупцем Акту приймання-передачі
Продукції, відповідно рахунку
Постачальника (п.5.2.3 контракту з
урахуванням додаткової угоди №3 від
27.05.2013р.)

У пункті 10.5 контракту (з урахуванням
додаткової угоди №4 від 12.07.2013р.)
контракт вступає в дію з моменту його
підписання та діє до 15 серпня 2013 року.
Зобов'язання Постачальника по
гарантійному обслуговуванню Продукції
діють з урахуванням положень розділу 4
даного контракту. Зобов'язання
Постачальника з післягарантійного
обслуговування та поставки запасних
частин та комплектуючих діють у
відповідності з положеннями укладених
сторонами договорів. Строк діє
контракту може бути продовжений за
взаємною згодою сторін.

27.05.2013р. Відповідач спільно з
представниками Позивача, на території
ПАТ «СКМЗ» здійснили технічне
приймання продукції, що
підтверджується актом №10/13-012
технічного приймання щебноьочисної
машини RM-80 UHR №012 та
пуско-налагоджувальних робіт за нею,
виготовленою на ПАТ «СКМЗ» по
технічній документації та з
застосуванням комплектуючих виробів
австрійської фірми «Plasser & Therer»
відповідно Технічних умов ТУ У
35.2-3:2011.

01.06.2013р. Позивач виконав митне
декларування Продукції яка поставлена,
що підтверджується дублікатом
накладної відправка 52909520 та митною
декларацією 700020000/2013/004034.

Факт поставки також підтверджується
товарно-транспортною накладною №52909520.

17.07.2013р. представники Позивача та
Відповідача підписали акт №10/13-ПП/012
приймання-передачі продукції.

Внаслідок цього обов'язок передачі
Постачальником товару вважається
виконаним.

Відповідачем незважаючи на настання
строку оплати було здійснено часткову
оплату за поставлений товар, внаслідок
чого виникла заборгованість у розмірі
10 000 000,00грн.

За таких обставин та у зв'язку із
неналежним виконанням грошових
зобов'язань Відповідачем Позивач
звернувся до суду з позовом.

Дослідивши матеріали справи, керуючись
ст.ст. 32, 33, 34, 36 Господарського
процесуального кодексу України, суд
вважає вимоги Позивача до Відповідача
такими, що підлягають задоволенню,
враховуючи наступне:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України, ст.173 Господарського кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509
Цивільного кодексу України, ст.174
Господарського кодексу України
виникають, зокрема, з договору.

Оцінивши зміст даного договору з якого
виникли цивільні права та обов'язки
сторін, суд дійшов висновку, що
укладений правочин за своїм змістом та
правовою природою є договором
поставки, який підпадає під правове
регулювання норм статті 712 Цивільного
кодексу України та статей 264-271
Господарського кодексу України. В
частині, що не суперечить договору, до
вказаного правочину також
застосовуються норми Цивільного
кодексу України, які регулюють правила
купівлі-продажу (статті 655-697 Цивільного
кодексу України).

Як встановлено ст. 712 Цивільного
кодексу України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у власність у
встановлений строк (строки) товар у
власність покупця для використання
його у підприємницькій діяльності або
в інших цілях, не пов'язаних з
особистим, сімейним, домашнім або іншим
подібним використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України та ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до умов закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутністю таких умов та вимог
-відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

При цьому, приписи ч.7 ст. 193
Господарського кодексу України та ст.
525 Цивільного кодексу України
встановлюють загальне правило щодо
заборони односторонньої відмови від
зобов'язання або односторонньої зміни
його умов, що кореспондується із
вимогами ст. 629 Цивільного кодексу
України щодо обов'язковості договору
для виконання сторонами.

Судом встановлено, що відповідно до
умов контракту №10/001-12 від 28.12.2012р.
Позивачем було здійснено поставку
Відповідачу, але Відповідачем
незважаючи на настання строку оплати
не була здійснена оплата за
поставлений товар у повному обсязі.

Документи, які б свідчили про незгоду
Покупця з неналежністю виконання
Постачальником своїх зобов'язань по
Договору - суду не надавались, крім того
Відповідач у листі від 18.09.2013р. №648
зазначив, що суму боргу визнає та
зобов'язується погасити.

Відтак, несплачена сума, наявність якої
кваліфікується судом як порушення
грошових зобов'язань у розумінні ст.610
Цивільного кодексу України, становить
10 000 000,00 російських рублів. За змістом
ст.625 Цивільного кодексу України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 202 Господарського
кодексу України та ст.599 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняються виконанням, проведеним
належним чином.

Відповідач доказів погашення суми
боргу у розмірі 10 000 000,00 російських
рублів до матеріалів справи не надано,
у зв'язку з чим вимоги про стягнення
суми боргу підлягають задоволенню та
стягненню з Закритого акціонерного
товариства «РосТрансСтрой».

Судом враховано, що абзацом другим
пункту 14 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 18 грудня 2009 року за № 14
"Про судове рішення у цивільній справі"
передбачено, що у разі пред'явлення
позову про стягнення грошової суми в
іноземній валюті суду слід у
мотивувальній частині рішення навести
розрахунки з переведенням іноземної
валюти в українську за курсом,
встановленим Національним банком
України на день ухвалення рішення, суд
зазначає, що станом на 18.03.2014
заборгованість в сумі 10 000 000,00 рублів за
офіційним курсом НБУ на цю дату
складає 2 662 100,00грн. Суд має право
ухвалити рішення про стягнення
грошової суми в іноземній валюті з
правовідносин, які виникли при
здійсненні валютних операцій, у
випадках і в порядку, встановлених
законом (частина друга статті 192 ЦК,
частина третя статті 533 ЦК; Декрет
Кабінету Міністрів України від 19
лютого 1993 року N 15-93 "Про систему
валютного регулювання і валютного
контролю").

Враховуючи те, що боржником за позовом
є особа нерезидент України, то
задоволення зустрічних позовних вимог
можливе шляхом стягнення іноземною
валюти, а саме російських рублів.

Статтею 3 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що мова господарського
судочинства визначається статтею 14
Закону України "Про засади державної
мовної політики".

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про
засади державної мовної політики"
судові документи складаються
державною мовою.

За таких обставин, рішення по справі
складено українською мовою.

З огляду на викладене, враховуючи
наявні в матеріалах справи докази
наявності заборгованості та порушення
зобов'язань за договором, суд вважає,
позовні вимоги обґрунтованими,
доведеними належним чином та такими, що
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється у
відповідності до ст.49 Господарського
процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства
«Старокраматорський машинобудівний
завод», м.Краматорськ, Донецька область
до Закритого акціонерного товариства
«РосТрансСтрой», м.Санкт-Петербург,
Російська Федерація про стягнення 10 000
000,00 російських рублів задовольнити.

2. Стягнути з Закритого акціонерного
товариства «РосТрансСтрой» (191002, РФ,
м.Санкт-Петербург, вул.Ломоносова, б.12/66,
лит.А, пом. 9Н, ІНН , КПП 784001001, ОКПО
89054431, з будь якого рахунку виявленого
державним виконавцем під час
виконавчого провадження) на користь
Публічного акціонерного товариства
«Старокраматорський машинобудівний
завод» (84302, м.Краматорськ, вул.Горького,
2, ) заборгованість у
розмірі 10 000 000,00 російських рублів,
судовий збір у сумі 37 033,25грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

У судовому засіданні 18.03.14р.
проголошено та підписано вступну та
резолютивну частину рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано, а у разі подання апеляційної
скарги - після розгляду справи
апеляційним господарським судом, якщо
рішення не буде скасовано.

Суддя
Т.М. Риженко

Повний текст рішення складено та
підписано 24.03.14р.