ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 року Справа № 915/767/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді:Шевчук
С.Р.,суддів:Акулової Н.В., Владимиренко
С.В. - доповідач,розглянув касаційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю "Миколаївський
центральний ринок"на
постановуОдеського апеляційного
господарського суду від 01.08.2013р.у
справі№ 915/767/13 господарського суду
Миколаївської областіза
позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Миколаївський
центральний ринок"доВиконавчого
комітету Миколаївської міської радиза
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача: Миколаївської
обласної спілки споживчих товариствза
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача: Кооперативного
підприємства "Центральний
ринок"провизнання незаконним та
скасування рішення

За участю представників:

- позивача: не з'явилися;

- відповідача: не з'явилися;

- третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача: не з'явилися;

- третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача: Ферлій А.А., дов.
б/н від 28.05.2013р.;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Миколаївський
центральний ринок" звернулося до
господарського суду Миколаївської
області з позовом до Виконавчого
комітету Миколаївської міської ради
про визнання незаконним та скасування
рішення виконавчого комітету
Миколаївської міської ради №325 від
29.03.2013р.

Поряд з цим позивачем подано заяву про
вжиття заходів забезпечення позову
шляхом заборони державному
реєстратору відділу державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби
Миколаївського міського управління
юстиції вчиняти дії пов'язані з
державною реєстрацією права власності
відносно наступного нерухомого майна:
нежитловий об'єкт, що складається з 8-ми
основних споруд за літ.К загальною
площею 258,8 кв.м; літ.Н загальною площею
273кв.м; літ.А-2 загальною площею 8643,2кв.м;
літ.З загальною площею 262,8кв.м; літ.М
загальною площею 269,3кв.м; літ.Г
загальною площею 34,1 кв.м; літ.Р
загальною площею 137,6кв.м; літ.Я' критий
навіс-павільйон /модуль Кисловодськ/ на
704 торгових місць, службові будівлі та
споруди, що знаходяться за адресою:
м.Миколаїв, пр.Леніна, 25; нежитлова
будівля за літ.У-2 загальною площею 4867,8
кв.м, що знаходяться за адресою:
м.Миколаїв, пр.Леніна, 25/12. В
обґрунтування поданої заяви позивач
послався на те, що оскаржуваним
рішенням виконкому Миколаївської
міської ради від 29.03.2013р. №325 скасовано
п.1.7 власного рішення від 27.10.2000р. №682,
абзац 1 пункту 1 власного рішення від
19.05.2004р. №901, п.1.6 власного рішення від
26.08.2009р. №1728, пункти 1.36 та 1.37 власного
рішення від 14.12.2012р. №1300 у частині
оформлення права власності,
встановлення ідеальної частки та
видачі свідоцтв про право власності,
зокрема, на такі об'єкти нерухомого
майна: нежитлова будівля за літ.У-2
загальною площею 4867,8кв.м. розташована
по пр.Леніна, 25/12 в м. Миколаєві;
нежитловий об'єкт, що складається з 8-ми
основних будівель: літ. К загальною
площею 258,8кв.м, літ.Н загальною площею
273кв.м, літ.А-2 загальною площею 8643,2кв.м,
літ.З загальною площею 262,8кв.м, літ.М
загальною площею 269,3кв.м, літ. Г
загальною площею 34,1кв.м, літ.Р
загальною площею 137,6кв.м, літ.Я' критий
навіс-павільйон /модуль Кисловодськ/ на
704 торгових місць, службові будівлі та
споруди, що знаходяться за адресою:
м.Миколаїв, пр.Леніна, 25. Пунктом 6
рішення від 29.03.2013р. №325 виконком
Миколаївської міської ради вирішив
внести зміни до рішення від 14.12.2012р.
№1300, виклавши його п.п.1.55, 1.56 в такій
редакції: "1.Оформити право власності на
об'єкти нерухомого майна, які
розташовані в м.Миколаєві. 1.55. На
нежитлову будівлю за літ.У-2 загальною
площею 4867,8кв.м, по пр.Леніна 25/12 за
кооперативним підприємством
"Центральний ринок". 1.56. На нежитловий
об'єкт, що складається з 8-ми основних
споруд за літ.К загальною площею
258,8кв.м; літ.Н загальною площею 273кв.м;
літ.А-2 загальною площею 8643,2кв.м; літ.З
загальною площею 262,8кв.м; літ.М
загальною площею 269,3кв.м; літ.Г
загальною площею 34,1кв.м; літ.Р
загальною площею 137,6кв.м; літ.Я' критий
навіс-павільйон /модуль Кисловодськ/ на
704 торгових місць, службові будівлі та
споруди, що знаходяться за адресою:
м.Миколаїв, пр.Леніна, 25, за
кооперативним підприємством
"Центральний ринок". Позивач також
зазначив, що оскарження у судовому
порядку рішення органу місцевого
самоврядування не зупиняє його дію, а
згідно п.2 рішення від 14.12.2012р. №1300, який
залишено без змін рішенням від 29.03.2013р.
№325, виконком Миколаївської міської
ради, з урахуванням внесених рішенням
від 29.03.2013р. №325 змін, зобов'язаний
видати заявнику свідоцтва на право
власності. За вказаних обставин,
Кооперативне підприємство
"Центральний ринок" має підстави та
можливість зареєструвати у
встановленому порядку своє право
власності на об'єкти нерухомого майна
та вчиняти будь-які правочини щодо
нього, зокрема, відчужувати нерухоме
майно на користь третіх осіб, передати
його до статутного фонду
господарського товариства, тощо.
Оскарження у судовому порядку рішення
органу місцевого самоврядування не
зупиняє його дію. Вказані обставини, на
думку позивача, можуть суттєво
утруднити або взагалі зробити
неможливим в подальшому фактичне
виконання рішення господарського суду
з даного спору.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 24.04.2013р. у
справі №915/767/13 (суддя Мавродієва М.В.)
заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю "Миколаївський
центральний ринок" про забезпечення
позову у справі №915/767/13 задоволено;
заборонено Реєстраційній службі
Миколаївського міського управління
юстиції вчиняти дії, пов'язанні з
державною реєстрацією права власності
відносно наступного нерухомого майна:
нежитлового об'єкту, що складається з
8-ми основних споруд за літ.К загальною
площею 258,8 кв.м; літ.Н загальною площею
273кв.м; літ.А-2 загальною площею 8643,2кв.м;
літ.З загальною площею 262,8кв.м; літ.М
загальною площею 269,3кв.м; літ.Г
загальною площею 34,1кв.м; літ.Р
загальною площею 137,6 кв.м; літ.Я' критий
навіс-павільйон /модуль Кисловодськ/ на
704 торгових місць, службові будівлі та
споруди, що знаходиться за адресою:
м.Миколаїв, пр.Леніна, 25; нежитлової
будівлі за літ.У-2 загальною площею
4867,8кв.м, що знаходиться за адресою:
м.Миколаїв, пр.Леніна, 25/12.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 01.08.2013р. у
справі №915/767/13 (колегія суддів у складі
головуючого судді Філінюка І.Г., суддів
Лавриненко Л.В., Пироговського В.Т.)
апеляційну скаргу Кооперативного
підприємства "Центральний ринок"
задоволено. Ухвалу господарського суду
Миколаївської області від 24.04.2013р. про
вжиття заходів до забезпечення позову
по справі №915/767/13 скасовано повністю.
Матеріали оскарження ухвали
господарського суду Миколаївської
області від 24.04.2013р. у справі №915/767/13
направлено до господарського суду
Миколаївської області.

Не погодившись з прийнятою у справі
постановою суду апеляційної інстанції,
позивач звернувся до Вищого
господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову Одеського
апеляційного господарського суду від
01.08.2013р. у справі №915/767/13 та залишити в
силі ухвалу господарського суду
Миколаївської області від 24.04.2013р. про
забезпечення позову.

Розглянувши матеріали справи,
касаційну скаргу, заслухавши пояснення
присутнього представника учасника
судового процесу, перевіривши
правильність застосування судами норм
процесуального права, колегія суддів
касаційної інстанції дійшла висновку,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

За приписами статті 66 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд за заявою сторони,
прокурора або з власної ініціативи має
право вжити передбачених статтею 67
цього Кодексу заходів до забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

У відповідності до ст.67 Господарського
процесуального кодексу України позов
забезпечується: накладанням арешту на
майно або грошові суми, що належать
відповідачеві; забороною
відповідачеві вчиняти певні дії;
забороною іншим особам вчиняти дії, що
стосуються предмета спору; зупиненням
стягнення на підставі виконавчого
документа або іншого документа, за яким
стягнення здійснюється у безспірному
порядку; зупиненням продажу
арештованого майна, якщо подано позов
про визнання права власності на це
майно і про зняття з нього арешту.

Особа, яка подала заяву про
забезпечення позову, повинна
обґрунтувати причини звернення із
заявою про забезпечення позову. З цією
метою та з урахуванням загальних вимог,
передбачених статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України,
обов'язковим є подання доказів
наявності фактичних обставин, з якими
пов'язується застосування певного
заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення
позову господарський суд має здійснити
оцінку обґрунтованості доводів
заявника щодо необхідності вжиття
відповідних заходів з урахуванням:
розумності, обґрунтованості і
адекватності вимог заявника щодо
забезпечення позову; забезпечення
збалансованості інтересів сторін, а
також інших учасників судового
процесу; наявності зв'язку між
конкретним заходом до забезпечення
позову і предметом позовної вимоги,
зокрема, чи спроможний такий захід
забезпечити фактичне виконання
судового рішення в разі задоволення
позову; імовірності утруднення
виконання або невиконання рішення
господарського суду в разі невжиття
таких заходів; запобігання порушенню у
зв'язку із вжиттям таких заходів прав
та охоронюваних законом інтересів
осіб, що не є учасниками даного
судового процесу.

Умовою застосування заходів до
забезпечення позову за вимогами
майнового характеру є достатньо
обґрунтоване припущення, що майно, яке
є у відповідача на момент пред'явлення
позову до нього, може зникнути,
зменшитись за кількістю або
погіршитись за якістю на момент
виконання рішення. Достатньо
обґрунтованим для забезпечення позову
є підтверджена доказами наявність
фактичних обставин, з якими
пов'язується застосування певного виду
забезпечення позову. Про такі
обставини може свідчити вчинення
відповідачем дій, спрямованих на
ухилення від виконання зобов'язання
після пред'явлення вимоги чи подання
позову до суду. Саме лише посилання в
заяві на потенційну можливість
ухилення відповідача від виконання
судового рішення без наведення
відповідного обґрунтування не є
достатньою підставою для задоволення
відповідної заяви. Адекватність заходу
до забезпечення позову, що
застосовується господарським судом,
визначається його відповідністю
вимогам, на забезпечення яких він
вживається. Оцінка такої відповідності
здійснюється господарським судом,
зокрема, з урахуванням співвідношення
прав (інтересу), про захист яких просить
заявник, з вартістю майна, на яке
вимагається накладення арешту, або
майнових наслідків заборони
відповідачеві вчиняти певні дії.

Задовольняючи подану позивачем заяву
про забезпечення позову, суд першої
інстанції визнав обґрунтованими
доводи заявника, що саме такий захід до
забезпечення позову як заборона
реєстраційній службі вчиняти дії з
державної реєстрації права власності
на нерухоме майно, щодо якого винесено
оскаржуване у судовому порядку рішення
виконкому Миколаївської ради від
29.03.2013р. №325 спроможний забезпечити
фактичне виконання судового рішення у
разі задоволення позову та запобігти в
майбутньому порушенню прав та
охоронюваних законом інтересів, як
учасників судового процесу, так і осіб,
що не є учасниками даного судового
процесу (засновників ТОВ
"Миколаївський центральний ринок" та КП
"Центральний ринок"), збалансованість
інтересів сторін, а також інших
учасників судового процесу, у даному
випадку, не буде порушена; невжиття
таких заходів до забезпечення позову
може призвести до утруднення виконання
або невиконання рішення
господарського суду.

Натомість переглядаючи в апеляційному
порядку прийняту у даній справі
оскаржувану ухвалу про забезпечення
позову, суд апеляційної інстанції
вірно зауважив, що місцевий
господарський суд не обґрунтував, яким
чином невжиття наведеного заходу
забезпечення позову може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду у даній справі.

Крім того, суд апеляційної інстанції
вірно зазначив про недоведення
позивачем наявності обставин, які
можуть в подальшому утруднити
виконання рішення суду, невстановлення
та ненадання таких обставин місцевим
господарським судом, у зв'язку з чим
дійшов вірного висновку про
відсутність підстав для задоволення
заяви позивача, скасував прийняту з
порушенням норм процесуального права
ухвалу місцевого господарського суду
від 24.04.2013р. у даній справі.

Враховуючи наведене, колегія суддів
Вищого господарського суду України
вважає, що постанова апеляційного
господарського суду відповідає нормам
процесуального права, а доводи
касаційної скарги не спростовують
правильних висновків суду апеляційної
інстанції, у зв'язку з чим підстави для
скасування постанови відсутні.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111,11113
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Миколаївський центральний ринок"
залишити без задоволення, постанову
Одеського апеляційного господарського
суду від 01.08.2013р. у справі № 915/767/13 - без
змін.

Головуючий суддя:С. Шевчук Судді: Н.
Акулова С. Владимиренко