ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20.03.14р. Справа № 904/121/14За позовом
Комунального закладу
"Дніпропетровське клінічне об'єднання
швидкої медичної допомоги"
Дніпропетровської обласної ради, м.
Дніпропетровськ

до Комунального закладу
"Дніпропетровська станція швидкої
медичної допомоги" Дніпропетровської
обласної ради, м. Дніпропетровськ

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
Державної фінансової інспекції в
Дніпропетровській області, м.
Дніпропетровськ

про стягнення 315 929 грн. 17 коп.

Суддя Рудь І.А.

Представники:

від позивача: Бойко П.Ю., дов. б/н від
13.09.13р.;

від відповідача: Карауш Г.В., дов. № 1/63
від 13.03.14р.;

від третьої особи: Камінський О.Д., дов.
№ 13-250 від 27.12.13р.

СУТЬ СПОРУ:

Комунальний заклад "Дніпропетровське
клінічне об'єднання швидкої медичної
допомоги" Дніпропетровської обласної
ради звернувся до господарського суду
з позовом, в якому просить стягнути з
Комунального закладу
"Дніпропетровська станція швидкої
медичної допомоги" Дніпропетровської
обласної ради суму коштів в розмірі 315
929 грн. 17 коп., зайво сплачених позивачем
внаслідок невідшкодування
відповідачем, який знаходиться в
приміщеннях клінічного об'єднання,
коштів за надані комунальні послуги.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за
результатами проведеної Державною
фінансовою інспекцією в
Дніпропетровській області ревізії
фінансово-господарської діяльності
Комунального закладу
"Дніпропетровське клінічне об'єднання
швидкої медичної допомоги"
Дніпропетровської обласної ради
встановлені фінансові порушення,
внаслідок яких закладу позивача
завдано матеріальної шкоди (збитків) у
розмірі 315 929 грн. 17 коп., шляхом
покриття позивачем витрат на
комунальні послуги, що мали
здійснюватися Комунальним закладом
«Дніпропетровська станція швидкої
медичної допомоги» Дніпропетровської
обласної ради у період з 01.01.12р. по
28.02.13р., а саме: послуги теплопостачання
за 2012 рік у розмірі 84 568 грн. 90 коп. та за
січень - лютий 2013 року - у

розмірі 31 480 грн. 77 коп.; послуги
водопостачання та водовідведення за 2012
рік у розмірі 5 658 грн. 62 коп., за січень -
лютий 2013 року - у розмірі 634 грн. 72 коп.;
послуги з надання електроенергії за 2012
рік - у розмірі 193 586 грн. 16 коп.

Справа розглядається за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору - Державної фінансової
інспекції в Дніпропетровській області.

Відповідач позовні вимоги не визнав. У
відзиві на позов зазначив, що у
відповідача відсутні правові підстави
для відшкодування витрат позивача на
комунальні послуги у період 2012-2013р.р.,
оскільки між сторонами будь-яких
договірних відносин щодо оренди
спірних приміщень чи відшкодування
вказаних витрат не існувало. Більш
того, позивач ігнорував усі звернення
відповідача щодо врегулювання питання
про укладання договору оренди
нежитлових приміщень, що займає
відповідач, про що свідчать надані
відповідачем копії листів. Одночасно
зазначає, що надана позивачем копія
договору без дати № 04-12 на адресу
відповідача не надходила. Крім того,
вказаний договір складено в порушення
вимог до Типового Договору про
відшкодування витрат
балансоутримувача на утримання
орендованого нерухомого майна та
надання комунальних послуг,
затвердженого Наказом Фонду
державного майна України від 23.08.2000р. №
1774, оскільки в ньому відсутня дата
укладання, не визначено які саме
приміщення орендуються, відсутній
перелік прав та обов'язків сторін тощо.
Вказує, що відповідачу, як бюджетній
установі, для здійснення розрахунку за
комунальні послуги, до органів
казначейства необхідно надати
завірені належним чином копії договору
оренди, договору про відшкодування
витрат за надання комунальних послуг,
які у відповідача відсутні. Просив в
позові відмовити.

Третя особа, Державна фінансова
інспекція в Дніпропетровській області,
позовні вимоги підтримала та
зазначила, що відповідач, займаючи
площі клінічного об'єднання та
користуючись послугами
теплопостачання, водопостачання та
електроенергії, фактично за них не
сплачував, а ці оплати здійснив позивач
за рахунок коштів загального фонду
обласного бюджету, що спричинило
матеріальну шкоду на суму оплати
спожитих відповідачем комунальних
послуг у загальному розмірі 315 929 грн. 17
коп.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, у
судовому засіданні оголошувалися
перерви з 04.02.2014р. по 25.02.2014р., з 25.05.2014р.
по 18.03.2014р., з 18.03.2014р. по 20.03.2014р.

В порядку ст. 85 ГПК України, в судовому
засіданні оголошено вступну та
резолютивну частину рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази в їх сукупності, заслухавши
пояснення представників сторін та
третьої особи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як зазначає позивач, 17.08.2012р. між
Дніпропетровською обласною радою
(орендодавець) та комунальним закладом
„Дніпропетровська станція швидкої
медичної допомоги" (орендар) укладено
договір оренди нерухомого майна
спільної власності територіальних
громад Дніпропетровської області № 15
(надалі - Договір оренди).

Згідно із п. 1.1. Договору оренди
орендодавець передає, а орендар
приймає в строкове платне користування
нерухоме майно, далі - об'єкт оренди, для
розміщення адміністрації, складу
гаражу, приймальної підстанції
комунального закладу
«Дніпропетровська станція швидкої
медичної допомоги» ДОР».

Відповідно до п.2.2. Договору оренди
об'єктом оренди є: нерухоме майно
(цілісний майновий комплекс, будівля,
споруда) загальною площею 701,66 кв. м.,
розташоване за адресою, вул. Свердлова,
буд. 65 на 2 та 3 поверсі головного
корпусу та прилеглій території, які
перебувають на балансі Комунального
закладу "Дніпропетровське клінічне
об'єднання швидкої медичної допомоги"
Дніпропетровської обласної ради.

Відповідно до п.11.1 Договору оренди
Договір набирає чинності з моменту
підписання його сторонами та діє з « 01»
січня 2012 року до « 31»грудня 2012 року.

На виконання умов п. п. 4.1., 4.5 Договору
сторони уклали акт приймання-передачі
від 01.01.2012р, відповідно до змісту якого
Дніпропетровська обласна рада діючи в
якості орендодавця передає, а КЗ
«ДСШМД»ДОР» - орендар, приймає об'єкт
оренди розташований у м.
Дніпропетровськ, вул.. Свердлова, буд. 65,
загальною площею 701,66 кв.м., балансова
вартість якого складає 230 451, 56 грн. (на
01.01.2012р.)

Згідно з п. 3.7 Договору оренди вартість
комунальних послуг, витрат на
утримання прибудинкової території,
вартість послуг з технічного
обслуговування інженерного обладнання
внутрішньо будинкових мереж; і т. ін. не
входить до складу орендної плати та
сплачується орендарем окремо у формі
та порядку, погодженому з орендодавцем.

Як вказує позивач у позовній заяві, у 2012
році між позивачем та відповідачем
укладений договір № 04-12 без дати
(надалі - Договір), який відповідно до п.
1.1 Договору регулює відносини між
сторонами по відшкодуванню
комунальних послуг.

Відповідно до п. 2.2. Договору,
відповідач зобов'язався здійснювати
оплату у розмірі 100% за спожиті
комунальні послуги відповідно до акта
наданих послуг шляхом перерахування
коштів на розрахунковий рахунок
позивача.

За умови п. 6.1 Договору даний Договір
набирає чинності з 01.01.12р. та діє до
31.12.12р. та до повного виконання
зобов'язань обома сторонами.

Державною фінансовою інспекцією в
Дніпропетровській області проведено
позапланову ревізію
фінансово-господарської діяльності
Комунального закладу
«Дніпропетровське клінічне об'єднання
швидкої медичної допомоги»
Дніпропетровської обласної ради за
період з 01.10.2010р. по 28.02.2013р., за
результатами якої 27.03.13р. складено акт
№ 04-16-36.

Як вбачається із вказаного акту, під
час проведення ревізії повноти
відшкодування коштів за надані
комунальні послуги сторонніми
організаціями що знаходяться в
приміщеннях клінічного об'єднання,
встановлено фінансові порушення,
внаслідок яких закладу позивача
завдано матеріальної шкоди (збитків) у
розмірі 315 929 грн. 17 коп., шляхом
покриття позивачем витрат на
комунальні послуги, що мали
здійснюватися Комунальним закладом
«Дніпропетровська станція швидкої
медичної допомоги» Дніпропетровської
обласної ради у період з 01.01.12р. по
28.02.13р., а саме: послуги теплопостачання
за 2012 рік у розмірі 84 568 грн. 90 коп. та за
січень - лютий 2013 року - у

розмірі 31 480 грн. 77 коп.; послуги
водопостачання та водовідведення за 2012
рік у розмірі 5 658 грн. 62 коп., за січень -
лютий 2013 року - у розмірі 634 грн. 72 коп.;
послуги з надання електроенергії за 2012
рік - у розмірі 193 586 грн. 16 коп.
Розрахунок розміру фінансових
порушень наведено у Додатку № 38 до Акту
ревізії.

Як зазначає позивач, нарахування
здійснювалося наступним чином.

Згідно акту фактично спожитої
електричної енергії №1/1 від 03.01.2013р. (т.
1, а.с. 43) відповідачем було спожито 163 949
кВт*г. - активної електроенергії та 123 149
кВт*г.- реактивної електроенергії.

Відповідно до розрахунку обсягів
послуг до договору позивача на надання
послуг з централізованого питного
водопостачання та водовідведення № 2339
від 31.01.2012р. розрахункова норма
водокористування та водовідведення
Відповідача становить 53,00 м3.

Опалювальна площа відповідача, згідно
з наданими документами, визначена у
розмірі 607,51 м2 (кабінети 10-поверхової
будівлі - 576,26 м2, гаражу - 31,25 м2).

Таким чином, проведена ревізія
фінансово-господарської діяльності
позивача і складений за її
результатами державною фінансовою
інспекцією в Дніпропетровській
області акт № 04-16-36 від 27.03.2013р. стали
підставою для звернення клінічного
об'єднання до суду з даним позовом.

Дослідивши наявні матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін та третьої особи, оцінивши
надані докази в їх сукупності, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ч.1ст. 179 ГК України
майново-господарські зобов'язання, які
виникають між суб'єктами
господарювання або між суб'єктами
господарювання і негосподарюючими
суб'єктами - юридичними особами на
підставі господарських договорів, є
господарсько-договірними
зобов'язаннями.

При укладенні господарських договорів
сторони можуть визначати зміст
договору на основі вільного
волевиявлення, коли сторони мають
право погоджувати на свій розсуд
будь-які умови договору, що не
суперечать законодавству ( ч.4 ст. 179 ГК
України).

Частиною 7 ст. 179 ГК України встановлено,
що господарські договори укладаються
за правилами, встановленими Цивільним
кодексом України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом, іншими нормативно-правовими
актами щодо окремих видів договорів.

Згідно ст.ст.626, 627 ЦК України договором
є домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Відповідно до статті 6
цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Статтею 6 ЦК України передбачено, що
сторони мають право укласти договір,
який не передбачений актами цивільного
законодавства, але відповідає
загальним засадам цивільного
законодавства. Сторони мають право
врегулювати у договорі, який
передбачений актами цивільного
законодавства, свої відносини, які не
врегульовані цими актами. Сторони в
договорі можуть відступити від
положень актів цивільного
законодавства і врегулювати свої
відносини на власний розсуд. Сторони в
договорі не можуть відступити від
положень актів цивільного
законодавства, якщо в цих актах прямо
вказано про це, а також у разі, якщо
обов'язковість для сторін положень
актів цивільного законодавства
випливає з їх змісту або із суті
відносин між сторонами.

З аналізу викладених норм чинного
законодавства вбачається, що сторони
мають право погоджувати на свій розсуд
будь-які умови договору, що не
суперечать законодавству та щодо
застосування яких сторонами
законодавство не містить обмежень.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 614 Цивільного кодексу
України, особа, яка порушила
зобов'язання, несе відповідальність за
наявності її вини, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 623 Цивільного
кодексу України боржник, який порушив
зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані цим збитки. Розмір
збитків, завданих порушенням
зобов'язання, доказується кредитором.

У відповідності з вимогами п. 4 ст. 611
Цивільного кодексу України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, у
вигляді відшкодування збитків та
моральної шкоди.

В силу положень передбачених ст.ст. 33, 34
ГПК України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу. Господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Як вже зазначалося, заявлену вимогу про
стягнення коштів в розмірі 315 929 грн. 17
коп., зайво сплачених позивачем
внаслідок невідшкодування
відповідачем, що знаходиться в
приміщеннях клінічного об'єднання, за
надані комунальні послуги, позивач
мотивував посиланням на договір оренди
№ 15 від 17.08.12р., договір № 04-12 без дати та
акт № 04-16-36 від 27.03.2013р., складений ДФІ в
Дніпропетровській області.

Але, як встановлено судом та вбачається
з матеріалів справи, позивачем окрім
зазначеного акту ревізії не надано
належних доказів на підтвердження
стягуваної суми та правових підстав
для її стягнення з відповідача.

Так, господарський суд не приймає в
якості доказу на підтвердження
існування орендних відносин між
Дніпропетровською обласною радою та
сторонами у справі з приводу оренди
спірних нежитлових приміщень
загальною площею 701,66 кв.м., наданий
позивачем договір оренди № 15 від 17.08.12р.
(т. 1, а.с. 120-127), оскільки наданий в ході
судового розгляду справи позивачем
договір оренди № 15 від 01.01.12р. (т.2, а.с.
123-130) суттєво відрізняється від
попередньо долученого, в першу чергу
датою укладання, нумерацією та змістом
деяких пунктів, зокрема, п. 2.2 (2.1) щодо
об'єкту оренди тощо.

Натомість відповідачем в матеріали
справи надані копії листів-запитів,
направлених відповідачем на адресу
позивача про доцільність укладення
договору оренди на нежитлові
приміщення по вул. Свердлова, 65
(адміністрація КЗ «ДСШМД» ДОР», склад,
гараж і Центральна підстанція), а саме:
лист вих. №4/1 від 26.01.2012р., лист вих. №4/48
від 11.06.2012р., лист вих.№4/16 від 07.02.2013р.,
лист вих. № 4/93 від 24.05.2013р., лист вих .№
4/225 від 15.10.2013р., лист вих. № 4/231 від
29.10.2013р. (т.1, а.с. 69-74). Відповіді позивача
на вказані звернення в матеріалах
справи відсутні та сторонами не надані.

Крім того, не є належним доказом на
підтвердження існування між сторонами
у справі договірних відносин по
відшкодуванню комунальних послуг
надана позивачем копія договору № 04-12
без дати, оскільки на вимогу суду
позивач не зміг надати оригінал
вказаного договору та, як слушно
зазначив відповідач, договір № 04-12 без
дати складено в порушення вимог до
Типового Договору про відшкодування
витрат балансоутримувача на утримання
орендованого нерухомого майна та
надання комунальних послуг,
затвердженого Наказом Фонду
державного майна України від 23.08.2000р. №
1774, оскільки в ньому відсутня дата
укладання, не визначено які саме
приміщення орендуються, відсутній
перелік прав та обов'язків сторін тощо.

Крім того, позивачем не надано доказів
вручення відповідачу рахунків на
сплату орендної плати, складених
позивачем із посиланням на договір
оренди № 15 від 01.01.12р. та рахунків на
відшкодування комунальних послуг у 2012
році, складених позивачем із
посиланням на договір № 04-12 без дати,
які долучені останнім до матеріалів
справи. (т.2, а.с. 131-142).

Згідно із ст. 15 Закону України "Про
державну контрольно-ревізійну службу в
Україні" законні вимоги службових осіб
державної контрольно-ревізійної
служби є обов'язковими для виконання
службовими особами об'єкту, що
ревізується. Довідка
контрольно-ревізійного управління чи
акт перевірки може бути підставою для
вчинення відповідних процесуальних
дій посадовими особами (зокрема -
пред'явлення відповідного позову до
суду), однак не позбавляє відповідну
особу процесуального обов'язку
доводити свої вимоги належними та
допустимими доказами.

Таким чином, встановлені органами
державної контрольно-ревізійної
служби при проведенні контрольних
заходів факти підлягають доказуванню
стороною та оцінці судом на загальних
підставах за правилами, визначеними
чинним ГПК України, тобто сам лише акт
ревізії не звільняє сторону від
процесуального обов'язку доводити свої
вимоги іншими належними та допустимими
доказами.

Однак, в порушення приписів ст. ст. 33, 34
ГПК України, позивач не довів наявність
обставин, пов'язаних з виникненням у
відповідача зобов'язань щодо
перерахування на користь позивача
витрат клінічного об'єднання на
комунальні послуги у період 2012-2013р.р. в
сумі 315 929 грн. 17 коп. та правових
підстав для нарахування вказаної суми
до сплати відповідачу.

На підставі викладеного, суд дійшов
висновку про безпідставність позовних
вимог, у задоволенні яких належить
повністю відмовити.

Відповідно ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати покладаються на позивача.

На підставі вищезазначеного, керуючись
ст.ст.4, 32-34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд,

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дати
його підписання.

Суддя І.А. Рудь Повне рішення
складено - 25.03.14р.