ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2014 року Справа №
904/5626/13

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Прокопенко А.Є.
(доповідач)

суддів: Дмитренко А.К., Крутовських В.І.
(зміна складу судової колегії
відбулася на підставі розпорядження
секретаря судової палати Кузнецової
І.Л. від 21.03.2014р.)

при секретарі судового засідання:
Однорог О.В.

Представники сторін:

від позивача: Халізова А.О.,
представник, довіреність №01-Д/01 від
10.01.14, представник;

представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю Агрофірма
"Олімпекс-Агро", с.Голубівка
Новомосковського району
Дніпропетровської області на рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 12.11.2013р. у справі № 904/5626/13

за позовом обласного комунального
підприємства "Фармація",
м.Дніпропетровськ

до товариства з обмеженою
відповідальністю Агрофірма
"Олімпекс-Агро", с.Голубівка
Новомосковського району
Дніпропетровської області

про стягнення 12 333,60 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 12.11.2013р.
у справі №904/5626/13 (суддя Золотарьова
Я.С.) позов задоволено у повному обсязі.
Стягнуто з товариства з обмеженою
відповідальністю Агрофірма
„Олімпекс-Агро" на користь обласного
комунального підприємства „Фармація"
2 014,62 грн. заборгованості з орендної
плати, 10 318,98 грн. неустойки та 1
720,50 грн. судового збору.

Не погодившись з зазначеним рішенням
господарського суду, товариство з
обмеженою відповідальністю Агрофірма
"Олімпекс-Агро" звернулось до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій, посилаючись на
неправильне застосування судом першої
інстанції норм процесуального права та
неповне з'ясування обставин, які мають
значення для справи, просить рішення
суду скасувати та прийняти нове, яким у
задоволенні позову відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач
просить залишити рішення
господарського суду без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення
(а.с.184-188).

Відповідач правом участі в судовому
засіданні (ст.22 ГПК України) не
скористався, про час та місце судового
засідання повідомлений належним чином,
що підтверджується ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 27.02.2014р., яка
містить на звороті штамп канцелярії
апеляційного господарського суду про
розсилку згідно з п.2.6.15 Інструкції з
діловодства в господарських судах
України, затверджену Наказом Державної
судової адміністрації України від
20.02.2013 року №28.

З огляду те, що розгляд справи
відкладався (ст.77 ГПК України) та
оскільки суд апеляційної інстанції
обмежений строками розгляду
апеляційної скарги на рішення
місцевого господарського суду (ст.102
ГПК України), враховуючи те, що неявка
відповідача не перешкоджає розгляду
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає за можливе розглянути
апеляційну скаргу по суті в цьому
судовому засіданні (ст.ст.75,99 ГПК
України).

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення
господарського суду, дослідивши та
проаналізувавши матеріали справи,
вислухав пояснення присутнього у
судових засіданнях представника
позивача, перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що оскаржуване рішення
підлягає частковому скасуванню
враховуючи наступне.

Обласне комунальне підприємство
„Фармація" звернулось до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовом до товариства з
обмеженою відповідальністю Агрофірма
„Олімпекс-Агро" про стягнення
заборгованості в сумі 2 014,62 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані
невиконанням відповідачем умов
договору оренди нерухомого майна
спільної власності територіальних
громад Дніпропетровської області №260
від 01.02.2010р. щодо своєчасної оплати
орендних платежів.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 24.07.2013р.
порушено провадження у справі та
призначено до розгляду у судовому
засіданні на 07.08.2013р.

У межах строків, передбачених статтею 69
Господарського процесуального кодексу
України, розгляд справи відкладався з
07.08.2013р. на 05.09.2013р., з 05.09.2013р. на 19.09.2013р.

У судовому засіданні 19.09.2013р. оголошено
перерву до 27.09.2013р.

27.09.2013 року представник позивача подав
заяву про збільшення розміру позовних
вимог, в якій просив суд стягнути з
відповідача 10 578,71 грн., з яких 2014,04 грн.
заборгованість з орендної плати за
період з січня 2011 року по березень 2012
року та 8 564,67 грн. неустойка у розмірі
подвійної плати за користування річчю
за час прострочення відповідно до ч.2
ст.785 Цивільного кодексу України.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 27.09.2013р.
призначено колегіальний розгляд
справи №904/5626/13.

Розпорядженням №405 від 30.09.2013р.
визначено склад колегії по розгляду
справи №904/5626/13 в складі трьох суддів:
головуючий суддя - Золотарьова Я.С.,
судді - Назаренко Н.Г., Ярошенко В.І.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 30.09.2013р.
справу №904/5626/13 прийнято до
колегіального розгляду у складі трьох
суддів та призначено розгляд справи на
05.11.2013р.

05.11.2013р. представник позивача подав
заяву про зміну підстав позову та
уточнення розміру позовних вимог,
згідно якої позивач просив суд
збільшити розмір позовних вимог до 12
333,60 грн., з яких 2 014,62 грн.
заборгованість з орендної плати за
період з січня 2011 року по березень 2012
року та 10 318,98 грн. неустойка у розмірі
подвійної плати за користування річчю
за час прострочення відповідно до ч.2
ст.785 Цивільного кодексу України.

Господарський суд обґрунтовано
прийняв до розгляду заяву позивача від
05.11.2013р. про зміну підстав позову та
уточнення розміру позовних вимог з
врахуванням наступного.

Пунктом 3.12 постанови пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 року "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" передбачено, що під
предметом позову розуміється певна
матеріально-правова вимога позивача до
відповідача, стосовно якої позивач
просить прийняти судове рішення.
Підставу позову становлять обставини,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги
щодо захисту права та охоронюваного
законом інтересу. Разом з тим не
вважаються зміною підстав позову
доповнення його новими обставинами при
збереженні в ньому первісних обставин
та зміна посилання на норми
матеріального чи процесуального права.
Водночас і посилання суду в рішенні на
інші норми права, ніж зазначені у
позовній заяві, не може розумітися як
вихід суду за межі позовних вимог.

Господарським процесуальним кодексом,
зокрема статтею 22 цього Кодексу, не
передбачено права позивача на подання
заяв (клопотань) про "доповнення" або
"уточнення" позовних вимог, або
заявлення "додаткових" позовних вимог і
т.п. Тому в разі надходження до
господарського суду однієї із
зазначених заяв (клопотань) останній,
виходячи з її змісту, а також змісту
раніше поданої позовної заяви та
конкретних обставин справи, повинен
розцінювати її як: подання іншого (ще
одного) позову; збільшення або
зменшення розміру позовних вимог;
об'єднання позовних вимог; зміну
предмета або підстав позову (пункт 3.11
постанови пленуму Вищого
господарського суду України №18 від
26.12.2011 року "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції").

Вказану заяву подано представником
позивача до початку розгляду
господарським судом справи по суті
(12.11.2013р.). З останньої вбачається, що
позивач просив суд:

- стягнути заборгованість з орендної
плати у сумі 2 014,62 грн.;

- стягнути неустойку у розмірі 10 318,98
грн. відповідно до ч.2 ст.785 Цивільного
кодексу України.

При цьому позовна заява № 04/1068 від
18.07.2013 року обґрунтована тим, що
відповідач неналежно виконує свої
зобов'язання за договором щодо
своєчасної оплати орендних платежів.
Позивач, як на підставу своїх вимог,
послався на такі норми матеріального
права - ст.ст.526, 570, 571 Цивільного кодексу
України та ст.173 Господарського кодексу
України.

Отже, позивач при збереженні первісних
обставин, доповнив їх новими
обставинами, а саме просив стягнути з
відповідача за неналежне виконання
договору щодо повернення об'єкту
оренди неустойку у сумі 10 318,98 грн. за
період з 12.03.2013 року по 31.10.2013 року. При
цьому додатково посилався на ст.785
Цивільного кодексу України.

Таким чином, господарським судом
обґрунтовано встановлено, що
обставини, на які посилався позивач при
подачі позову, не змінилися, тобто
позивач як у позові, так і у заяві від
10.11.2013р. посилався на неналежне
виконання відповідачем умов договору
оренди - доводи апеляційної скарги в
цій частині є необгрунтованими.

При розгляді справи господарським
судом встановлено наступне.

01.02.2010р. між обласним комунальним
підприємством „Фармація"
(орендодавець) та товариством з
обмеженою відповідальністю Агрофірма
„Олімпекс-Агро" (орендар) був укладений
договір оренди нерухомого майна
спільної власності територіальних
громад Дніпропетровської області №260
(а.с.8).

Відповідно до пункту 1.1 договору з
метою ефективного використання
комунального майна орендодавець на
підставі рішення Дніпропетровської
обласної ради від 14.05.2010р. №713-24/V
передає, а орендар приймає в строкове
платне користування нерухоме майно
площею 27 кв.м. для торгівлі
продовольчими товарами, крім товарів
підакцизної групи.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного
кодексу України передбачено, що
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу).

Пунктом 2.1 договору встановлено, що
об'єктом оренди є нерухоме майно
(приміщення) загальною площею 27 кв.м.,
розташоване за адресою: Павлоградський
район, с.В'язівок, вул.Чкалова,1.

Орендна плата сплачується орендарем
починаючи з дати підписання акту
приймання-передачі. Останнім днем
сплати орендної плати є дата
підписання сторонами акту приймання -
передачі при поверненні об'єкта оренди
орендодавцеві (пункт 3.5 договору).

Відповідно до акту приймання-передачі
від 01.02.2010р. (а.с.14) відповідачу було
передано об'єкт оренди, зазначений в
п.1.1 договору.

Згідно з пунктом 3.1 договору за
користування об'єктом оренди орендар
сплачує орендодавцю орендну плату,
розрахунок якої здійснюється згідно з
чинним законодавством. Орендна плата
за перший місяць оренди згідно з
розрахунком орендної плати, що є
невід'ємною частиною цього договору,
становить 196,70 грн. за лютий 2010 року (без
урахування ПДВ та індексу інфляції).

Пунктом 3.7 договору (з урахуванням
додаткової угоди №1 від 01.02.2010р.)
встановлено, що орендна плата в повному
обсязі (у тому числі ПДВ)
перераховується орендарем на поточний
рахунок орендодавця один раз на місяць
не пізніше 01 числа місяця, наступного
за розрахунковим (а.с.15).

Відповідно п.5.1.4 договору до обов'язків
орендодавця входить щомісячно до 5
числа місяця, наступного за звітним,
надавати орендареві рахунок на сплату
орендної плати.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону
України "Про оренду державного та
комунального майна" орендою є
засноване на договорі строкове платне
користування майном, необхідним
орендареві для здійснення
підприємницької та іншої діяльності.

Частинами 1 та 2 статті 19 Закону України
"Про оренду державного та комунального
майна" встановлено, що орендар за
користування об'єктом оренди вносить
орендну плату незалежно від наслідків
господарської діяльності. Методика
розрахунку орендної плати та пропорції
її розподілу між відповідним бюджетом,
орендодавцем і балансоутримувачем
визначаються для об'єктів, що
перебувають у державній власності,
Кабінетом Міністрів України. Методика
розрахунку орендної плати та пропорції
її розподілу між відповідним бюджетом,
орендодавцем і балансоутримувачем
визначаються органами, уповноваженими
Верховною Радою Автономної Республіки
Крим (для об'єктів, що належать
Автономній Республіці Крим), та
органами місцевого самоврядування (для
об'єктів, що перебувають у комунальній
власності) на тих самих методологічних
засадах, як і для об'єктів, що
перебувають у державній власності.

Колегія суддів відхиляє доводи
скаржника про ненастання його
обов'язку по сплаті орендних платежів
за відсутності доказів направлення на
його адресу рахунків, які він вважає
підставою для здійснення оплати,
оскільки відповідно до умов договору
(п.п.3.1,3.7) виконання обов'язку орендаря
розрахувати орендну плату та сплатити
її у строк не пов'язаний з виконанням
орендодавцем пункту 5.1.4 договору щодо
надання рахунків.

Згідно умов договору він набирає
чинності з моменту підписання його
сторонами і діє з 01.02.2010 року по 31.01.2011
року (пункт 11.1 договору).

Пунктом 12.3 договору (з урахуванням
додаткової угоди № 1 від 01.02.2010 року) до
договору встановлено, що у разі
відсутності заяви однієї із сторін про
припинення або зміну умов договору
оренди протягом одного місяця після
закінчення терміну дії договору він
вважається продовженим на той самий
термін і на тих самих умовах, які були
передбачені договором.

Частиною 2 статті 17 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" передбачено, що у разі
відсутності заяви однієї із сторін про
припинення або зміну умов договору
оренди протягом одного місяця після
закінчення терміну дії договору він
вважається продовженим на той самий
термін і на тих самих умовах, які були
передбачені договором.

Відповідно до умов чинного
законодавства договір було
пролонговано до 31.01.2012 року на таких
самих умовах і на той самий строк, у
зв'язку з відсутністю відповідних заяв
сторін протягом місяця закінчення
терміну дії договору.

Частиною 1 пункту 11.2 договору
встановлено, що у разі порушення
орендарем зобов'язань по сплаті
орендної плати та якщо сума
заборгованості по орендній платі
перевищуватиме суму внесеного
завдатку договір оренди припиняється.
При цьому орендодавець зобов'язаний
письмово повідомити орендаря про
припинення договору оренди. Датою
припинення договору оренди є дата
отримання орендарем повідомлення про
припинення договору оренди.

Пунктом 12.5 договору передбачено, що
договір припиняється у разі, зокрема,
випадку, передбаченому п. 11.2 даного
договору.

Частиною 1 статті 26 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" встановлено, що одностороння
відмова від договору оренди не
допускається.

Відповідач надіслав на адресу позивача
лист №271 від 07.11.2011р., в якому просив
розірвати договір оренди №260 від
01.02.2010р. з 07.11.2011 року у зв'язку із
закриттям продовольчого складу (а.с.16).

В свою чергу, позивач направив
відповідачу лист №09/1230/1 від 23.11.2011р., в
якому зазначив, що у зв'язку із
невиконанням своїх зобов'язань у
товариства з обмеженою
відповідальністю Агрофірма „Олімпекс
Агро" перед позивачем утворилась
заборгованість у сумі 2 750,15 грн. та
попередив, що відповідно до п.11.2
договору у разі несплати
заборгованості до 10.12.2011р. договір
припиняє дію та в доповнення до листа
№09/1230/1 направив лист №04/1284 від 07.12.2011р.
з рахунками-фактурами та актами
здачі-приймання робіт (а.с.17-18).

Таким чином, господарський суд дійшов
обґрунтованого висновку про
неприйняття позивачем пропозиції
відповідача про дострокове припинення
дії договору.

27.02.2012р. позивачем на адресу
відповідача було направлено лист №04/276,
в якому він повідомив відповідача про
те, що у зв'язку з несплатою
відповідачем орендної плати, договір
№260 від 01.02.2010р. буде припинений та для
передачі орендованого приміщення
просить з'явитись до позивача 12.03.2012р.
(а.с.19).

Частиною 1 статті 26 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" встановлено, що договір оренди
припиняється в разі, зокрема,
закінчення строку, на який його було
укладено.

Зі змісту статей 759, 763 і 764 Цивільного
кодексу України, частини другої статті
291 Господарського кодексу України,
частини другої статті 17 та частини
другої статті 26 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" вбачається, що після закінчення
строку договору оренди він може бути
продовжений на такий самий строк, на
який цей договір укладався, за умови,
якщо проти цього не заперечує
орендодавець.

Відтак якщо на дату закінчення строку
договору оренди і протягом місяця
після закінчення цього строку мали
місце заперечення орендодавця щодо
поновлення договору на новий строк, то
такий договір припиняється.

Отже, оскільки позивачем було
направлено відповідачу лист №04/276 від
27.02.2012р. з повідомленням про припинення
договору протягом одного місяця після
закінчення терміну дії договору (31.01.2012
р.), а відповідачем отримано
вищевказаний лист (про що зазначено у
запереченнях від 10.11.2013 року - а.с.136),
господарський суд дійшов правомірного
висновку, що строк його дії закінчився
31.01.2012 року.

Таким чином, договір оренди нерухомого
майна спільної власності
територіальних громад
Дніпропетровської області №260 від
01.02.2010р. є припиненим з 01.02.2012р.
відповідно до частини 2 статті 17 та
частини 2 статті 26 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна".

Доводи скаржника про припинення строку
дії договору 10.12.2011р. не
підтверджуються матеріалами справи,
оскільки в листі позивача від 23.11.2011р.
№09/1230/1 не вказувалась конкретна дата
припинення дії договору, а текст листа
про те, що у разі несплати відповідачем
заборгованості до 10.12.2011р. в сумі 2750,15
грн., договір припиняє дію і
відповідачу необхідно звільнити
приміщення до 15.12.2011р., має
інформативний характер.

Частиною 2 пункту 11.2 договору
передбачено, що орендар зобов'язаний
протягом 10 днів після отримання
повідомлення орендодавця про
припинення договору оренди передати
об'єкт оренди орендодавцю за актом
приймання-передачі.

Відповідно висновків господарського
суду позивачем та відповідачем акт
приймання-передачі не підписаний та
об'єкт оренди не повернутий,
відповідачем доказів повернення
об'єкта оренди позивачу не надано.

Колегія суддів не погоджується з
висновком господарського суду в цій
частині враховуючи наступне.

Листом від 27.02.2012р. №04/276 позивач
повідомив відповідача про припинення
дії договору оренди з 12.03.2012р. та
запропонував представникам
відповідача з'явитись 12.03.2012р. за місцем
знаходження орендованого майна для
складання акту приймання-передачі.

Як зазначено у вказаному листі: «у разі
нез'явлення 12.03.2012р. представників
товариства з обмеженою
відповідальністю Агрофірма
"Олімпекс-Агро", акт повернення
орендованого майна буде складено за
відсутності представників орендаря».
Зазначений лист отримано відповідачем
29.02.2012р. за вх.№14, про що свідчить
відповідна відмітка на листі (а.с.19).

12.03.2012р. представником позивача в особі
директора обласного комунального
підприємства "Фармація" Юрченко Ю.Ю. був
складений акт приймання-передачі
нежитлового приміщення площею 27 кв.м.,
розташованого за адресою:
Павлоградський район, с.В'язівок,
вул.Чкалова,1 із застереженням про
відсутність представника відповідача.
Цей акт підписаний директором
обласного комунального підприємства
"Фармація" Юрченко Ю.Ю. та скріплений
печаткою підприємства. З вказаного
акту також вбачається, що спірне
приміщення прийнято у задовільному
стані, про що свідчать відповідні
позначки у розділі, що стосується
характеристики орендованого
приміщення (а.с.46).

Таким чином, вказаний акт навіть без
підпису орендаря свідчить про
повернення орендованого відповідачем
приміщення 12.03.2012р. з врахуванням
змісту листа позивача від 27.02.2012р. №04/276
та дій позивача по складанню акту.

Зазначені висновки також
підтверджуються текстом первісної
позовної заяви, відповідно до якої: «
27.02.2012р. обласне комунальне
підприємство "Фармація" запропонувало
з'явитися представнику товариства з
обмеженою відповідальністю Агрофірма
"Олімпекс-Агро" 12.03.2012р. для складання
акта повернення орендованого майна.
12.03.2012р. відповідач, який був належним
чином повідомлений про час і місце
складання акта приймання-передачі
нерухомого майна, повноважного
представника для передачі приміщення
не направив. Акт було складено за
відсутності представника товариства з
обмеженою відповідальністю Агрофірма
"Олімпекс-Агро". Таким чином договір
оренди розірвано у день повернення
майна, а саме 12.03.2012р.».

Доказів повернення орендованого майна
іншою датою відповідачем та позивачем
не надано.

Пізніше, в заяві про зміну підстав
позову та уточнення розміру позовних
вимог від 05.11.2013р., позивач доповнив
позов вимогою про стягнення неустойки
в сумі 10 318,98 грн. на підставі ч.2 ст.785
Цивільного кодексу України за час
прострочення повернення майна з
12.03.2012р. по 31.10.2013р. Зміна підстав позову
обґрунтована тим, що відповідач не
виконав прохання позивача та не
повернув 12.03.2012р. орендоване
приміщення.

Однак жодного пояснення і
обґрунтування щодо невідповідності
відомостей стосовно дати повернення
майна, які слугували підставою для
подання первісного позову, та
відомостей, викладених у зазначеній
заяві, позивачем не наведено.

Відповідно до розрахунку позивача
заборгованість відповідача перед
позивачем за користування об'єктом
оренди за період з січня 2011 року по
березень 2012 року становить 2 014,62 грн.

Доказів сплати у повному обсязі
заборгованості з орендної плати на час
складання акту повернення майна станом
на 12.03.2012р. відповідачем не надано, що і
є причиною виникнення спору.

Відповідно до статті 759 Цивільного
кодексу України за договором найму
(оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

Суб'єкти господарювання повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином, відповідно до закону,
інших правових актів, договору (пункт 1
статті 193 Господарського кодексу
України).

Частинами 1 та 3 статті 11 Цивільного
кодексу України встановлено, що
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. Цивільні права та
обов'язки можуть виникати
безпосередньо з актів цивільного
законодавства.

Пунктом 5.2.2 договору передбачено, що
орендар зобов'язаний вносити орендні
платежі своєчасно і в повному обсязі.

Обов'язок щодо своєчасного внесення
орендної плати орендарем передбачено
пунктом 5.2.2 договору, частиною 3 статті
18 Закону України "Про оренду державного
та комунального майна", частиною 5
статті 762 Цивільного кодексу України,
частиною 3 статті 285 Господарського
кодексу України.

Орендна плата - це фіксований платіж,
який орендар сплачує орендодавцю
незалежно від наслідків своєї
господарської діяльності (частина 1
статті 286 Господарського кодексу
України).

Оскільки пунктом 3.5 договору
передбачено, що останнім днем сплати
орендної плати є дата підписання
сторонами акту приймання - передачі,
господарський суд обґрунтовано
задовольнив позовні вимоги в цій
частині.

Поряд з цим, з урахуванням встановлених
апеляційним господарським судом
обставин справи, не підлягають
задоволенню вимоги щодо стягнення
неустойки у розмірі подвійної плати за
користування річчю за час прострочення
в сумі 10318,98 грн., нараховані позивачем
відповідно приписів ч.2 ст.785 Цивільного
кодексу України.

Колегія суддів не погоджується з
доводами апеляційної скарги щодо
порушення господарським судом норм
процесуального права за підстав
непідписання рішення усім складом
господарського суду.

Відповідно до ст.45 Господарського
процесуального кодексу України
господарські суди здійснюють
правосуддя шляхом прийняття
обов'язкових до виконання на усій
території України рішень, ухвал,
постанов.

Згідно ч.1 ст.46 Господарського
процесуального кодексу України справи
у місцевих господарських судах
розглядаються суддею одноособово.
Будь-яку справу, що відноситься до
підсудності цього суду, залежно від
категорії і складності справи, може
бути розглянуто колегіально у складі
трьох суддів.

Таким чином, від імені господарського
суду при розгляді справ діють суддя,
колегія суддів у залежності від того,
розглядається справа одноособово чи
колегіально.

Загальними вимогами для всіх судових
рішень є викладення їх у письмовій
формі, обов'язковість зазначення у
вступній частині складу
господарського суду, підписання
судового рішення всіма суддями (статті
82,84,85,105 Господарського процесуального
кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи,
рішення господарського суду від
12.11.2013р. підписано тільки суддею
Золотарьовою Я.С. одноособово, а не
колегіально.

19.11.2013р. господарським судом було
винесено ухвалу про виправлення описки
у вступній та резолютивній частинах
рішення від 12.11.2013р. у справі №904/5626/13, а
саме: доповнено вступну та резолютивну
частини рішення наступним змістом:
«Головуючий колегії Золотарьова Я.С.,
Суддя Назаренко Н.Г., Суддя Ярошенко
В.І.», яка відповідачем не
оскаржувалась.

Також колегія суддів зазначає, що
вступна та резолютивна частина
рішення, оголошена судом 12.11.2013р.,
містить підписи усієї колегії суддів у
зазначеному складі (а.с.141).

Приймаючи до уваги викладене,
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення господарського
суду - частковому скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 49, 101-105 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю Агрофірма
"Олімпекс-Агро", с.Голубівка
Новомосковського району
Дніпропетровської області
задовольнити частково.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 12.11.2013р.
у справі №904/5626/13 скасувати частково,
виклавши резолютивну частину рішення у
наступній редакції:

«Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю Агрофірма
"Олімпекс-Агро", с.Голубівка
Новомосковського району
Дніпропетровської області на користь
обласного комунального підприємства
"Фармація", м.Дніпропетровськ 2014,62 грн.
заборгованості з орендної плати і 281,03
грн. судового збору, видавши наказ.

В решті позову відмовити».

Стягнути з обласного комунального
підприємства "Фармація",
м.Дніпропетровськ на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю Агрофірма
"Олімпекс-Агро", с.Голубівка
Новомосковського району
Дніпропетровської області 140,52 грн.
судового збору по апеляційній скарзі,
видавши наказ.

Видачу наказів доручити
господарському суду Дніпропетровської
області.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови підписаний
28.03.2014р.

Головуючий суддя
А.Є. Прокопенко

Суддя
А.К.Дмитренко

Суддя
В.І. Крутовських