ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2014 р.Справа № 922/249/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Ємельянової О.О.

при секретарі судового засідання
Лук'яненко Ю.Ю.

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, м. Київ до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, м.
Харків про стягнення коштів за участю
представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
(позивач) звернулась до господарського
суду Харківської області із позовом до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
(відповідач) про стягнення суми
основного боргу у розмірі - 24 210 грн. 27
коп. та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані
порушенням відповідачем зобов'язань за
договором комісії від 15.07.2011 року, у
частині повного та своєчасного
розрахунку.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 29.01.2014 року
порушено провадження у справі та
призначено до розгляду у судовому
засіданні на 12.02.2014 року.

Позивач свого повноважного
представника у судове засідання не
направив, але 13.02.2014 року через
канцелярію суду надав клопотання вих.
№ 299 у якому просить розглянути справу
за наявними документами, без участі
позивача у судовому засіданні та
клопотання вих. № 300 та вих. № 305 про
долучення документів до матеріалів
справи.

04.03.2014 року представник позивача через
канцелярію суду надав клопотання про
долучення документів для долучення до
матеріалів справи.

У межах строків передбачених статтею 69
Господарського процесуального кодексу
України розгляд справи відкладався з
12.02.2014 року на 03.03.2014 року, з 03.03.2014 року
на 12.03.2014 року, з 12.03.2014 року на 25.03.2014
року.

Відповідач свого повноважного
представника у судове засідання 25.03.2014
року не направив, своїм конституційним
правом на захист не скористався,
витребувані судом документи не надав,
про причину неявки на час розгляду
справи суд не повідомив, про час та
місце розгляду справи повідомлений
своєчасно та належним чином, про що
свідчить поштове повідомлення про
вручення ухвали суду, яке долучено до
матеріалів справи (а.с.227).

У випадку нез'явлення у засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору (пункт 3.9.2
постанови № 18 Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року).

Відповідно до статті 75 Господарського
процесуального кодексу України, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

Згідно із статтею 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 25.03.2014 року було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
всебічно та повно дослідивши матеріали
справи та надані докази, суд встановив
наступне:

15.07.2011 року між Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 (Комітент) та
Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2
(Комісіонер) було укладено договір
комісії. Відповідно до пункту 1.1.
договору, комісіонер зобов'язується за
дорученням комітента від свого імені
укласти договір щодо продажу товару,
передбаченого цим договором (а.с. 14).

Згідно пункту 10.1 цей договір
вважається укладеним і набирає
чинності з моменту його підписання
сторонами та його скріплення печатками
сторін.

Відповідно до пункту 10.2. строк цього
договору починає свій перебіг у момент,
визначений пунктом 10.1. цього договору
та закінчується 15.07.2012 року.

Пунктом 1.2 визначено, що конкретні
умови договору щодо асортименту,
кількості, якості та мінімальної ціни
продажу товару, а також інші умови та
вказівки Комітента наводяться у
актах-передачі ТМЦ.

Згідно пункту 1.3. виступаючи від свого
імені, комісіонер самостійно укладає
договір купівлі-продажу з третьою
особою (надалі іменується «Покупець»).

Відповідно до 1.4. загальна сума
договору складає - 500 000 грн. 00 коп.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що
передача товару комісіонеру для
продажу відповідно до умов цього
договору здійснюється уповноваженими
представниками сторін за актом
приймання-передачі на наступних
умовах:

Підпунктом 4.1.1. встановлено, що адреса
передачі товару - склад комісіонера: м.
Харків, вул. Р.Люксембург, 45, магазин
«Мелодія».

Підпунктом 4.1.2. встановлено, що
транспортування товару виконується
комісіонером за власний рахунок.

Підпунктом 4.1.3 встановлено, що строк
передачі товару - три робочі дні з
моменту надання комісіонером
чергового звіту за реалізований товар.

Згідно із пунктом 5.1. договору грошові
кошти, за реалізований товар по
договору комісії від 15.07.2011 року,
виплачуються комісіонером протягом
двох календарних днів з моменту
надання останнім чергового звіту про
виконання умов договору (а.с. 15).

На виконання умов договору комітент
(позивач) передав комісіонеру
(відповідачу) товар на загальну суму 300
477 грн. 03 коп., що підтверджується актами
прийому-передачі та видатковими
накладними, які знаходяться у
матеріалах справи (а.с. 19-42), а саме:

- № 1 від 20.07.2011 року на суму 44 682
грн. 40 коп.;

- № 2 від 27.07.2011 року на суму 39 174
грн. 88 коп.;

- № 3 від 09.08.2011 року на суму 40 160
грн. 72 коп.;

- № 4 від 17.08.2011 року на суму 25 176
грн. 00 коп.;

- № 5 від 18.08.2011 року на суму 39 363
грн. 44 коп.;

- № 6 від 22.08.2011 року на суму 1 475 грн.
52 коп.;

- № 6 від 30.08.2011 року на суму 28 791
грн. 20 коп.;

- № 7 від 12.09.2011 року на суму 43 833
грн. 76 коп.;

- № 8 від 19.09.2011 року на суму 15 269
грн. 60 коп.;

- № 9 від 22.09.2011 року на суму 7 991 грн.
46 коп.;

- № 10 від 22.11.2011 року на суму 7 161
грн. 12 коп.;

та видаткові накладні:

- № 16 від 09.04.2012 рок у на суму 709 грн.
00 коп.;

- № 19 від 09.04.2012 року на суму 666 грн.
28 коп.;

- № 21 від 09.04.2012 рок у на суму 661 грн.
00 коп.

- № 23 від 09.04.2012 року на суму 1 081 грн.
00 коп.;

- № 25 від 09.04.2012 року на суму 1 948 грн.
00 коп.;

- № 27 від 09.04.2012 року на суму 1 119 грн.
00 коп.;

- № 31 від 09.04.2012 року на суму 1 212 грн.
65 коп.

Комісіонером (відповідачем) частково
було повернено товар на суму 148 966
грн. 34 коп., що підтверджується
накладною на повернення (а.с. 163-167), а
саме:

- № 0001 від 26.12.2011 року на суму 148 966
грн. 34 коп..

Комітентом (позивачем) на адресу
комісіонера (відповідача) була
направлена вимога б/н від 21.06.2013 року
про виконання зобов'язань за договором
від 15.07.2011 року, в якій комітент
(позивач) вимагав негайно оплатити
заборгованість (а.с. 46).

Комісіонером (відповідачем) частково
здійснено оплату за реалізований товар
на загальну суму 127 300 грн. 42 коп.

Відповідно до обігово-сальдової
відомості за підписом фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 сальдо на користь
позивача складає - 24 210 грн.
27 коп.(а.с.178-179).

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 не
було повністю оплачено вартість
реалізованого товару, у зв'язку із чим у
неї виникла заборгованість перед
позивачем у розмірі 24 210 грн. 27 коп.

Відповідач суму заборгованості перед
позивачем за товар не сплатив, що є
причиною виникнення спору.

Цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки (стаття 11 Цивільного
кодексу України).

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті
175 Господарського кодексу України
майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

За своєю правовою природою договір, що
укладений між сторонами є договором
комісії.

Статтею 1011 Цивільного процесуального
кодексу України встановлено, що за
договором комісії одна сторона
(комісіонер) зобов'язується за
дорученням другої сторони (комітента)
за плату вчинити один або кілька
правочинів від свого імені, але за
рахунок комітента.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

В розумінні статті 612 Цивільного
кодексу України, боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 629 Цивільного
кодексу України, договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно з приписами статті 193
Господарського кодексу України та
статтей 525, 526 Цивільного кодексу
України цивільні та господарські
зобов'язання мають бути виконані
належним чином відповідно до закону та
договору. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Доказів здійснення оплати за спірною
господарською операцією відповідач
суду не надав.

Стаття 129 Конституції України
відносить до основних засад
судочинства змагальність сторін.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами (стаття 4-3 Господарського
процесуального кодексу України).

Доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору (статті 32 Господарського
процесуального кодексу України).

Згідно із статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

При цьому, суд бере до уваги, що у пункті
2.3 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12. 2011 року, зазначено, що якщо стороною
(або іншим учасником судового процесу)
у вирішенні спору не подано суду в
обґрунтування її вимог або заперечень
належні і допустимі докази, в тому
числі на вимогу суду, або якщо в разі
неможливості самостійно надати докази
нею не подавалося клопотання про
витребування їх судом (частина перша
статті 38 Господарського
процесуального кодексу України), то
розгляд справи господарським судом
може здійснюватися виключно за
наявними у справі доказами, і в такому
разі у суду вищої інстанції відсутні
підстави для скасування судового
рішення з мотивів неповного з'ясування
місцевим господарським судом обставин
справи.

За таких обставин, враховуючи, що
відповідачем не надані докази оплати
реалізованого товару, позовні вимоги
позивача про стягнення основного боргу
у сумі - 24 210 грн. 27 коп., судом
вважаються обґрунтованими та такими що
підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного,
господарський суд дійшов висновку, що
позов підлягає задоволенню у повному
обсязі.

У зв'язку з прийняттям Верховною Радою
України Закону України "Про судовий
збір" від 08.07.2011 № 3674-VI, який набрав
чинності 01.11.2011р. (пункт 1 статті 10
Закону), розмір ставок судового збору
встановлено виходячи з розміру
мінімальної заробітної плати.

Статтею 4 Закону України "Про судовий
збір" передбачено, що судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Статтею 8 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2014 року" встановлено,
що мінімальна заробітна плата у
місячному розмірі з 01 січня 2014 року
становить 1 218 грн. 00 коп.

В підпунктах 1 та 2 пункту 2 частини 2
статті 4 Закону України "Про судовий
збір" визначений розмір ставки
судового збору, а саме за подання до
господарського суду позовної заяви
майнового характеру розмір ставки
судового збору складає 2 відсотки від
ціни позову, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат.

Отже відповідно до вказаних вище вимог,
судовий збір становить 1 827 грн. 00 коп.

Відповідно до вимог статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, при задоволені позову судові
витрати у справі покладаються на
відповідача, таким чином, сума судового
збору з відповідача складає 1 827 грн. 00
коп.

Керуючись статтями 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 75, 82 -
85, 115 - 117 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному
обсязі.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, (АДРЕСА_3, ідентифікаційний
номер НОМЕР_2) - 24 210 (двадцять чотири
тисячі двісті десять) грн. 27 коп. - суму
основного боргу та витрати по сплаті
судового збору у розмірі 1827 (одна
тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00
коп.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня підписання
рішення шляхом подання апеляційної
скарги до Харківського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Харківської області.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги,
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 31.03.2014 р.

Суддя О.О. Ємельянова