ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2014 р.
Справа № 914/161/14

Господарський суд Львівської області у
складі судді Сухович Ю.О. при секретарі
судових засідань Мак Л.Б., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
матеріали справи

за позовом ОСОБА_2, м.Ужгород
Закарпатська область

до відповідача Товариства з додатковою
відповідальністю "Стрийагромаш",
с.Слобідка Львівська область

за участю третьої особи-1, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вікотех", с.Слобідка,
Львівська область

за участю третьої особи-2, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача
Публічного акціонерного товариства
"БрокбізнесБанк", м.Київ

про визнання недійсним рішення
наглядової ради ВАТ "Стрийагромаш",
оформленого протоколом №1/2011 від
12.03.2011р.

За участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_2 (паспорт серії
НОМЕР_1, виданий Ужгородським МВ УМВС
України в Закарпатській області, 17
квітня 1998 року);

від відповідача - Голяна О.В. -
представник (довіреність №б/н від
02.11.2013р.)

від третьої особи-1 - не з'явився;

від третьої особи-2 - Презлята С.З. -
начальник відділу юридичної підтримки
Львівського головного регіонального
відділення ПАТ "БрокбізнесБанк"
(довіреність №134/03 від 06.03.2014р.).

Права та обов'язки сторін передбачені
ст.ст. 20, 22 ГПК України роз'яснено, заяви
про відвід судді не поступали,
клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не надходили. В
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Позов заявлено ОСОБА_2 до
Товариства з додатковою
відповідальністю "Стрийагромаш" за
участю третьої особи-1, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача Товариства з
обмеженою відповідальністю "Вікотех"
та за участю третьої особи-2, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача
Публічного акціонерного товариства
"БрокбізнесБанк" про визнання
недійсним рішення наглядової ради ВАТ
"Стрийагромаш", оформленого протоколом
№1/2011 від 12.03.2011р.

Ухвалою суду від 22.01.2014р. прийнято
позовну заяву до розгляду, порушено
провадження у справі та призначено її
до судового розгляду на 12.02.2014р.

Ухвалою суду від 12.02.2014р. залучено до
участі у справі треті особи 1, 2 на
стороні відповідача та відкладено
розгляд справи на 05.03.2014р.

Ухвалою суду від 05.03.2014р. розгляд справи
відкладено на 19.03.2014р., з підстав
наведених в даній ухвалі.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав повністю, просив суд
визнати недійсним рішення наглядової
ради ВАТ "Стрийагромаш", оформлене
протоколом №1/2011 від 12.03.2011р. з підстав,
викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги визнав
повністю, з підстав вказаних у заяві
про визнання позову вх. №5567/14 від
08.02.2014р., в якій зазначає про те, що
наглядова рада ВАТ "Стрийагромаш"
шляхом прийняття оспорюваного рішення
фактично перевищила надані їй
повноваження. За таких обставин
відповідач вважає вимоги ОСОБА_2
законними та обґрунтованими і не
заперечує проти їх задоволення.

Третя особа-1 явку уповноваженого
представника у судове засідання не
забезпечила, нормативно та
документально обґрунтованого
пояснення по суті спору не подала.
Через канцелярію суду третя особа-1
подала клопотання вх.№11590/14 від 18.03.2014р.,
в якому просить розглядати дану справу
у відсутності представника ТзОВ
"Вікотех", у зв'язку із неможливістю
забезпечити явку повноважного
представника на вказану дату. Крім
того, у вищенаведеному клопотанні
повідомила суду про те, що проти
задоволення позовних вимог не
заперечує.

Представник третьої особи-2 в судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечив, з підстав викладених у
відзиві на позовну заяву вх.№11947/14 від
19.03.2014р. Зокрема зазначив, що рішення
наглядової ради ВАТ "Стрийагромаш"
(правонаступником якого є ТзДВ
"Стрийагромаш"), оформлене протоколом
№1/2011 від 12.03.2011р. прийняте у
відповідності до вимог статуту ВАТ
"Стрийагромаш", на його виконання було
вчинено договір іпотеки, виконання
якого затверджено протоколом №2/2013 від
01.08.2013р. Також, у відзиві зазначив, що
30.03.2012р. між ПАТ "БрокбізнесБанк"
(позивач) та ВАТ "Стрийагромаш"
(правонаступником якого є ТДВ
"Стрийагромаш") (відповідач) було
укладено договір іпотеки, предметом
іпотеки за вказаним договором є
комплекс будівель та споруд, а саме:
прохідна А-1, загальною площею 25,5 кв.м,
ремонтно-механічний цех з
адмінбудинком Г-2, загальною площею 2 785,7
кв. м, ливарних цех Ж-2, загальною площею
1 464,5 кв. м, склад Й-1, загальною площею 234,8
кв. м, майстерня К-1, загальною площею 775,8
кв. м, огорожа №1, ворота №2, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Вказаний договір був укладений на
підставі протоколу засідання
наглядової ради ВАТ "Стрийагромаш"
№1/2011 від 21.03.2011р. Відповідно до
положень п.п.7) п.15 статуту ВАТ
"Стрийагромаш" в редакції 06.09.2006р.
реєстровий номер 3000011, визначено,
що до виключної компетенції наглядової
ради належить відповідно до п.13
прийняття рішень про укладення
правочині на суму від 25 до 90 відсотків
балансової вартості активів
товариства за даними останньої річної
фінансової звітності товариства.

Відповідно до довідки про залишкову
балансову вартість заставленого майна
станом на 01.01.2011р. ВАТ "Стрийагромаш" за
підписом голови правління Стецко О.З.
загальна залишкова балансова вартість
майна, що передано в іпотеку становить
845 855,75 грн., а відповідно до фінансового
звіту баланс станом на 01.01.2011р.
становить 1 479 900,00 грн.

З огляду на вказані обставини
представник третьої особи-2 просив
відмовити у задоволенні позову
повністю.

Представник відповідача заслухавши
заперечення представника третьої
особи-2 усно заявив клопотання про
відкладення розгляду справи,
розглянувши яке суд дійшов висновку
відсутності підстав для його
задоволення з огляду на те, що
відкладення розгляду справи за
обставин, визначених у ст.77 ГПК України
є обов»язком лише за умови
неможливості вирішення спору в даному
судовому засіданні, зважаючи також на
закінчення встановленого ст.69 ГПК
України строку для розгляду спору по
суті та відсутність клопотання про
його продовження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази, суд вважає за можливе
розглянути справу відповідно до ст. 75
ГПК України при відсутності
представника третьої особи-1 за
наявними у ній матеріалами яких
достатньо для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази, заслухавши
представників сторін та третьої
особи-2, суд,-

встановив:

Наглядовою радою ВАТ "Стрийагромаш"
(правонаступником якого є ТзДВ
"Стрийагромаш"), було прийнято рішення
оформлене протоколом від 21.03.2011 р.,
згідно якого ВАТ "Стрийагромаш"
зобов'язувалось виступити майновим
поручителем третьої особи-1 (ТзОВ
"Вікотех") перед третьою особою-2 (ПАТ
"БрокбізнесБанк") шляхом передачі в
іпотеку комплексу будівель, які
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1,
Стрийський район, Львівська область.
Вирішено також надати голові правління
ВАТ "Стрийагромаш" Стецко О.З.
повноваження для підписання договору
іпотеки. Дане рішення оформлене
протоколом №1/2011 від 21.03.2011р.

Згідно ст.7.1. статуту ВАТ "Стрийагромаш"
в редакції 2004 року, органами управління
товариства є загальні збори, наглядова
рада, правління, ревізійна комісія.

Відповідно до ст.7 п.7.15.13 статуту ВАТ
"Стрийагромаш" в редакції 2004р. до
виключної компетенції наглядової ради
належить прийняття рішення про
укладення правочинів на суму від 25 до 60
відсотків балансової вартості активів
товариства за даними останньої річної
фінансової звітності товариства.

Позивач зазначає, що статутом ВАТ
"Стрийагромаш" в редакції 2004р. не
врегульовано який орган має право
приймати рішення про укладення
правочинів на суму більшу ніж 60
відсотків балансової вартості активів
товариства, водночас посилається на
положення п.22 ч.2 ст.33 Закону України
"Про акціонерні товариства", якою
вирішення вказаного питання
відноситься до компетенції загальних
зборів товариства.

Позивач констатує, що за наслідками
аналізу статуту ВАТ "Стрийагромаш" та
Закону України "Про акціонерні
товариства", прийняття рішень про
вчинення інших значних правочинів на
суму, що перевищує 60% балансової
вартості товариства за даними
останньої річної фінансової звітності
товариства та 25% ринкової вартості
майна, відноситься до виключної
компетенції загальних зборів.

Балансова вартість активів ВАТ
"Стрийагромаш" за даними останньої
річної фінансової звітності
товариства за 2010рік клала 1 479 900,00 грн.,
тобто до компетенції наглядової ради
належало прийняття рішень про
укладення правочинів на суму від
369 975, 00 грн. (25%) до 887 940,00 грн. (60%).

Як зазначає позивач, 25% від вартості
активів за даними останньої річної
фінансової звітності товариства
станвить 369 975,00 грн., тобто прийняття
рішень про всі правочини, ринкова
вартість яких більше 369 975,00 грн.
належало до виключної компетенції
загальних зборів ВАТ "Стрийагромаш".

Балансова вартість майнового
комплексу ВАТ "Стрийагромаш" станом на
дату прийняття спірного рішення
становила 1 218 500,00 грн., ринкова вартість
будівель А-1, Г-2, Ж-2, Й-1, К-1, огорожі воріт
становила 3 140 199,00 грн., ринкова вартість
усього майнового комплексу становила 6
345 854 грн.

Позивач зазначаючи, що він є власником
91,66856% статутного капіталу відповідача
вважає, що прийняття наглядовою радою
ВАТ "Стрийагромаш" рішення оформленого
протоколом №1/2011 від 21.03.2011р. є
перевищенням компетенції наглядової
ради, відтак має бути визнане
недійсним.

Позивач посилаючись на ст.ст.16, 203, 215 ЦК
України, ст.ст. 1,2,4 Закону України "Про
акціонерні товариства" просить визнати
недійсним рішення наглядової ради ВАТ
"Стрийагромаш", оформлене протоколом
№1/2011 від 12.03.2011р.

При прийнятті рішення суд виходить із
наступного:

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Як передбачено ст.154 ЦК України
установчим документом акціонерного
товариства є його статут. Статут
акціонерного товариства крім
відомостей, передбачених статтею 88
цього Кодексу, має містити відомості
про: розмір статутного капіталу; умови
про категорії акцій, що випускаються
товариством, та їхню номінальну
вартість і кількість; права акціонерів;
склад і компетенцію органів управління
товариством та про порядок ухвалення
ними рішень. У статуті акціонерного
товариства мають також міститися інші
відомості, передбачені законом.

Згідно із ч.1 ст. 159 ЦК України вищим
органом акціонерного товариства є
загальні збори акціонерів. У загальних
зборах мають право брати участь усі
його акціонери незалежно від кількості
і виду акцій, що їм належать.

Відповідно до ч.2 ст. 160 ЦК України
статутом акціонерного товариства і
законом встановлюється виключна
компетенція наглядової ради. Питання,
віднесені статутом до виключної
компетенції наглядової ради, не можуть
бути передані нею для вирішення
виконавчому органу товариства.

Пленум Верховного суду України у
постанові "Про практику розгляду
судами корпоративних спорів" від 24.10.2008
року № 13 у п.39 роз'яснив, що при
вирішенні спорів, пов'язаних з порядком
скликання і роботи наглядової ради
товариства, визначенням правомочності
її засідання, необхідно застосовувати
положення установчих документів
товариства. У випадку їх
неврегульованості в установчих
документах застосовується аналогія
закону в частині норм, що регулюють
відповідні питання скликання та
проведення загальних зборів
товариства (обов'язковість
повідомлення усіх членів наглядової
ради про проведення засідання, надання
інформації з питань порядку денного,
правомочність, порядок прийняття
рішення).

Пунктом 40 постанови Пленуму Верховного
суду України "Про практику розгляду
судами корпоративних спорів" від 24.10.2008
року № 13 роз'яснено, що судам необхідно
враховувати, що в пункті "і" частини
п'ятої статті 41 Закону про господарські
товариства до компетенції загальних
зборів віднесено затвердження
договорів (угод), укладених на суму, що
перевищує вказану в статуті
товариства, а не їх укладення. У разі,
якщо в установчих документах
товариства право виконавчого органу
товариства на укладення договору не
обмежено, факт незатвердження договору
після укладення не зумовлює його
недійсності.

Статут юридичної особи є актом, який
визначає правовий статус юридичної
особи, оскільки він містить норми,
обов'язкові для учасників товариства,
його посадових осіб та інших
працівників, а також визначає порядок
затвердження та внесення змін до
статуту.

Відповідно до п.п.7) п.13 статуту ВАТ
"Стрийагромаш" в редакції 2006р.,
визначено, що до виключної компетенції
наглядової ради належить прийняття
рішень про укладення правочині на суму
від 25 до 90 відсотків балансової
вартості активів товариства за даними
останньої річної фінансової звітності
товариства.

Відповідно до довідки про залишкову
балансову вартість заставленого майна
станом на 01.01.2011р. ВАТ "Стрийагромаш" за
підписом голови правління Стецко О.З.
загальна залишкова балансова вартість
майна, що передано в іпотеку становить
845 855,75 грн., а відповідно до фінансового
звіту баланс станом на 01.01.2011р.
становить 1 479 900,00 грн.

З наведеного вбачається, що вартість
заставленого майна становила менше 90%
відсотків балансової вартості активів
товариства за даними останньої річної
фінансової звітності товариства.

Таким чином, рішення спостережної ради
ВАТ "Стрийагромаш" від 21.03.2011р., що
оформлене протоколом №1/2011,
узгоджується з положеннями статуту ВАТ
"Стрийагромаш" в редакції 2006року, яка
діяла на момент укладення спірного
договору.

Посилання позивача на положення
статуту ВАТ "Стрийагромаш" у редакції
2004р. є безпідставним оскільки станом на
дату прийняття оспорюваного позивачем
рішення наглядової ради діяла редакція
статуту 2006 року.

Як вбачається з матеріалів справи, про
наявність статуту ВАТ "Стрийагромаш" в
редакції 2006 року позивач знав,
оскільки, був секретарем загальних
зборів акціонерів на якому
затверджувалась нова редакція статуту
(підпис ОСОБА_2 стоїть на титульній
сторінці статуту в редакції 2006 року).

За таких обставин суд дійшов висновку
про безпідставність позовних вимог,
відтак у задоволенні позову про
визнання недійсним рішення наглядової
ради ВАТ "Стрийагромаш", оформленого
протоколом №1/2011 від 12.03.2011р., слід
відмовити.

Слід зазначити, що відповідач позовні
вимоги визнав повністю, про що зазначив
у заяві про визнання позову вх. №5567/14
від 08.02.2014р. З огляду на це суд зазначає
наступне.

Згідно ч.5 ст.22 ГПК України відповідач
має право визнати позов повністю або
частково.

За умовами ч.5 ст.78 ГПК України у разі
визнання відповідачем позову
господарський суд приймає рішення про
задоволення позову за умови, що дії
відповідача не суперечать
законодавству або не порушують прав і
охоронюваних законом інтересів інших
осіб.

Враховуючи той факт, що позов до
задоволення не підлягає, а дії
відповідача по визнанню позову
суперечать законодавству, суд не
приймає визнання позову відповідачем.

Слід зазначити, що на підставі
оспорюваного позивачем протоколу
наглядової ради 30.03.2012р. між ПАТ
"Брокбізнесбанк" та ВАТ "Стрийагромаш"
було укладено договір іпотеки,
предметом якого є комплекс будівель та
споруд, а саме: прохідна А-1 загальною
площею 25,5 кв.м., ремонтно-механчіний цех
з адмінбудинком Г-2 загальною площею
2 785,7 кв.м., ливарний цех Ж-2 загальною
площею 1 464,5 кв.м., склад Й-1, загальною
площею 234,8 кв.м., майстерня К-1 загальною
площею 775,8 кв.м., огорожа №1, ворота №2,
що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

У провадженні господарського суду
Львівської області перебуває справа
№ 914/4300/13 за позовом ПАТ
"Брокбізнесбанк" до ТзДВ "Стриагромаш"
за участю третьої особи, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
ТзОВ "Вікотех" про звернення стягнення
на предмет іпотеки. Провадження у
вказаній справі зупинено ухвалою суду
від 15.01.2014р. до набрання законної сили
рішенням у справі № 914/4691/13.

Рішенням господарського суду
Львівської області від 17.02.2014р. у справі
№ 914/4691/13 за позовом ТзДВ
"Стрийагромаш" до ПАТ "Брокбізнесбанк",
за участю третьої особи, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
ТзОВ "Вікотех" про визнання недійсним
іпотечного договору від 30.03.2011р. та
договору від 09.11.2012р. про внесення змін
до іпотечного договору, у задоволенні
позову відмовлено повністю.

Як вбачається із вказаного рішення
ТзДВ "Стрийагромаш" звертався до суду
із клопотанням про зупинення
провадження у справі до закінчення
розгляду справи № 914/161/14 про
визнання недійсним рішення наглядової
ради ВАТ "Стрийагромаш", оформленого
протоколом №1/2011 від 12.03.2011р., однак суд
відмовив у задоволенні вказаного
клопотання, надавши правову оцінку
рішенню наглядової ради оформленого
протоколом №1/2011 від 12.03.2011р.

Однак, суд не має права в порядку ст.35
ГПК України, посилатись на обставини
встановлені вказаним рішенням,
оскільки станом на 19.03.2014р. воно не
набрало законної сили, у зв"язку з
оскарженням ТзДВ "Стрийагромаш" до
Львівського апеляційного
господарського суду.

З огляду на вищенаведені обставини, суд
вважає дії ТзОВ "Стрийагромаш" такими,
що спрямовані на ухилення від
виконання умов іпотечного договору та
затягування розгляду справи № 914/4300/13.

Крім того, як вбачається із наданого
представником банку протоколу №2/2013
від 01.08.2013р., загальними зборами
учасників ТзДВ "Стрийагромаш" було
прийнято рішення виступити майновим
поручителем та іпотекодавцем ТзОВ
"Вікотех" по кредитному договору №4/C/11/Ю
від 29.03.2011р., укладеному з ПАТ
"Брокбізнесбанк" таким майном: прохідна
"А-1", загальна площа 25,5кв.м,
ремонтно-механічний цех з
адмінбудинком "Г-2", загальна площа
2785,7кв.м, ливарний цех "Ж-2", загальна
площа 1464,5 кв.м, склад "Й-1", загальна
площа 234,8 кв.м, майстерня "К-1", загальна
площа 775,8 кв.м, огорожа №1, ворота №2 за
адресою: АДРЕСА_1. Саме ОСОБА_2, яка була
головою вищевказаних зборів, виступала
по вказаному питанню. Вказане рішення є
чинним, не визнано недійсним в судовому
порядку.

В порядку ст. 43 ГПК України судочинство
у господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.

В порядку ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.

Сплачений судовий збір, відповідно до
положень до ст.49 ГПК України, слід
покласти на позивача.

Керуючись ст.ст.15, 16, 154, 159, 160 ЦК України,
ст.ст. 43, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85, 87 ГПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

1.У задоволенні позову відмовити
повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

3. Рішення набирає законної сили
відповідно до ст.85 ГПК України, може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93
ГПК України.

4. Згідно ст.87 ГПК України повне рішення
та ухвали надсилаються сторонам,
прокурору, третім особам, які брали
участь в судовому процесі, але не були
присутні у судовому засіданні,
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення не пізніше трьох днів з
дня їх прийняття або за їх зверненням
вручаються їм під розписку
безпосередньо у суді.

Повний текст рішення

виготовлено 24.03.2014р.

Суддя
Сухович Ю.О.