ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2014 р.Справа № 922/564/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Светлічного Ю.В.

при секретарі судового засідання
Ліпчанської В.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Укртелеком" в особі
Харківської філії Публічного
акціонерного товариства "Укртелеком"
м. Харків до Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, м. Ізюм про
стягнення 37064,24 грн. за участю
представників сторін:

позивача - Гур'єва В.М. довіреність №1785
від 11.12.13 р.;

відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Укртелеком" в особі Харківської філії
Публічного акціонерного товариства
"Укртелеком" (позивач) звернувся до
господарського суду Харківської
області із позовною заявою щодо
стягнення з відповідача - Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1, неустойки у
розмірі 30 909,66 грн., витрати на
теплопостачання у розмірі 3 007,70 грн.,
витрати на оренду землю у розмірі 277,64
грн. та витрати на електропостачання у
розмірі 2 872,24 грн., посилаючись на
неналежне виконання відповідачем
свого зобов'язання по поверненню
орендованого майна згідно договору
оренди нерухомого майна товариства
№67-19 від 14.07.2010 р., який був укладений
між сторонами. Крім того, позивач
просить стягнути з відповідача судовий
збір у розмірі 1 827,00 грн.

Присутній представник позивача у
судовому засіданні підтримав заявлені
позовні вимоги та просив позов
задовольнити. Також позивач надав
пояснення на відзив відповідача за
вх.№9982, які долучені судом до
матеріалів справи.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився. Надав через
канцелярію господарського суду 12.03.14 р.
відзив на позов за вх.№8313, в якому
відповідач просить у задоволенні
позову відмовити, оскільки майно про
які йдеться у позовній заяві було
своєчасно повернуто відповідачем
орендодавцеві, орендар не користувався
послугами теплопостачання,
електропостачання, та другими
комунальними послугами. Також
відповідач зазначив, що ним було
здійснено переобладнання орендованого
приміщення на яке було витрачено 41 0760,21
грн. та після закінчення строку дії
договору відповідач не оплачував
платежі, оскільки позивач не
нараховував орендну плату та не
виставляв ніяких фінансових рахунків,
у зв'язку з чим у нього не було підстав
оплачувати орендну плату після
закінчення строку договору.

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 ГПК України.

У разі присутності сторони або іншого
учасника судового процесу в судовому
засіданні протокол судового засідання,
в якому відображені відомості про явку
сторін (пункт 4 частини другої статті 811
ГПК України), є належним підтвердженням
повідомлення такої сторони (іншого
учасника судового процесу) про час і
місце наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи вищенаведене та те, що
відповідач був повідомлений належним
чином, про дату та час розгляду справи,
справа розглядається на підставі ст.75
ГПК України за наявними в ній
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та
вислухавши пояснення представника
позивача господарським судом
встановлено наступне.

14.07.2010 року між позивачем (орендодавець)
та відповідачем (орендар) укладено
договір оренди нерухомого майна
товариства № 67-19, відповідно до якого
орендодавець передав, а орендар взяв у
строкове платне користування
нежитлові приміщення, площею 109,3 кв.м.,
розташоване АДРЕСА_1 для розміщення:
відділення аптеки, площею 22,30 кв.м.;
кафе, площею 87 кв.м. Строк дії договору
згідно п. 12.1. з 01.08.2010 року по 30.06.2013 року.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу
України визначає договір як
домовленість двох або більше сторін, що
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно ч.1 ст.628 Цивільного кодексу
України встановлено, що зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Згідно ст. 759 Цивільного кодексу
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

Згідно акту приймання-передачі майна
від 01.08.2010 року позивач передав, а
відповідач прийняв відповідно до умов
договору у будинку АДРЕСА_1 приміщення
в полу підвальному поверсі, площею 109,3
кв.м.

29.05.2012 року сторонами укладено
додаткову угоду № 1 до вказаного
договору, згідно якої у зв'язку зі
звільненням орендарем 22,3 кв.м., площа
орендованого ФОП ОСОБА_1 приміщення
склала 87 кв.м. та п. 1.1. договору
викладено в наступній редакції:
"Орендодавець передає, а Орендар - бере
в строкове платне користування
нежитлові приміщення, загальною площею
87 кв.м., розташоване в АДРЕСА_1 для
розміщення кафе".

Актом передачі-приймання майна від
30.04.2012 року відповідач передала, а
позивач прийняв частину нежитлового
приміщення, розташованого у АДРЕСА_1,
площею 22,3 кв.м. Будь-яких інших змін до
Договору Позивачем та Відповідачем не
здійснювалось.

Пунктом 12.7.1. договору встановлено, що
дія договору припиняється у разі
закінчення строку, на який його було
укладено.

Відповідно до п. 2.3. договору майно,
передане орендареві, повертається
орендодавцеві не пізніше ніж через 10
днів після закінчення терміну дії
договору (якщо не досягнуто згоди про
його продовження або в разі його
дострокового розірвання) за актом
передачі-приймання, звіреним з актом
приймання-передачі майна, зазначеним у
п. 2.1. договору, разом з отриманим від
орендодавця устаткуванням, інвентарем
та іншим майном у належному стані.

Згідно п. 6.1.8. договору, орендар
зобов'язаний у разі припинення
договору оренди повернути
орендодавцеві орендоване майно в
належному стані, не гіршому, ніж на час
передачі його в оренду.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного
кодексу України, за договором найму
(оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

Статтею 761 Цивільного кодексу України
передбачено, що право передання майна у
найм має власник речі або особа, якій
належать майнові права.

Згідно ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу
України, договір найму укладається на
строк, встановлений договором.

Частиною 1 ст. 785 Цивільного кодексу
України, у разі припинення договору
найму наймач зобов'язаний негайно
повернути наймодавцеві річ у стані, в
якому зона була одержана, з урахуванням
нормального зносу, або у стані, який
було обумовлено в договорі.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу
України, зобов'язання є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 Цивільного
кодексу України.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу
України встановлено, що зобов'язання
має ґрунтуватися на засадах
добросовісності, розумності та
справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ст.193 Господарського кодексу
України та ст. 526 Цивільного кодексу
України, яка містить аналогічні
положення, зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
відлягає виконанню у цей строк (термін).

В порушення умов даного договору
оренди, ст. 785 ЦК України орендоване
майно відповідачем до позивача згідно
умов договору та вимог законодавства
не повернуто, обов'язок з його
повернення не виконано.

Позивач листами № 19-07/157 від 13.02.2013 р. та
№ 19-07/466 від 22.05.2013 р. повідомив
відповідача про рішення не
продовжувати строк оренди орендованих
на підставі договору приміщень.

Для оформлення звільнення
відповідачем приміщень, які
орендуються за договором, шляхом
складення акту передачі-приймання,
позивачем створено комісію, про що
повідомлено відповідача телеграмою №
19-07/582 від 18.06.2013 року. Однак, 01.07.2013 року
відповідач відмовився передавати
приміщення, що належать відповідачу та
підписувати відповідний акт, про що
комісією позивача складено акт.

Фактично, дата передачі орендованого
приміщення після закінчення строку дії
договору та порядок передачі цього
майна встановлено самим договором.
Строк дії договору укладений між
позивачем та відповідачем закінчився
01.07.2013 р.

При цьому, відповідачем не вчинено дій,
направлених на належне виконання умов
договору щодо своєчасного повернення
орендованого майна.

Рішенням Господарського суду
Харківської області 12.08.2013 року по
справі № 922/3059/13, залишеним без змін
постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 29.10.2013 р., позов
задоволено та зобов'язано ФОП ОСОБА_1
усунути перешкоди у здійсненні ПАТ
"Укртелеком" в особі Харківської філії
права користування та розпорядження
своїм майном шляхом звільнення за
актом приймання-передачі приміщення,
загальною площею 87,0 кв.м., яке
розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно ч.2 ст. 35 Господарського
процесуального кодексу України, факти,
встановлені рішенням господарського
суду (іншого органу, який вирішує
господарські спори) під час розгляду
однієї справи, не доводяться знову при
вирішенні інших спорів, в яких беруть
участь ті самі сторони.

Відповідно до ст. 115 Господарського
процесуального кодексу України,
рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов`язковими на всій
території України і виконуються у
порядку, встановленому Законом України
"Про виконавче провадження". Ця норма є
відтворенням норми ст.124 Конституції
України, згідно з якою судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов`язковими до виконання на всій
території України.

Також відповідно до ч.2-3 статті 13 Закону
України № 2453 -VI "Про судоустрій та
статус суддів", судові рішення, що
набрали законної сили, є обов'язковими
до виконання усіма органами державної
влади, органами місцевого
самоврядування, їх посадовими та
службовими особами, фізичними і
юридичними особами та їх об'єднаннями
на всій території України.
Обов'язковість урахування
(преюдиційність) судових рішень для
інших судів визначається
процесуальним законом.

27.11.2013 року ВДВС Ізюмського МРУЮ
Харківської області винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження по виконанню наказу
господарського суду Харківської
області № 922/3059/13 про зобов'язання ФОП
ОСОБА_1, усунути перешкоди у здійсненні
ПАТ "Укртелеком" в особі Харківської
філії права користування та
розпорядження своїм майном шляхом
звільнення за актом приймання-передачі
приміщення, загальною площею 87,0 кв.м.,
яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

13.12.2013 року державним виконавцем ВДВС
Ізюмського МРУЮ встановлено, що
виселення (звільнення) з приміщення за
адресою: м. Ізюм, вул. Соборна, полу
підвальне приміщення, в строк для
самостійного виконання рішення суду не
здійснено, між боржником та стягувачем
акт приймання-передачі не складено, про
що складено акт державного виконавця.

Актом державного виконавця ВДВС
Ізюмського МРУЮ від 23.12.2013 року
встановлено, що наказ № 922/3059/13
господарського суду Харківської
області виконаний в повному обсязі,
приміщення звільнено, ключі від
приміщення передано комісії по
прийому.

24.12.2013 року державним виконавцем ВДВС
Ізюмського МРУЮ винесено постанову про
закінчення виконавчого провадження, у
зв'язку з фактичним повним виконанням
рішення суду.

Враховуючи те, що ФОП ОСОБА_1 орендоване
приміщення повернуто ПАТ "Укртелеком"
лише 23.12.2013 року та по цей день
відповідач продовжував, у порушення
умов договору № 67-19 від 14.07.2010 року,
користуватися нежитловим приміщенням,
розташованим у АДРЕСА_1, площею 87,0 кв.м.
позивачем нараховано неустойку за
період з 01.07.2014 р. по 23.12.2013 р. у розмірі 30
909,66 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 291 Господарського
кодексу України, у разі припинення
договору оренди, орендар зобов'язаний
негайно повернути орендодавцеві річ у
стані, в якому вона була одержана з
урахуванням нормального зносу, або у
стані, котрий було обумовлено
договором.

У разі не виконання зобов'язання щодо
повернення речі, відповідно до ч.2 ст.785
Цивільного кодексу України,
орендодавець має право вимагати від
орендаря сплати неустойки в розмірі
подвійної оплати за користування річчю
за час прострочення.

Таким чином, рішенням господарського
суду у справі №922/3059/11 встановлено
користування відповідачем орендованим
приміщенням після закінчення строку
дії договору та актом державного
виконавця від 23 грудня 2013 року було
встановлено звільнення приміщення
23.12.13 р., тобто відповідач зобов'язаний
сплачувати неустойку за користування
майном у розмірі подвійної оплати за
користування річчю за час прострочення
за період з 01.07.13 р. по 23.12.13 р.

Судом встановлено, що неустойка за
користування майном ФОП ОСОБА_1 за час
прострочення повернення орендованого
майна відповідно договору оренди №67-19
від 14.07.2010 р. у період з 01.07.2013 р. по 23.12.2013
р. складає: неустойка за користування
майном 30 909,70 грн., тому позовні вимоги в
цій частині є обґрунтованими та такими,
що підлягають задоволенню.

Також позивач просить стягнути з
відповідача витрати на
теплопостачання у розмірі 3 007,70 грн.,
витрати на оренду землю у розмірі 277,64
грн. та витрати на електропостачання у
розмірі 2 872,24 грн. за період з липня 2013
року по 23.12.2013 року, посилаючись на п. 3.4.
та п.3.5. договору оренди.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу
України, ст.173 Господарського кодексу
України зобов'язання є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов`язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 Цивільного
кодексу України та ст. 174
Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що
господарські зобов'язання можуть
виникати безпосередньо з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

Пунктами 3.4. та 3.5. договору визначено,
що додатково до орендної плати орендар
оплачує витрати на утримання майна та
вносить плату за комунальні послуги,
пропорційно орендованій площі; орендар
відшкодовує витрати на електроенергію
у порядку, визначеному правилами
користування електричною енергією.

Додатком 4/1 до договору № 67-19 від 14.07.2010
року передбачено розмір відшкодування
за місяць: електропостачання - згідно
встановленої потужності обладнання 405,
15 кВт на місяць та діючих тарифів за
електроенергію; теплопостачання -
пропорційно орендованій площі, 4, 95 %;
відшкодування витрат по оренді землі -
пропорційно орендованій площі, 4,95 грн.

Відповідно ст.61 Конституції України,
ніхто не може бути двічі притягнутий до
юридичної відповідальності одного
виду за одне й теж саме правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає
нарахування позивачем подвійної
орендної ставки згідно ст. 785 ЦК України
у розмірі 30 909,66 грн. є правомірним та
таким, що підлягає задоволенню,
відповідно до цього позовні вимоги в
цій частині підлягають задоволенню,
але оскільки стягнення з орендаря
(відповідача) витрат: на
теплопостачання, на оренду землі, на
електропостачання передбачено
умовами договору, строк якого
закінчився 01.07.13 р., суд вважає в
задоволенні позову в частині стягнення
з відповідача витрат на
теплопостачання у розмірі 3 007,70 грн.,
витрат на оренду землю у розмірі 277,64
грн. та витрат на електропостачання у
розмірі 2 872,24 грн. - відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49 ГПК України.
Судовий збір покладається: у спорах, що
виникають при укладанні, зміні та
розірванні договорів, - на сторону, яка
безпідставно ухиляється від прийняття
пропозицій іншої сторони, або на
обидві сторони, якщо господарським
судом відхилено частину пропозицій
кожної із сторін. Суми, які підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, послуги перекладача,
адвоката та інші витрати, пов'язані з
розглядом справи, покладаються: при
задоволенні позову - на відповідача;
при відмові в позові - на позивача; при
частковому задоволенні позову - на
обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. Таким
чином судові витрати у даній справі
покладаються на відповідача з вини
якого спір доведено до суду
пропорційно задоволеним позовним
вимогам.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції
України, ст.ст. 526, 530, 785 Цивільного
кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 43,
47, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, р/р НОМЕР_1 в
філії Промінвестбанку м. Ізюм, МФО, 351492,
) на користь Публічного
акціонерного товариства "Укртелеком" в
особі Харківської філії Публічного
акціонерного товариства "Укртелеком"
(61002, м. Харків, вул. Іванова, 7/9, , п/р 26008898 в ХОД АТ
"Райффайзен Банк Аваль", МФО 350589)
неустойку у розмірі 30 909,66 грн.

3. Стягнути з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, р/р НОМЕР_1 в
філії Промінвестбанку м. Ізюм, МФО, 351492,
) на користь Публічного
акціонерного товариства "Укртелеком" в
особі Харківської філії Публічного
акціонерного товариства "Укртелеком"
(61002, м. Харків, вул. Іванова, 7/9, , п/р 26008898 в ХОД АТ
"Райффайзен Банк Аваль", МФО 350589)
судовий збір у розмірі 1 703,84 грн.

Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

4. В частині позовних вимог щодо
стягнення з відповідача витрат на
теплопостачання у розмірі 3 007,70 грн.,
витрат на оренду землю у розмірі 277,64
грн. та витрат на електропостачання у
розмірі 2 872,24 грн. - у задоволенні позову
відмовити.

Повне рішення складено 31.03.2014 р.

Суддя Ю.В. Светлічний