ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

29 березня 2014 р. Справа №902/1570/13

Господарський суд Вінницької області в
складі головуючої судді Нешик О.С.,
суддів Маслія І.В., Мельника П.А., при
секретарі судового засідання Снігур
О.О., розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи:

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, м.Вінниця

до комунального підприємства
"Вінницьке міське бюро технічної
інвентаризації", м.Вінниця

про відшкодування збитків в сумі 294081,96
грн

За участю:

позивача - ОСОБА_1 - фізична
особа-підприємець;

представника позивача - ОСОБА_2,
(договір про надання юридичної
допомоги б/н від 05.12.2013);

представника відповідача - Романовська
Н.І. (довіреність № 4 від 08.01.14)

ВСТАНОВИВ :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернувся до господарського суду
Вінницької області з позовом до
комунального підприємства "Вінницьке
міське бюро технічної інвентаризації"
про відшкодування збитків в сумі 294081,96
грн.

Позов мотивовано тим, що рішенням
Староміського районного суду
м.Вінниці від 24.03.2010 за фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 було визнано
право власності на будівлю складу "А" з
прибудовами, загальною площею 1270,7 кв.м.,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

06 травня 2010 року позивач звернувся до
комунального підприємства "Вінницьке
міське бюро технічної інвентаризації"
із замовленням щодо реєстрації права
власності на будівлю відповідно до
вказаного рішення.

Рішенням №69 від 26.05.2010 комунальне
підприємство "ВМБТІ", посилаючись на п.1
ст.24 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень", відмовило в
реєстрації права власності.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 12.07.2010
зазначене рішення було визнано
протиправним та скасовано. 02 червня 2010
року позивач вдруге звернувся до
відповідача із замовленням щодо
реєстрації права власності відповідно
до рішення Староміського районного
суду м.Вінниці від 24.03.2010 року. 18 червня
2010 року комунальним підприємством
"Вінницьке міське бюро технічної
інвентаризації" прийнято рішення за №75
про відмову в реєстрації права
власності на будівлю. Постановою
Вінницького окружного
адміністративного суду від 03.11.2010
рішення відповідача визнано
протиправним та скасоване; зобов'язано
комунальне підприємство "Вінницьке
міське бюро технічної інвентаризації"
провести державну реєстрацію за
позивачем права власності на нерухоме
майно.

На виконання зазначеної постанови, 24
листопада 2010 року комунальним
підприємством "Вінницьке міське бюро
технічної інвентаризації" була
проведена державна реєстрація права
власності на будівлю складу "А" з
прибудовами, загальною площею 1270,7 кв.м.,
що розташована за адресою: АДРЕСА_1, про
що свідчить витяг про державну
реєстрацію прав №28124135.

Звертаючись з даним позовом позивач
стверджує, що відповідачем заподіяно
йому збитків, оскільки з вини
останнього право власності на будівлю
зареєстровано лише 24.11.2010, а у період з
20.05.2010 по 24.11.2010 позивач був позбавлений
можливості користуватись належною
йому будівлею, здавати її в оренду та
отримувати дохід.

Крім того, позивач посилається на
укладення 01.12.2010 року договорів оренди
приміщень, які розташовані у вказаній
будівлі з отриманням щомісячного
доходу у розмірі 49013,66 гривень, а тому,
на його думку, сума завданих збитків
складає 294081,96 грн.

Ухвалою суду від 22 листопада 2013 року
було порушено провадження у даній
справі з призначенням судового
засідання на 05 грудня 2013 року.

У поданому до суду відзиві №1920 від
04.12.2013 (вх.канц. №08-46/14641/13 від 05.12.2013),
відповідач проти позову заперечив,
посилаючись на те, що момент
виникнення права власності за рішенням
суду із обов'язковістю проведення
державної реєстрації права власності
не пов'язаний та позивач мав законне
право і можливість укладати договори
оренди належного йому нерухомого
майна, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1. В наданих позивачем договорах
оренди зазначено як підставу наявності
у власності орендодавця орендованих
приміщень рішення Староміського
районного суду м.Вінниці від 24.03.2010. З
огляду на це, на переконання
відповідача, у позивача існувала
реальна можливість укладення
договорів оренди до 01.12.2010.

В зв'язку з необхідністю витребування
додаткових документів ухвалою суду від
05.12.2013 розгляд справи відкладено до
20.01.2014.

В зв'язку з неявкою в судове засідання
20.01.2014 представника відповідача та з
підстав неподання витребуваних
доказів, ухвалою суду від 20.01.2014 розгляд
справи відкладено до 04 лютого 2014 року
та продовжено строк розгляду спору у
даній справі на 15 днів.

04 лютого 2014 року, враховуючи складність
даної справи, що зумовлена
суперечністю та неоднозначністю
доказової бази, суддею Нешик О.С. було
подано заяву про створення колегії у
складі трьох суддів для розгляду
справи №902/1570/13.

Розпорядженням керівника апарату
господарського суду Вінницької
області від 04 лютого 2014 року для
розгляду справи №902/1570/13 створено
колегію у складі головуючого судді
Нешик О.С., суддів Маслія І.В. та
Тварковського А.А.

Ухвалою суду від 05.02.2014 судовою
колегією справу №902/1570/13 прийнято до
свого провадження, розгляд справи
розпочато заново та призначено її до
розгляду на 11.03.2014. Зазначеною ухвалою
позивача, поміж з іншим, було
зобов'язано надати суду докази на
підтвердження того, що неодержані
доходи (упущена вигода), про стягнення
яких заявлено даний позов, не є
абстрактними, а дійсно були б отримані
останнім у разі використання приміщень
загальною площею 1270,7 кв.м., що
розташована за адресою: АДРЕСА_1.

05 березня 2014 року на адресу суду
надійшла заява ФОП ОСОБА_1 "про
витребування доказів" від 04.03.2014 (вх.
канц. суду №08-46/2139/14). В додатку до даної
заяви міститься копія листа заступника
прокурора м. Вінниці О.Г. Чайки №116-65-14
від 13.02.2014 про відмову ОСОБА_1 в наданні
копій документів, отриманих під час
дослідних перевірок окрім постанови
про відмову в порушенні кримінальної
справи.

В судовому засіданні 11.03.2014 позивач
зазначив, що докази на підтвердження
того, що неодержані доходи (упущена
вигода), про стягнення яких заявлено
позов, не є абстрактними, а дійсно були
б отримані останнім, містяться в
матеріалах про відмову в порушенні
кримінальної справи прокуратури
Староміського району м.Вінниці №51-56-10
р.

З огляду на викладені обставини,
ухвалою суду від 11.03.2014 заяву ФОП ОСОБА_1
"про витребування доказів" від 04.03.2014
було задоволено та витребувано у
прокуратури м. Вінниці матеріали про
відмову в порушенні кримінальної
справи прокуратури Староміського
району м.Вінниці №51-56-10 р.

З силу зазначених обставин, в судовому
засіданні 11 березня 2014 року було
оголошено перерву до 27 березня 2014 року.

На підставі заяви судді Нешик О.С. від 27
березня 2014 року, розпорядженням
керівника апарату господарського суду
Вінницької області від 27 березня 2014
року зі складу колегії суддів по справі
№902/1570/13 було виведено суддю
Тварковського А.А. в зв'язку призовом
останнього на військову службу під час
мобілізації, а до складу колегії
введено суддю Мельника П.А.

З огляду на вищевикладене, судове
засідання, призначене на 27 березня 2014
року, не відбулось.

Ухвалою суду від 27.03.2014 судовою
колегією справу №902/1570/13 прийнято до
свого провадження з призначенням
судового засідання на 28.03.2014.

До початку судового засідання 28.03.2014
представником відповідача до суду
подано клопотання від 28.03.2014, в якому
останній просив не здійснювати
технічну фіксацію (звукозапис)
судового процесу у даній справі.

Вказане клопотання судом задоволено на
підставі ст.22 ГПК України.

В судовому засіданні 28.03.2014 позивач
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову
заперечив з підстав, викладених у
відзиві та додаткових поясненнях.
Також клопотанням №156 від 04.02.2014
відповідач просив суд застосувати
позовну давність.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи та
оцінивши подані докази, судом
встановлено наступне.

Рішенням Староміського районного суду
м.Вінниці від 24.03.2010 за ОСОБА_1 було
визнано право власності на будівлю
складу "А" з прибудовами, загальною
площею 1270,7 кв.м., що розташована по
АДРЕСА_1 (а.с.42-44).

06 травня 2010 року позивач звернувся до
комунального підприємства "Вінницьке
міське бюро технічної інвентаризації"
із замовленням №В3-0070394 про реєстрацію
права власності.

Рішенням №69 від 26.05.2010 відповідач,
посилаючись на п.1 ст.24 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обмежень",
відмовив в реєстрації права за
позивачем на вищевказане нерухоме
майно. В обґрунтування даного рішення
відповідач послався на лист старшого
слідчого Слідчого відділу Управління
Служби Безпеки України капітана
юстиції В.С. Кучерука від 06.11.2009, яким "...
накладено обмеження - заборонено
проводити будь-які дії щодо реєстрації
та перереєстрації нерухомого майна...".

02 червня 2010 року позивач вдруге
звернувся до відповідача із
"замовленням - зобов'язанням" №БТІ-000302
про здійснення реєстрації права
власності на будівлю.

18.06.2010 реєстратором комунального
підприємства "Вінницьке міське бюро
технічної інвентаризації" Сидорук М.В.
прийнято рішення про відмову в
реєстрації за №75 на підставі п.1 ст.24
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень" з посиланням на
лист старшого слідчого Слідчого
відділу Управління Служби Безпеки
України капітана юстиції В.С. Кучерука
від 06.11.2009.

23.06.2010 ОСОБА_1 втретє звернувся до
комунального підприємства ''Вінницьке
міське бюро технічної інвентаризації"
із замовленням - зобов'язанням №БТІ-002890
від 23.06.2010 про проведення реєстрації
права власності нерухомого майна -
будівлю складу "А" з прибудовами,
загальною площею 1270,7 кв.м., що
розташована по АДРЕСА_1 на підставі
рішення Староміського районного суду
м.Вінниці від 24.03.2010 у справі №2-343/10.

Рішенням №85 від 08.07.2010 відповідачем
відмовлено позивачу у реєстрації на
підставі п.1 ст.24 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень". В
обґрунтування даного рішення,
відповідач послався на те, що станом на
08 липня 2010 року на спірну будівлю
"...накладено арешт у відповідності до:
09.06.2006 - постанова про відкриття
виконавчого провадження, державної
виконавчої служби у Ленінському районі
м.Вінниці, згідно ухвали Ленінського
районного суду м.Вінниці №2-441/06 від
05.06.2006 (державний виконавець Зейдель
О.В.); 13.09.2006 - ухвала Ленінського
районного суду м.Вінниці №2-441/06
(заборона на вчинення будь-яких дій по
відчуженню майна), а також наявний ряд
інших обмежень. Дане рішення КП
''Вінницьке міське бюро технічної
інвентаризації" не оскаржувалось.

Натомість постановою Вінницького
окружного адміністративного суду від
12.07.2010 року було визнано протиправним
та скасовано рішення комунального
підприємства ''Вінницьке міське бюро
технічної інвентаризації" №69 від 06.05.2010
(а.с.45-49). Зобов'язано бюро "повторно
розглянути заяву ОСОБА_1 про реєстрацію
права власності на будівлю складу "А" з
прибудовами, загальною площею 1270,7 кв.м.,
що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та
прийняти рішення щодо можливості
реєстрації права власності."

Вимога ОСОБА_1 про зобов`язання
''Вінницьке міське бюро технічної
інвентаризації" провести державну
реєстрацію його права власності на
нерухоме майно задоволена на була:
приймаючи 12 липня 2010 року постанову у
справі №2-а-2603/10/0270, Вінницький окружний
адміністративний суд, посилаючись на
Закон України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" №1952-ІV від 01.07.2004 (в редакції
Закону, що діяла на час ухвалення
рішення) зазначив, що відповідно до
пункту 1 частини 1 статті 2: "державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно (далі - державна реєстрація прав)
- офіційне визнання і підтвердження
державою фактів виникнення, переходу
або припинення прав на нерухоме майно,
обтяження таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 1 частини 1 статті 4 вказаного
Закону передбачено, що право власності
на нерухоме майно підлягає
обов'язковій державній реєстрації.

У частині 3 статті 16 Закону зазначено,
що для державної реєстрації
виникнення, переходу, припинення прав
на нерухоме майно до місцевого органу
державної реєстрації прав разом із
заявою про державну реєстрацію прав
подаються документи, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення
відповідних прав, та документ, що
підтверджує оплату послуг з державної
реєстрації прав та їх обтяжень.

Статтею 15 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень", визначено
порядок проведення державної
реєстрації прав на нерухоме майно.
Зокрема, вказано, що державна
реєстрація речових прав проводиться в
такому порядку: 1) прийняття і перевірка
документів, що подаються для державної
реєстрації прав та їх обтяжень,
реєстрація заяви; 2) встановлення факту
відсутності підстав для відмови в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, зупинення розгляду заяви про
державну реєстрацію прав та/або їх
обтяжень; 3) прийняття рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, відмову в ній або зупинення
державної реєстрації; 4) внесення
записів до Державного реєстру прав; 5)
видача свідоцтва про право власності
на нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону; 6)
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження."

Приймаючи 12.07.2010 постанову у справі
№2-а-2603/10/0270, Вінницький окружний
адміністративний суд, з посиланням на
ст.15 Закон України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" №1952-ІV від 01.07.2004,
дійшов висновку про те, "що відсутні
підстави для зобов'язання відповідача
провести реєстрацію, оскільки такій
реєстрації передують певні процедурні
дії, повноваженнями щодо вчинення яких
державою наділено відповідний орган,
підміняти який суд не може."

Для забезпечення повного захисту прав
ОСОБА_1 суд визнав за необхідне
зобов'язати комунальне підприємство
"Вінницьке міське бюро технічної
інвентаризації" повторно розглянути
заяву ОСОБА_1 від 06.05.2010 та прийняти
рішення стосовно можливої реєстрації
права власності.

Отже, адміністративним судом під час
розгляду спору у справі №2-а-2603/10/0270 не
досліджувались обставини на предмет
виконання заявником частини 3 статті 16,
статті 15 Закон України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" при зверненні із
замовленням - зобов'язанням №В3-0070394 від
06.05.2010.

Також у постанові суду від 12.07.2010
відсутні висновки стосовно того, чи
існували станом на час прийняття
комунальним підприємством "Вінницьке
міське бюро технічної інвентаризації"
рішення №69 від 26.05.2010 або на 12.07.2010
будь-які перешкоди та обмеження, які
перешкоджають державній реєстрації
прав, зокрема, ті, що визначені ст.24
даного Закону.

Виконуючи рішення Вінницького
окружного адміністративного суду від
12.07.2010 у справі №2-а-2603/10/0270 відповідачем
повторно було розглянуто
замовлення-зобов'язання ОСОБА_1 №В3-0070394
від 06.05.2010 про реєстрацію за ОСОБА_1
права власності на нерухоме майно.

За наслідками повторного розгляду,
комунальним підприємством "Вінницьке
міське бюро технічної інвентаризації"
з посиланням на п.1 ст.24 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обмежень" було
ухвалено рішення №104 від 13.08.2010 про
відмову в реєстрації відповідного
права.

Однак, в обґрунтування даного рішення
відповідач послався на те, що станом на
13 серпня 2010 року існує "обмеження
речових прав на нерухоме майно,
наявність арешту, а саме: 09.06.2006 -
постанова про відкриття виконавчого
провадження, державної виконавчої
служби у Ленінському районі м.Вінниці,
згідно ухвали Ленінського районного
суду м.Вінниці №2-441/06 від 05.06.2006
(державний виконавець Зейдель О.В.);
13.09.2006 - ухвала Ленінського районного
суду м.Вінниці №2-441/06 (заборона на
вчинення будь-яких дій по відчуженню
майна); 29.09.2006 - постанова про відкриття
виконавчого провадження державної
виконавчої служби у Ленінському районі
м.Вінниці згідно ухвали Ленінського
районного суду м. Вінниці, справа №
2-441/06 від 13.09.2006 року (державним
виконавцем Зайдель О.В.); 23.10.2006 року -
ухвала Ленінського районного суду
міста Вінниці від 23.10.2006 року, справа №
2-441/06; 26.10.2006 року - постанова про
відкриття виконавчого провадження
державної виконавчої служби у
Ленінському районі міста Вінниці,
справа № 2-441/06 від 23.10.2006 року (державним
виконавцем Зайдель О.В.); 23.09.2008 р. -
постанова про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
Ленінського відділу ДВС Вінницького
МУЮ, згідно ухвали Ленінського
районного суду м. Вінниці, справа №
2-4552/08 від 20.06.2008 року (державний
виконавець Медяний В.Г.); 23.11.2009 р. -
постанова про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
Ленінського відділу ДВС Вінницького
МУЮ, згідно наказу № 7/162-09, виданого
21.08.2009 року господарським судом
Вінницької області (заступник
начальника Ленінського відділу ДВС
Кравчук А.О.); 26.03.2010 р. - постанова про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження
Ленінського відділу ДВС Вінницького
МУЮ, згідно наказу № 7/162-09, виданого
21.08.2009 року господарським судом
Вінницької області (заступник
начальника Ленінського відділу ДВС
Кравчук А.О.); 28.04.2010 р. - ухвала
Ленінського районного суду м. Вінниці,
справа № 2-3585/10; 28.04.2010 р. - ухвала
Ленінського районного суду м. Вінниці
від 28.04.2010 року, справа № 2-3585/10; 12.05.2010
року - постанова про відкриття
виконавчого провадження державної
виконавчої служби Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції, згідно наказу №6/68-10, виданого
13.04.2010 року господарським судом
Вінницької області (заступник
начальника Ленінського відділу ДВС
Кравчук А.О.); 14.05.2010 року - постанова про
відкриття виконавчого провадження
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Вінницького МУЮ,
згідно ухвали Ленінського районного
суду м. Вінниці, справа № 2-3585/10 від
28.04.2010 року (державний виконавець
Медяний В.Г.).

За наявності вказаних обмежень
речових прав на нерухоме майно,
комунальне підприємство "Вінницьке
міське бюро технічної інвентаризації"
не знайшло підстав для реєстрації
права власності згідно заяви ОСОБА_1
від 06.05.2010 року.

Рішення комунального підприємства
"Вінницьке міське бюро технічної
інвентаризації" №104 від 13.08.2010 не
оскаржувалось.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 03.11.2010 року
(а.с.50-54) визнано протиправним та
скасоване рішення комунального
підприємства "Вінницьке міське бюро
технічної інвентаризації" №75 від 18.06.2010
про відмову в реєстрації права
власності на будівлю складу "А" з
прибудовами, загальною площею 1270,7
кв.м,що розташована за адресою: АДРЕСА_1
та зобов'язано комунальне підприємство
"Вінницьке міське бюро технічної
інвентаризації" провести державну
реєстрацію права власності на
зазначену будівлю.

Ухвалюючи 13.11.2010 постанову у справі
№2-а-3953/10/0270 Вінницький окружний
адміністративний суд встановив, що "...
позивачем для реєстрації права
власності на нерухоме майно надано усі
необхідні документи, визначені Законом
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень"...". Розглядаючи спір у
зазначеній справі адміністративний
суд дійшов висновку про те, що існуючі
обтяження на нерухоме майно по АДРЕСА_1
"...стосуються майна ТОВ "МА-КІ", та не
можуть поширюватись на майно, що
належить громадянину ОСОБА_1 ...".

З урахуванням викладеного
адміністративний суд прийшов до
висновку, що перешкоди для реєстрації
права власності за ОСОБА_1 на нерухоме
майно по АДРЕСА_1 були відсутні.

З метою "відновлення порушених прав
позивача" постановою Вінницького
окружного адміністративного суду від
03.11.2010 було зобов'язано комунальне
підприємство "Вінницьке міське бюро
технічної інвентаризації" провести
державну реєстрацію права власності за
позивачем на спірну будівлю.

На виконання зазначеної постанови, 24
листопада 2010 року відповідачем була
проведена державна реєстрація права
власності позивача на зазначене
нерухоме майно, про що свідчить витяг
про державну реєстрацію прав за №28124135
(а.с.55).

Однак, слід звернути увагу, що рішення
комунального підприємства "Вінницьке
міське бюро технічної інвентаризації"
№85 від 08.07.2010 та №104 від 13.08.2010 в
судовому порядку на предмет
відповідності нормам права не
досліджувались; не скасовувались та
нечинними не визнавались.

Господарський суд, зокрема, під час
розгляду спору у даній справі, не
наділений повноваженнями стосовно
перевірки даних рішень на предмет
відповідності нормам діючого
законодавства.

Таким чином, колегія суддів
господарського суду дійшла до
висновку, що комунальне підприємство
"Вінницьке міське бюро технічної
інвентаризації" набуло обов'язку
стосовно реєстрації права власності за
ОСОБА_1 з дня набрання постановою
адміністративного суду від 03.11.2010 року
законної сили.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ст.43 ГПК України господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Суд враховує, що станом на час розгляду
спору в господарському суді позивачем
не були доведені обставини, на які він
посилається як на підставу своїх вимог.
Зокрема, в матеріалах справи №902/1570/13
відсутні докази на підтвердження того,
що до моменту набрання законної сили
постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 03.11.2010,
комунальне підприємство "Вінницьке
міське бюро технічної інвентаризації"
було зобов'язано провести реєстрацію
права ОСОБА_1 на нерухоме майно.

Як зазначено вище, звертаючись з
позовом про стягнення збитків в сумі
294081,96 грн, позивач зазначив, що саме по
вині відповідача за період з 20.05.2010 по
24.11.2010 він був позбавлений можливості
користуватись належною йому будівлею,
здавати її в оренду та отримувати
доходи.

Надавши оцінку доводам сторін та
встановленим у судовому засіданні
обставинам, суд дійшов висновку про
безпідставність та необґрунтованість
позовних вимог про стягнення збитків в
сумі 294081,96 грн виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
предметом даного позову є стягнення з
відповідача збитків у вигляді упущеної
вигоди, яку позивач міг би реально
одержати за звичайних обставин, якби
його право не було порушене
відповідачем.

Статтею 22 ЦК України визначено поняття
збитків, яке поділяється на дві частини
(види): реальні збитки і упущена вигода.
Реальні збитки - це втрати, яких особа
зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також втрати, які
особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права.
Упущена вигода - це доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене.

Визначення поняття збитків наводяться
також у ч.2 ст.224 Господарського кодексу
України, відповідно до якої під
збитками розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Відповідно до ст.225 Господарського
кодексу України до складу збитків, що
підлягають відшкодуванню особою, яка
допустила господарське
правопорушення, включаються: вартість
втраченого, пошкодженого або знищеного
майна, визначена відповідно до вимог
законодавства; додаткові витрати
(штрафні санкції, сплачені іншим
суб'єктам, вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів тощо),
понесені стороною, яка зазнала збитків
внаслідок порушення зобов'язання
другою стороною; неодержаний прибуток
(втрачена вигода), на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право
розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою
стороною; матеріальна компенсація
моральної шкоди у випадках,
передбачених законом.

Отже, відшкодування збитків є одним із
видів цивільно-правової
відповідальності і для застосування
такої міри відповідальності необхідна
наявність всіх елементів складу
правопорушення, а саме: протиправної
поведінки, дії чи бездіяльності особи;
шкідливого результату такої поведінки
(збитків), наявності та розміру
понесених збитків; причинного зв'язку
між протиправною поведінкою та
збитками; вини особи, яка заподіяла
шкоду. У разі відсутності хоча б одного
з елементів відповідальність у вигляду
відшкодування збитків не наступає.

Враховуючи, що позивачем не доведена
вина відповідача, судом не
встановлений обов'язок бюро здійснити
реєстрацію права власності ОСОБА_1 до
набрання законної сили постанови
Вінницького окружного
адміністративного суду від 03.11.2010, суд
вважає, що підстави до стягнення з
комунального підприємства "Вінницьке
міське бюро технічної інвентаризації"
збитків у вигляді упущеної вигоди за
визначений у позові період відсутні.

При цьому колегія суддів критично
оцінює доводи фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про те, що всі
особи, які орендували спірні
приміщення протягом зазначеного
періоду, були попереджені про зміну
власника речі. На переконання ОСОБА_1,
докази на підтвердження зазначених
обставин містяться, зокрема, в справі
№51-56-юр (матеріалах перевірки
прокурора Староміського району
м.Вінниці за скаргою ОСОБА_1).

Частиною 1 статті 770 ЦК України
визначено, що у разі зміни власника
речі, переданої у найм, до нового
власника переходять права та обов'язки
наймодавця. Із зазначеної норми
випливає обов'язок нового наймодавця
щодо попередження наймача про заміну
сторони у договорі найму.

За результатами дослідження
матеріалів господарської справи, а
також матеріалів перевірки прокурора
Староміського району м.Вінниці за
скаргою ОСОБА_1, судом не виявлено
належних доказів направлення наймачам,
які на думку позивача за період з
червня 2010 року по листопад 2010 року
(а.с.115) мали б сплачувати йому орендну
плату, інформації про нового власника.

Так, лист адресований "шановним
підприємцям", дійсно містить зазначені
відомості. Однак список №91 групованих
поштових відправлень з відміткою
відділення поштового зв'язку про
отримання 31.05.2010 (який, на думку
позивача, є доказом направлення
орендарям ТОВ "Астеліт", ФОП ОСОБА_8, ФОП
ОСОБА_9, ФОП ОСОБА_10, ФОП ОСОБА_11, ФОП
ОСОБА_12, ФОП ОСОБА_13, ФОП ОСОБА_14, ФОП
ОСОБА_15, ФОП ОСОБА_16, ФОП ОСОБА_17, ФОП
ОСОБА_18, ФОП ОСОБА_19, ФОП ОСОБА_20, ФОП
ОСОБА_21, ФОП ОСОБА_22, ФОП ОСОБА_23, ФОП
ОСОБА_24, ФОП ОСОБА_25, ФОП ОСОБА_26, ФОП
ОСОБА_27 зазначеного листа), не містить
відомостей про те, за якою адресою і що
саме (які поштові відправлення)
направлені особам, що перелічені у
списку. Окрім цього, в даному списку №91
серед найменувань підприємств і
прізвищ - одержувачів не значаться ТОВ
"Астеліт", ОСОБА_15, ОСОБА_21

Суд також не погоджується з доводами
позивача про те, що доказами
обізнаності орендарів про нового
власника є відповідні пояснення,
надані останніми прокурору
Староміського району м.Вінниці в ході
перевірки обставин, зазначених у заяві
ОСОБА_1, оскільки дані пояснення
містять в собі здебільшого відомості
стосовно осіб, яким сплачувалась
орендна плата.

Приймаючи рішення у даній справі, суд
також бере до уваги, що у частині 3
Оглядового листа Вищого
господарського суду України №01-06/20/2014
від 14.01.2014 вказано про те, що відповідно
до приписів статті 22 ЦК України
збитками є втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки), доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода). Таким чином,
у вигляді упущеної вигоди
відшкодовуються тільки ті збитки, які б
могли бути реально отримані.
Пред'явлення вимоги про відшкодування
неодержаних доходів (упущеної вигоди)
покладає на кредитора обов'язок
довести, що ці доходи (вигода) не є
абстрактними, а дійсно були б ним
отримані в разі використання
зазначених приміщень. Позивач повинен
довести також, що він міг і повинен був
отримати визначені доходи, і тільки
неправомірні дії відповідача стали
єдиною і достатньою причиною, яка
позбавила його можливості отримати
прибуток.

Всупереч викладеним роз'ясненням
позивачем позивачем не доведено той
факт, що ним вжито усіх необхідних
заходів для отримання прибутку, а отже,
немає підстав стверджувати, що упущена
позивачем вигода могла ним реально
бути отримана і не отримана тільки по
вині відповідача.

Також господарський суд, розглядаючи
даний спір, враховує, що в постановах
адміністративного суду від 12 липня 2010
року та від 03.10.2010 року фактично
містяться різні правові висновки
відносно повноважень суду
зобов`язувати орган бюро технічної
інвентаризації здійснювати реєстрацію
права власності.

На підставі сукупної оцінки наявних у
справі доказів господарський суд не
вбачає факту вини відповідача, з огляду
на що дійшов висновку, що позовні
вимоги є необґрунтованими, матеріалами
справи не підтверджені, а тому
задоволенню не підлягають з розподілом
судових витрат відповідно до положень
ст.49 ГПК України.

Також судом розглянуто клопотання
відповідача "про застосування позовної
давності" №156 від 04.02.2014 (вх. канц. суду
№08-46/1041/14 від 04.02.2014), за наслідками чого
суд дійшов наступних висновків.

Пунктом 2.2. постанови пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
позовної давності у вирішенні
господарських спорів" №10 від 29.05.2013
роз'яснено, що за змістом частини
першої статті 261 ЦК України позовна
давність застосовується лише за
наявності порушення права особи.

Перш ніж застосовувати позовну
давність, господарський суд повинен
з'ясувати та зазначити в судовому
рішенні, чи порушене право або
охоронюваний законом інтерес позивача,
за захистом якого той звернувся до
суду. У разі, коли такі право чи інтерес
не порушені, суд відмовляє в позові з
підстав його необґрунтованості. І лише
якщо буде встановлено, що право або
охоронюваний законом інтерес особи
дійсно порушені, але позовна давність
спливла і про це зроблено заяву іншою
стороною у справі, суд відмовляє в
позові у зв'язку зі спливом позовної
давності - за відсутності наведених
позивачем поважних причин її
пропущення.

З огляду на те, що за наслідками
розгляду спору у даній справі
встановлено відсутність права
позивача на стягнення збитків, суд
вважає, що заява відповідача про
застосування позовної давності
відповідно до частини 1 статті 261 ЦК
України не підлягає застосуванню,
оскільки у позові відмовлено з підстав,
наведених вище.

Керуючись ст.ст. 4-3, 33, 43, 49, 82, 84, 115, 116 ГПК
України суд, -

ВИРІШИВ :

1. У позові фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до комунального підприємства
"Вінницьке міське бюро технічної
інвентаризації" про відшкодування
збитків в сумі 294081,96 грн відмовити.

2. Копію рішення надіслати сторонам
рекомендованими листами з
повідомленнями про вручення поштових
відправлень.

Повне рішення складено 03 квітня 2014 р.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу - ФОП ОСОБА_1 (АДРЕСА_2);

3 - відповідачу - КП "Вінницьке міське
бюро технічної інвентаризації" (21050,
м.Вінниця, вул.Соборна, 64)