м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/3418/14 31.03.14

За позовом Міського комунального
підприємства "Виробниче управління

водопровідно-каналізаційного
господарства м. Херсона"

до Антимонопольного комітету
України

про оскарження рішення

Суддя Картавцева Ю.В.

Представники:

Від позивача не з'явився

Від відповідача Максименко А.П. -
представник (дов. 300-122/01-1680 від 28.02.2014р.)

СУТЬ СПОРУ:

Міське комунальне підприємство
«Виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства м. Херсона» звернулось до
Господарського суду м. Києва з позовом
до Антимонопольного комітету України
про оскарження рішення Тимчасової
адміністративної колегії
Антимонопольного комітету України від
06.11.2013 року у справі № 30-р/тк.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Даним Рішенням на Міське комунальне
підприємство «Виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства м. Херсона» накладено
штраф у розмірі 100 000, 00 грн. за вчинення
порушення, передбаченого п. 2 ст. 50, ч. 1
ст. 13 Закону України «Про захист
економічної конкуренції», у вигляді
зловживання монопольним (домінуючим)
становищем на ринках централізованого
постачання холодної води та
водовідведення шляхом вчинення таких
дій, що можуть призвести до ущемлення
інтересів споживачів, які були б
неможливими за умов існування значної
конкуренції на ринку.

Позивач вважає, що, в його діях
відсутній склад порушення
конкурентного законодавства, оскільки
всі особи, на які є посилання у
оскаржуваному рішенні, уклали з
позивачем договір в добровільному
порядку на прийнятних для себе умовах.

Крім того, висновки, що містяться у
Рішенні, на думку позивача, ґрунтуються
на невірному застосуванні норм чинного
законодавства України, а послуги, з
надання яких позивача визнано таким, що
займає монопольне становище, надаються
різними виконавцями
житлово-комунальних послуг. При цьому,
вказівка у Рішенні на невідповідність
певних пунктів запропонованого до
укладання позивачем проекту договору
не відповідає дійсності, оскільки
останнім дотримано вимоги чинних
нормативно-правових актів України.

Таким чином, позивач вважає, що дане
Рішення прийнято за відсутністю
правових підстав, у зв'язку із чим
повинно бути скасованим.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 05.03.2014 р. порушено провадження у
справі № 910/3418/14, призначено справу до
розгляду на 17.03.2014 р.

Розпорядженням заступника голови
Господарського суду міста Києва від
17.03.2014 р. справу №910/3418/14 за позовом
Міського комунального підприємства
«Виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства м. Херсона» до
Антимонопольного комітету України про
оскарження рішення Тимчасової
адміністративної колегії
Антимонопольного комітету України від
06.11.2013 року у справі № 30-р/тк передано на
розгляд судді Капцовій Т.П.

Ухвалою від 17.03.2014 р. справу №910/3418/14
прийнято до провадження суддею
Капцовою Т.П., розгляд справи
призначено на 31.03.2014 р.

17.03.2014р. відділом діловодства суду від
представника відповідача одержано
відзив на позовну заяву. Згідно даного
відзиву, відповідач просить суд
відмовити у задоволенні позовних вимог
позивача у повному обсязі, з огляду на
наступне.

Відповідач зазначає, що позивачем
пропущено встановлений законом
двохмісячний строк з дня одержання
рішення, протягом якого позивач мав
право оскаржити рішення органу
Комітету. Копія Рішення надіслана
підприємству позивача із супровідним
листом Комітету від 23.12.2013р. №
136-26.13/05-12619 та отримана позивачем
26.12.2013р, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення №961. Строк
оскарження рішення закінчився 26.02.2014р.
Зважаючи на те, що позовна заява
надіслана 27.02.2014р., про що свідчить
відтиск календарного штемпеля на описі
вкладення у цінний лист, а двохмісячний
строк на оскарження рішення минув
26.02.2014р., відповідач просить суд
відмовити у задоволенні позовних вимог
повністю.

Розпорядженням заступника голови
Господарського суду міста Києва від
21.03.2014 р. справу №910/3418/14 за позовом
Міського комунального підприємства
«Виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства м. Херсона» до
Антимонопольного комітету України про
оскарження рішення Тимчасової
адміністративної колегії
Антимонопольного комітету України від
06.11.2013 року у справі № 30-р/тк передано на
розгляд судді Картавцевій Ю.В.

Ухвалою від 21.03.2014 р. справу №910/3418/14
прийнято до провадження суддею
Картавцева Ю.В. та призначено розгляд
справи на 31.03.2014 р.

У судове засідання 31.03.2014р. представник
позивача не з'явився, про час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином.

Натомість, 28.03.2014р. відділом
діловодства суду від представника
позивача одержано лист №01-15-8/41 від
26.03.2014р. згідно якого позивач надав
додаткові документи для долучення до
матеріалів справи, а також, просив суд
провести розгляд справи без участі
представника позивача.

У судовому засіданні 31.03.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Дослідивши наявні у матеріалах справи
докази, заслухавши пояснення
представника відповідача,
Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
до адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження. А згідно з ч. 2 ст. 4
названого Кодексу юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
всі публічно-правові спори, крім
спорів, для яких законом встановлений
інший порядок судового вирішення.

Відповідно до приписів статті 60 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції" рішення органів
Антимонопольного комітету України
оскаржуються до господарського суду.

Отже, спір у цій справі відноситься до
підвідомчості господарських судів і
підлягає вирішенню за правилами ГПК
України.

У пункті 4 Інформаційного листа
Верховного Суду України від 26.12.2005 р. №
3.2-2005 також зазначено: "Закони України
можуть передбачати вирішення певних
категорій публічно-правових спорів в
порядку іншого судочинства (наприклад,
стаття 60 Закону України "Про захист
економічної конкуренції" встановлює,
що заявник, відповідач, третя особа
мають право оскаржити рішення органів
АМК до господарського суду у
двомісячний строк з дня одержання
рішення)".

В силу ч. 1 ст. 3 Закону України "Про
захист економічної конкуренції"
законодавство про захист економічної
конкуренції ґрунтується на нормах,
установлених Конституцією України, і
складається із цього Закону, законів
України "Про Антимонопольний комітет
України", "Про захист від
недобросовісної конкуренції", інших
нормативно-правових актів, прийнятих
відповідно до цих законів.

Згідно ст. 1 Закону України "Про
Антимонопольний комітет України"
Антимонопольний комітет України є
державним органом із спеціальним
статусом, метою діяльності якого є
забезпечення державного захисту
конкуренції у підприємницькій
діяльності та у сфері державних
закупівель. При цьому, особливості
спеціального статусу Антимонопольного
комітету України обумовлюються його
завданнями та повноваженнями, в тому
числі роллю у формуванні конкурентної
політики, та визначаються цим Законом,
іншими актами законодавства і
полягають, зокрема, в особливому
порядку призначення та звільнення
Голови Антимонопольного комітету
України, його заступників, державних
уповноважених Антимонопольного
комітету України, голів територіальних
відділень Антимонопольного комітету
України, у спеціальних процесуальних
засадах діяльності Антимонопольного
комітету України, наданні соціальних
гарантій, охороні особистих і майнових
прав працівників Антимонопольного
комітету України на рівні з
працівниками правоохоронних органів, в
умовах оплати праці.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 цього Закону
розпорядження, рішення та вимоги
органу Антимонопольного комітету
України, голови територіального
відділення Антимонопольного комітету
України, вимоги уповноважених ними
працівників Антимонопольного комітету
України, його територіального
відділення в межах їх компетенції є
обов'язковими для виконання у
визначені ними строки, якщо інше не
передбачено законом.

Стаття 3 зазначеного Закону до основних
завдань Антимонопольного комітету
України відносить участь у формуванні
та реалізації конкурентної політики в
частині здійснення державного
контролю за дотриманням законодавства
про захист економічної конкуренції на
засадах рівності суб'єктів
господарювання перед законом та
пріоритету прав споживачів,
запобігання, виявлення і припинення
порушень законодавства про захист
економічної конкуренції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону
України "Про Антимонопольний комітет
України" у сфері здійснення контролю за
дотриманням законодавства про захист
економічної конкуренції
Антимонопольний комітет України має
повноваження, зокрема, перевіряти
суб'єкти господарювання, об'єднання,
органи влади, органи місцевого
самоврядування, органи
адміністративно-господарського
управління та контролю щодо дотримання
ними вимог законодавства про захист
економічної конкуренції та під час
проведення розслідувань за заявами і
справами про порушення законодавства
про захист економічної конкуренції.

Згідно ст. 5 Закону України "Про
Антимонопольний комітет України"
Антимонопольний комітет України
здійснює свою діяльність відповідно до
Конституції України, законів України
"Про захист економічної конкуренції",
"Про захист від недобросовісної
конкуренції", цього Закону, інших
законів та нормативно-правових актів,
прийнятих відповідно до цих законів.

06.11.2013 р. відповідачем прийнято рішення
№ 30-р/тк (Рішення), яким визнано, що
Міське комунальне підприємство
«Виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства м. Херсона» протягом 2011 -
2012 років та по цей час займає
монопольне (домінуюче) становище на
ринках послуг з централізованого
постачання холодної води і
водовідведення в територіальних межах
міста Херсон, де розташовані діючі
мережі підприємства, з часткою 100
відсотків. Також, пунктом 2 Рішення
визнано, що дії Міського комунального
підприємства «Виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства м. Херсона», дії МКП
«ВУВКГ м. Херсона», які полягали в
укладенні зі споживачами категорії
«населення» «Договору про надання
послуг з централізованого постачання
холодної води і водовідведення», зміст
та умови якого обмежують права
споживачів, є порушенням, передбаченим
пунктом 2 статті 50, частиною першою
статті 13 Закону України «Про захист
економічної конкуренції», у вигляді
зловживання монопольним (домінуючим)
становищем на ринках централізованого
постачання холодної води та
водовідведення шляхом вчинення таких
дій, що можуть призвести до ущемлення
інтересів споживачів, які були б
неможливими за умов існування значної
конкуренції на ринку.

Пунктом 3 вказаного Рішення, за
вчинення порушення, зазначеного у
пункті 2 цього рішення, накладено штраф
у розмірі 100 000 гривень та зобов'язано
Міське комунальне підприємство
«Виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства м. Херсона» припинити
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції, зазначене у
пункті 2 цього рішення (п.4).

Не погоджуючись з Рішенням
Антимонопольного комітету України,
позивач звернувся до Господарського
суду міста Києва з вимогою скасування
Рішення №30-р/тк від 06.11.2013р. у справі
№82/1-13 прийняте Тимчасовою
адміністративною колегією
Антимонопольного комітету України - в
повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечує з
підстав пропуску позивачем строку
оскарження рішення відповідача.

Проаналізувавши матеріали справи та
пояснення представника відповідача,
суд приходить до висновку про те, що
позовні вимоги не підлягають до
задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України
"Про захист економічної конкуренції"
заявник, відповідач, третя особа мають
право оскаржити рішення органів
Антимонопольного комітету України
повністю або частково до
господарського суду у двомісячний
строк з дня одержання рішення. Цей
строк не може бути відновлено.

Отже, приписами вищевказаної норми
передбачено чіткий строк оскарження
рішення органу Антимонопольного
комітету України, який не може бути
відновлено.

З матеріалів справи вбачається, що
копія Рішення була надіслана
відповідачем позивачу листом від 23.12.2013
р. № 136-26.13/05-126/9 «Про надсилання
рішення».

Судом встановлено, що позивач отримав
Рішення Комітету 26.12.2013 р. (копії
супровідного листа Комітету від 23.12.2013
р. № 136-26.13/05-126/9 та повідомлення про
вручення поштового відправлення №
090 містяться в матеріалах справи).

Отже, враховуючи приписи ст. 60 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції", спірне рішення повинно
бути оскаржене позивачем до 26.02.2014 р.
включно.

З матеріалів справи вбачається, що
позовна заява про оскарження рішення
Антимонопольного комітету України
№30-р/тк від 06.11.2013р. була подана
(надіслана) позивачем до суду 27.02.2014 р., а
отримана судом 03.03.2014 р., а отже наведена
позовна заява подана позивачем до суду
з пропуском встановленого частиною 1
ст. 60 Закону України "Про захист
економічної конкуренції" двомісячного
строку для оскарження рішення органу
Антимонопольного комітету України.

Враховуючи те, що позивач пропустив
двомісячний строк для оскарження
рішення Антимонопольного Комітету
України №30-р/тк від 06.11.2013р., а
пропущений строк не може бути
відновлено, він є присікальним, то у
задоволенні заявлених позовних вимог
слід відмовити.

Зазначена позиція суду узгоджується з
правовою позицією Вищого
господарського суду України,
викладеною у п. 2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування конкурентного
законодавства» від 26.12.2011 р. N 15 , п. 34
Листа Вищого господарського суду
України від 29.09.2009, № 01-08/530 "Про деякі
питання, порушені у доповідних
записках господарських судів України у
першому півріччі 2009 року щодо
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України"
(надалі -Лист ВГСУ), а саме:

Відповідно до п. 2 вищенаведеної
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України, у
застосуванні згаданого припису
частини першої статті 60 Закону України
"Про захист економічної конкуренції", а
також частини другої статті 47 цього
Закону господарським судам слід
враховувати таке. За цими приписами
передбачені ними строки оскарження
рішень органу Антимонопольного
комітету України не може бути
відновлено. Таким чином, зазначені
строки є присічними. Встановлена
Цивільним кодексом України позовна
давність до відповідних правовідносин
не застосовується, так само як і в
оскарженні розпоряджень
Антимонопольного комітету України та
його органів. При цьому, закінчення
присічного строку, незалежно від
причин його пропуску заінтересованою
особою, є підставою для відмови в
позові про визнання недійсним рішення
(розпорядження) Антимонопольного
комітету України та його органів.

Відповідно до п. 34 Листа ВГСУ, у
відповідь на питання, яким чином має
діяти господарський суд, якщо позовну
заяву про визнання недійсним рішення
органу Антимонопольного комітету
України подано після закінчення
строку, передбаченого частиною першою
статті 60 Закону України "Про захист
економічної конкуренції", було
зазначено, що пропуск позивачем
зазначеного строку є підставою для
відмови в задоволенні позову про
визнання рішення органу
Антимонопольного комітету України
недійсним.

Аналогічних висновків дійшов
Верховний Суд України у постанові від
01.09.2009 р. у справі № 38/350-18/101.

Приймаючи до уваги викладене,
враховуючи пропуск встановленого ст. 60
Закону України "Про захист економічної
конкуренції" строку для оскарження
рішення органів Антимонопольного
комітету України та беручи до уваги
неможливість його відновлення,
господарський суд відмовляє в позові
повністю.

Таким чином, зважаючи на встановлені
обставини справи та положення чинного
законодавства, господарський суд
дійшов висновку про відсутність
правових підстав для задоволення
позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 33, 49, 82-85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення

складено 04.04.2014 р.

Суддя
Ю.В. Картавцева