м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/2731/14 27.03.14

За позовом Приватного підприємства
«Україна.Бізнес.Безпека»

До Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ділайт Сіті»

Про стягнення 15 401,47 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

Від позивача Сидоренко Ю.В. - по
дов. № б/н від 24.12.2013

Від відповідача Волков Д.В. - по дов.
№ б/н від 11.03.2014

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста
Києва передані вимоги Приватного
підприємства «Україна.Бізнес.Безпека»
про стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ділайт Сіті» 15 401,47
грн. основного боргу, який виник
внаслідок неналежного виконання
взятих на себе останнім зобов'язань
згідно договору про надання послуг з
охорони № 240308-1 від 24.03.2008.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 25.02.2014 порушено провадження у
справі № 910/2731/14 та призначено її до
розгляду на 13.03.2014.

Відповідач у поданому 12.03.2014 до відділу
діловодства суду відзиві проти позову
заперечує в повному обсязі посилаючись
на те, що позивач не виконував належним
чином свої господарські зобов'язання
відповідно до закону та договору та
допустив в ніч з 21 на 22 вересня 2013 року
захват об'єкту сторонніми особами,
тобто умисно ухилився від виконання
обов'язків за договором без будь-яких
законних підстав.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва № 910/2731/14 від 13.03.2014, у зв'язку з
неявкою в судове засідання
представника відповідача, розгляд
справи був відкладений на 27.03.2014.

Позивач в судовому засіданні 27.03.2014
позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судовому засіданні 27.03.2014
проти задоволенні позовних вимог
заперечував повністю.

В судовому засіданні 27.03.2014, відповідно
до ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України, було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

24.03.2008 між Приватним підприємством
«Україна.Бізнес.Безпека» (виконавець)
та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Ділайт»,
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Ділайт Плюс»,
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Ділайт Сіті»
(замовники) було укладено договір про
надання охоронних послуг № 240308-1 (далі -
договір).

Відповідно до п. 1.1. договору замовники
доручають, а виконавець приймає на себе
зобов'язання по організації охорони на
об'єктах замовників і матеріальних
цінностей, що знаходяться в них (далі -
об'єкти), у порядку і на умовах,
передбачених даним договором.

Згідно з п. 1.2. договору об'єктом охорони
за даним договором виступають будівлі
(приміщення) замовників, які
розташовані на території з
встановленими межами. Місце
перебування кожного з охоронюваних
об'єктів встановлюється в планах, що є
невід'ємними частинами даного
договору.

В п. 1.3. договору вказані адреси
охоронюваних об'єктів:
Торгово-Виставковий Комплекс «Глобус»,
що знаходиться за адресами: м. Київ,
Майдан Незалежності, м. Київ, Підземний
Торговий Простір № 1, сектор «В», Майдан
Незалежності, м. Київ, Підземний
Торговий Простір № 1, сектор «А» та 2
(літера А), по вул. Інститутській.

Спір виник в зв'язку з тим, що позивач
вважає, що відповідачем в порушення
умов договору не було у повному обсязі
сплачено вартість наданих послуг
охорони за вересень 2013 року, в зв'язку з
чим у відповідача виникла
заборгованість в розмірі 15 401,47 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно з ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
двостороннім, якщо правами та
обов'язками наділені обидві сторони
договору.

Згідно з ст. 627 Цивільного кодексу
України встановлено, що відповідно до
ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу
України зміст договору становлять
умови, визначені на розсуд сторін і
погодженні ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Згідно з п. 9.1. договору договір
укладено строком на один рік.

Пунктом 9.3. договору передбачено, що
якщо за 30 (тридцять) днів до закінчення
терміну договору сторони не повідомили
письмово про припинення дії договору,
то він вважається продовженим на той же
строк на тих же умовах. У порядку,
встановленому даним пунктом, договір
може продовжуватися необмежену
кількість разів.

Сторонами доказів в підтвердження
виявлення небажання продовжувати
договірні відносини не подано.

Відповідно до п. 4.1. договору вартість
послуг виконавця узгоджується
сторонами в протоколі (додатку № 1)
узгодження договірної ціни, який є
невід'ємною частиною цього договору.

Згідно додатку № 1 до договору
(протокол узгодження договірної ціни)
сторони визначили, що відповідач
щомісяця сплачує виконавцю вартість
послуг в розмірі 8 416,70 грн. без ПДВ.

17.11.2008 сторонами підписано протокол
узгодження вартості додаткових послуг,
згідно якого відповідач сплачує
вартість додаткових послуг в розмірі 3
690,49 грн. без ПДВ.

Відповідно до п. 2.9. договору сторони
щомісяця до 5 (п'ятого) числа кожного
місяця, наступного за поточним,
підписують акти про приймання робіт
(послуг). Для цього виконавець
направляє замовникам по чотири
екземпляри таких актів, підписаних
уповноваженою особою виконавця і
скріплених його печаткою. При цьому у
випадку наявності у замовників
заперечень вони вправі направити
мотивовану відмову від підписання акта
виконавцеві, який зобов'язаний
протягом 3 (трьох) календарних днів з
моменту направлення замовниками
зазначеної мотивованої відмови
оформити акт з врахуванням виявлених
замовниками недоліків і направити в
зазначений термін два екземпляри
такого акту, підписаних уповноваженою
особою виконавця і скріплених печаткою
на повторне узгодження замовникові.

Згідно з п.п. 4.3., 4.4. договору виконавець
на підставі підписаного сторонами акта
прийняття виконаних робіт (послуг)
виставляє рахунок замовникам для
оплати наданих послуг; замовники
оплачують виконавцю рахунок не пізніше
п'яти банківських днів з дати
одержання.

Позивачем до позовної заяви подано акт
про надання послуг № 58 від 22.09.2013 на
суму 15 401,47 грн. з ПДВ, який з боку
відповідача не підписано.

Також позивачем подано рахунок № 58 від
22.09.2013 про сплату за надані послуги
охорони у вересні 2013 року на суму 15 401,47
грн. з ПДВ.

Акт 58 від 22.09.2013 разом з рахунком № 58 від
22.09.2013 були надіслані відповідачу 30.10.2013
рекомендованою кореспонденцією, що
підтверджується поштовою квитанцією №
7232 та описом вкладання у цінний лист
від 30.10.2013.

Проте, на момент звернення позивача з
даним позовом до суду, відповідач
зазначений акт не підписав та не
повернув позивачу, а отже послуги за
вересень 2013 року вважаються наданими
та прийнятими відповідачем без
зауважень.

За приписами ч. 1 ст. 901 Цивільного
кодексу України за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Пункт 1 статті 902 Цивільного кодексу
України встановлює, що виконавець
повинен надати послугу особисто.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу
України передбачений обов'язок
замовника оплатити надану йому послугу
в розмірі, у строки та в порядку, що
встановлені договором.

Тобто, обов'язковою підставою для
здійснення замовником свого обов'язку
щодо оплати послуг є надання цих
послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України
визначено, що порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Проте, замовник в порушення взятих на
себе зобов'язань за договором вартість
наданих послуг охорони у визначений
договором строк не виконав, в зв'язку з
чим виникла заборгованість перед
позивачем за вересень 2013 року, яка
складає 15 401,47 грн.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим до
виконання сторонами.

У відповідності до ст. 978 Цивільного
кодексу України за договором охорони
охоронець, який є суб'єктом
підприємницької діяльності,
зобов'язується забезпечити
недоторканність особи чи майна, які
охороняються. Володілець такого майна
або особа, яку охороняють, зобов'язані
виконувати передбачені договором
правила особистої та майнової безпеки
і щомісячно сплачувати охоронцю
встановлену плату.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
передбачено, що зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

З урахуванням існування належних
доказів надання позивачем послуг, суд
дійшов висновку про наявність
передбачених чинним законодавством
правових підстав для стягнення з
відповідача їх вартості в загальному
розмірі 15 401,47 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування
обставин, повідомлених позивачем, не
надав.

Заперечення відповідача, викладені у
відзиві, не приймаються судом з огляду
на наступне

Відповідач як передбачено умовами
договору не надав позивачу
вмотивованої відмови від підписання
акту наданих послуг за вересень 2013
року, а отже не вчинив дій щодо
можливого врегулювання питання про
розмір вартості наданих у цей період
послуг та підписання іншого акту
наданих послуг.

Крім цього, відповідно до п. 5.5. договору
замовники вправі вимагати від
виконавця негайно зробити заміну
співробітників у випадку будь-якого
порушення виконавцем своїх обов'язків
за договором надіславши обґрунтоване
письмове повідомлення про
необхідність такої заміни.

Умовами п. 5.1. договору передбачено, що
за невиконання чи неналежне виконання
зобов'язань за договором, замовники і
виконавець несуть відповідальність у
межах прямого дійсного збитку,
заподіяного невиконанням або
неналежним виконанням своїх
зобов'язань за договором.

Зважаючи на вищевказане, позовні
вимоги Приватного підприємства
«Україна.Бізнес.Безпека» є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача.

Керуючись ст. 49, ст.ст.82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ділайт Сіті» (м.
Київ, пр. 40-річчя Жовтня, 120, корп. 1, ) на користь Приватного
підприємства «Україна.Бізнес.Безпека»
(м. Київ, вул. Драгоманова, 6А, прим № 192,
) 15 401 (п'ятнадцять тисяч
чотириста одну) грн. 47 коп. основного
боргу, 1 827 (одну тисячу вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп. витрат по
сплаті судового збору.

Повне рішення складено 31.03.2014.

СуддяВ.В. Сівакова