ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

05 березня 2014 року Справа № 910/4300/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів:Козир Т.П.,
Бакуліної С.В., Кота О.В., Малетича М.М.,
Панової І.Ю., розглянувши
заявуПриватного акціонерного
товариства "Компанія з управління
активами - Адміністратор пенсійних
фондів "УкрСиб Ессет Менеджмент"

про перегляд Верховним Судом
УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 21.10.2013у
справі №910/4300/13за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Стіфф
Компані" до треті особи
Приватного акціонерного товариства
"Компанія з управління активами -
Адміністратор пенсійних фондів "УкрСиб
Ессет Менеджмент" 1. Приватне
акціонерне товариство "АЙС ЕНД СТОУН
Ріал Істейт", 2. Приватне
акціонерне товариства "Компанія з
управління активами "Спарта"
проукладення договору,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 22.04.2013, залишеним без змін
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 03.07.2013, в
редакції ухвали господарського суду
міста Києва від 21.06.2013 про виправлення
описки, задоволено позовні вимоги про
укладення договору викупу
інвестиційних сертифікатів пайового
недиверсифікованого венчурного
інвестиційного фонду закритого типу
"Венчурний капітал" між Приватним
акціонерним товариством "Компанія з
управління активами - Адміністратор
пенсійних фондів "УкрСиб Ессет
Менеджмент" та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Стіфф Компані" на
умовах, викладених в позовній заяві.

Постановою Вищого господарського суду
України від 21.10.2013 постанову Київського
апеляційного господарського суду від
03.07.2013 залишено без змін, а касаційну
скаргу Приватного акціонерного
товариства "Компанія з управління
активами - Адміністратор пенсійних
фондів "УкрСиб Ессет Менеджмент" - без
задоволення.

Приватне акціонерне товариство
"Компанія з управління активами -
Адміністратор пенсійних фондів "УкрСиб
Ессет Менеджмент" звернулось із заявою
про перегляд Верховним Судом України
постанови Вищого господарського суду
України від 21.10.2013, в якій просить
скасувати дане судове рішення повністю
та прийняти нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Заяву, з посиланням на постанови Вищого
господарського суду України від 10.08.2006
у справі №05/21-06, від 07.11.2011 у справі №33/39
та від 10.05.2011 у справі №5002-30/5228-2010,
мотивовано неоднаковим застосуванням
Вищим господарським судом України
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах,
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, колегія суддів
вважає необхідним відмовити у допуску
справи до провадження Верховного Суду
України з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 статті 11116
ГПК України заява про перегляд судових
рішень господарських судів може бути
подана на підставі неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах.

Як вбачається зі змісту постанови від
21.10.2013 у справі №910/4300/13, про перегляд
якої подано заяву, виходячи з
встановлених попередніми судовими
інстанціями обставин справи, суд
касаційної інстанції погодився з
висновком суду першої інстанції про
наявність підстав для задоволення
позову щодо укладення договору викупу
інвестиційних сертифікатів пайового
недиверсифікованого венчурного
інвестиційного фонду з огляду на те, що
створена відповідачем ліквідаційна
комісія Фонду всупереч вимогам
законодавства не забезпечила продаж
активів впродовж 150 календарних днів з
дня закінчення опрацювання заявок про
отримання рахунків, станом на 22.04.2013
відповідачем заявка позивача про викуп
належних йому інвестиційних
сертифікатів не підписана, викуп
інвестиційних сертифікатів не
здійснений, розрахунки не проведені (що
підтверджується відповідними
виписками про стан рахунку у цінних
паперах депонента).

Водночас у постанові від 10.08.2013 у справі
№05/21-06, на яку посилається заявник,
виходячи з встановлених попередніми
судовими інстанціями обставин справи,
суд касаційної інстанції погодився з
висновком суду апеляційної інстанції
про відсутність підстав для
задоволення позову щодо зобов'язання
до укладення договору зберігання у
редакції запропонованій позивачем. При
цьому, даного висновку суд касаційної
інстанції дійшов з огляду на те, що
спірний договір зберігання не
укладається за державним замовленням
та чинним законодавством не
передбачена обов'язковість його
укладання; зміст договору № 123-С від
12.09.2003 не містить положень про
можливість чи обов'язковість укладення
договору зберігання за рішенням суду
або інші переддоговірні спори за ним.

У постанові від 07.11.2011 у справі №33/39, на
яку посилається заявник, виходячи з
встановлених попередніми судовими
інстанціями обставин справи, суд
касаційної інстанції погодився з
висновком суду апеляційної інстанції
про відсутність підстав для
задоволення позову щодо визнання
договорів про участь у будівництві
об'єкту нерухомості укладеними з
огляду на відсутність обставин,
передбачених частиною першою статті 187
Господарського кодексу України, за
якими чинне законодавство передбачає
можливість укладення договору за
рішенням суду, оскільки підписаний
примірник договору №1-51Д-11/Ю про участь
у будівництві об'єкту нерухомості від
25.11.2010 з додатками та примірник
договору №2-72Б-11/10 про участь у
будівництві об'єкту нерухомості від
25.11.2010 з додатками товариством з
обмеженою відповідальністю "Еква" не
надіслано, будь-якої відповіді на заяву
№10 від 25.11.2010 товариство з обмеженою
відповідальністю "Виробничий вектор"
не надало.

У постанові від 10.05.2011 у справі
№5002-30/5228-2010, на яку посилається заявник,
суд касаційної інстанції, виходячи з
встановлених попередніми судовими
інстанціями обставин справи, визнав
обґрунтованим висновок суду
апеляційної інстанції щодо відмови у
задоволенні позову про зобов'язання
відповідача укласти договір на послуги
водопостачання та водовідведення у
зв'язку з тим, що відповідач не є
суб'єктом господарювання, на який
покладено обов'язок щодо укладення
спірного договору, оскільки відсутня
пряма вказівка Закону "Про
житлово-комунальні послуги" та Закону
України "Про питну воду та питне
водопостачання" про це і оскільки він
не має наміру укладати такий договір.

Таким чином, зазначені судові рішення
не підтверджують доводів заявника щодо
неоднакового застосування норм
матеріального права в подібних
правовідносинах, а свідчать лише про
наявність у згаданих справах різних
фактичних обставин справи, залежно від
яких суд касаційної інстанції дійшов
відповідних правових висновків та
застосував відповідні норми
матеріального права.

За таких обставин відсутні визначені
статтею 11116 ГПК України підстави для
допуску справи до провадження
Верховного Суду України.

Керуючись статтями 86, 11114- 11121 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

У Х В А Л И В:

Відмовити Приватному акціонерному
товариству "Компанія з управління
активами - Адміністратор пенсійних
фондів "УкрСиб Ессет Менеджмент" у
допуску справи №910/4300/13 до провадження
Верховного Суду України.

Головуючий суддя Т. Козир Судді С.
Бакуліна О. Кот М. Малетич І.
Панова