ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2014 р. Справа № 926/169/14

За позовом Міського комунального
підприємства
«Чернівцітеплокомуненерго» м.
Чернівці

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення заборгованості - 8509,81 грн.

Суддя Паскарь А. Д.

за участю представників:

від позивача - Білянський М. І.,
довіреність № 2570 від 25.12.2013;

від відповідача - ОСОБА_1

СУТЬ СПОРУ: Міське комунальне
підприємство
«Чернівцітеплокомуненерго»
звернулося з позовом до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
8509,81 грн. заборгованості та штрафних
санкцій за спожиту теплову енергію за
період з 01.02.2011 по 31.12.2013 за договором №
442 від 20.09.2007.

Позов обґрунтовується тим, що в
порушення умов укладеного сторонами
договору про постачання теплової
енергії в гарячій воді № 442 від 20.09.2007
(далі - договір) за період з 01.02.2011 по
31.12.2013 відповідач заборгував
позивачеві разом із штрафними
санкціями суму позову.

У судовому засіданні представник
позивача висловився в підтримку
позову, а відповідач позов визнав у
повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи та
проаналізувавши законодавство, яке
регулює спірні правовідносини між
сторонами, суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог з
наступних підстав.

20 вересня 2007 року між МКП
«Чернівцітеплокомуненерго» та ФОП
ОСОБА_1 укладено договір № 442 на
постачання теплової енергії у гарячій
воді, згідно якого позивач зобов'язався
постачати теплову енергію в гарячій
воді, а відповідач оплачувати одержану
теплову енергію за встановленими
тарифами та у визначені договором
терміни.

Додатком №1 до договору сторони
погодили опалювальну площу у розмірі
61,9 м2.

Розрахунки за теплову енергію, що
споживається, проводяться в грошовій
формі відповідно до встановлених
органами місцевого самоврядування
тарифів на підставі показань приладів
обліку чи розрахунків (пункт 1 розділу IV
договору). Розрахунковим періодом є
календарний місяць (п. 2 розділу IV
договору).

Пунктом 4 розділу ІІ договору
визначено, що в разі зміни тарифів
споживач послуг сплачує за теплову
енергію за новими тарифами з дня
введення їх в дію.

Розрахунки проводилися згідно тарифів,
затверджених рішенням виконавчого
комітету Чернівецької міської ради: №
1031/24 від 30.12.2008, № 122/4 від 22.02.2011, № 724/20
від 22.11.2011, № 338/10 від 25.06.2013 та
Постановою Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
комунальних послуг № 140 від 16.03.2012.
Величина тарифу та його зміни
доводились до відповідача регулярно і
своєчасно, як і до інших споживачів
теплової енергії.

Законом України «Про ціни і
ціноутворення» від 03.12.1990 № 507-ХІІ, а
саме статтею 10 передбачено зміна рівня
державних фіксованих та регульованих
цін і тарифів на окремі види продукції,
товарів і послуг здійснюється в
порядку і в строки, що визначаються
тими органами, які відповідно
затверджують або регулюють ціни
(тарифи). У даному випадку рішення
Чернівецької міської ради було
прийнято на підставі ст.ст. 7, 31 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги», ст. 20 Закону України «Про
теплопостачання».

Оскільки МКП
«Чернівцітеплокомуненерго» є
суб'єктом природної монополії, то з
урахуванням ст. 25 Господарського
кодексу України, не визначає умови
реалізації товару на ринку.

Відповідач взяті на себе зобов'язання
належним чином не виконав, прострочив
виконання договірних зобов'язань щодо
своєчасної оплати за спожиту теплову
енергію, заборгувавши позивачеві 7654,98
грн. за період з 01.02.2011 по 31.12.2013.

Статями 525, 526 Цивільного кодексу
України визначено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Статтею 19 ЗУ «Про теплопостачання»
встановлено, що споживач повинен
щомісячно здійснювати оплату
теплопостачальній організації за
фактично отриману теплову енергію.

Порушенням зобов'язання, у
відповідності до ст. 610 ЦК України, є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання, тобто неналежне
виконання.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до договору та Закону
України від 22.11.1996 «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»,
відповідач зобов'язаний сплатити пеню
в розмірі 0,5 % від суми платежу за кожен
день прострочення платежу, але не
більше подвійної облікової ставки НБУ,
що діяла на день розрахунку.

Позивач обґрунтовано нарахував
відповідачу пеню за прострочення
платежу у розмірі 110,61 грн. з
урахуванням приписів ч. 6 ст.232 ГК
України.

У відповідності до ст. 216 ГК України
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

При вирішенні спору в частині
стягнення 3% річних та інфляційних
нарахувань суд керується ст. 625 ЦК
України, згідно якої боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також 3% річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Тому, крім основної заборгованості та
пені, з відповідача на користь позивача
підлягають стягненню також 3% річних у
сумі 483,71 грн. та інфляційні нарахування
в сумі 260,51 грн.

За таких обставин суд дійшов висновку
про необхідність задоволення позову, з
покладенням судових витрат на
відповідача, винного в доведенні
розгляду спору в судовому порядку.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 82, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд

В И Р І Ш И В :

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (с. Михальча, Сторожинецький
район, Чернівецька область,
ідентифікаційний код НОМЕР_1) на
користь міського комунального
підприємства
«Чернівцітеплокомуненерго» (м.
Чернівці, вул. Максимовича, 19-А,
ідентифікаційний код 34519280)
заборгованість у сумі 7654,98 грн., пеню у
сумі 110,61 грн., 3 % річних у сумі 483,71 грн.,
інфляційні в сумі 260,51 грн. та судовий
збір в розмірі 1827 грн.

Суддя
А. Паскарь