ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2014 р.
Справа № 918/183/14

Господарський суд Рівненської області
у складі судді Павленка Є.В.,
розглянувши матеріали справи за
позовом заступника прокурора міста
Рівного (далі - Прокурор) в інтересах
держави в особі Рівненської міської
ради Рівненської області (далі - Рада)
та товариства з обмеженою
відповідальністю "Рівнетеплоенерго"
(далі - ТОВ "Рівнетеплоенерго") до
приватного акціонерного товариства
"Рівнебуд" (далі - ПАТ "Рівнебуд") про
стягнення заборгованості в сумі 229 720
грн. 77 коп.,

за участі представників:

Ради: не з'явився,

ТОВ "Рівнетеплоенерго": Михайлова В.О.
за дов. від 2 січня 2014 року № 03-05/3,

ПАТ "Рівнебуд": Сибірьова А.А. за дов. від
22 листопада 2013 року,

прокуратури: Герасимчук Ю.М. за посв.
від 16 листопада 2011 року № 94,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У лютому 2014 року Прокурор звернувся до
господарського суду Рівненської
області з вищезазначеним позовом,
посилаючись на те, що 1 грудня 2010 року
між ТОВ "Рівнетеплоенерго" та
відповідачем був укладений договір на
відпуск теплової енергії № 700. Оскільки
ПАТ "Рівнебуд" не виконало взяте на себе
за вказаним договором зобов'язання
щодо оплати теплової енергії,
поставленої йому у лютому - грудні 2013
року, заборгувавши таким чином ТОВ
"Рівнетеплоенерго" 213 719 грн. 08 коп.,
Прокурор, посилаючись на статті 525-526
Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України), статті 175, 193, 216-217
Господарського кодексу України (далі -
ГК України), просив суд стягнути з
відповідача вищезазначену суму боргу,
а також 11 793 грн. 99 коп. пені та три
проценти річних у розмірі 4 207 грн. 70
коп., нараховані у зв'язку з
несвоєчасним проведенням розрахунків.

Ухвалою господарського суду
Рівненської області від 13 лютого 2014
року порушено провадження у справі №
918/183/14, розгляд якої було призначено на
24 лютого 2014 року.

До початку судового засідання,
призначеного на 24 лютого 2014 року, через
канцелярію суду надійшла заява
прокуратури та ТОВ "Рівнетеплоенерго"
про зменшення розміру позовних вимог
від 24 лютого 2014 року № 03-05/322 (а.с. 24),
згідно якої останні просили стягнути з
відповідача 181 828 грн. 79 коп. основного
боргу, 11 793 грн. 99 коп. пені та три
проценти річних у розмірі 4 207 грн. 70 коп.
Вказана заява прийнята судом до
розгляду.

Ухвалою суду від 24 лютого 2014 року
розгляд справи відкладено на 13 березня
2014 року.

12 березня 2014 року через канцелярію суду
надійшов відзив ПАТ "Рівнебуд" на
позовну заяву від 12 березня 2014 року, в
якому останнє просило суд відкласти
розгляд справи на іншу дату у зв'язку з
можливістю врегулювання даного спору в
позасудовому порядку (а.с. 41).

Крім того, до початку судового
засідання 13 березня 2014 року через
канцелярію суду надійшла заява
прокуратури та ТОВ "Рівнетеплоенерго"
про зменшення розміру позовних вимог
від 12 березня 2014 року № 03-05/466/717 (а.с. 48-50),
згідно якої останні просили суд
стягнути з відповідача 64 052 грн. 83 коп.
основного боргу, що виник у зв'язку з
невиконанням відповідачем свого
зобов'язання по оплаті теплової
енергії, поставленої даному
підприємству в жовтні - грудні 2013 року,
562 грн. 87 коп. пені та три проценти
річних у розмірі 129 грн. 89 коп.
Вказана заява прийнята судом до
розгляду.

Ухвалою суду від 13 березня 2014 року
розгляд справи відкладено на 25 березня
2014 року.

До початку судового засідання 25
березня 2014 року через канцелярію суду
надійшла заява прокуратури та ТОВ
"Рівнетеплоенерго" про зменшення
розміру позовних вимог від 24
березня 2014 року № 03-05/789/231 (а.с. 107),
згідно якої останні просили суд
стягнути з відповідача 41 729 грн. 84 коп.
основного боргу, що виник у зв'язку з
невиконанням відповідачем свого
зобов'язання по оплаті теплової
енергії, поставленої даному
підприємству в жовтні - грудні 2013 року,
562 грн. 87 коп. пені та три проценти
річних у розмірі 129 грн. 89 коп.
Вказана заява також прийнята судом до
розгляду.

Представники ТОВ "Рівнетеплоенерго" та
прокуратури в судовому засіданні 25
березня 2014 року підтримали позовні
вимоги з підстав, викладених у позовній
заяві, з урахуванням заяви про
зменшення розміру позовних вимог від 24
березня 2014 року № 03-05/789/231, та
наполягали на їх задоволенні.

Представник відповідача у судовому
засіданні підтвердив факт наявності
заборгованості ПАТ "Рівнебуд" перед ТОВ
"Рівнетеплоенерго" за теплову енергію,
поставлену в жовтні - грудні 2013 року за
договором на відпуск теплової енергії
від 1 грудня 2010 року № 700, в сумі 41 729 грн.
84 коп., а також повідомив суд про
відсутність будь-яких погашень даної
суми боргу відповідачем на момент
вирішення даного спору.

Рада про дату, час та місце розгляду
даної справи була повідомлена належним
чином, проте явку свого повноважного
представника не забезпечила,
витребуваних судом документів не
надала, будь-яких обґрунтованих заяв чи
клопотань про відкладення розгляду
справи із зазначенням підстав щодо
своєї неявки не направила.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
прокуратури, ТОВ "Рівнетеплоенерго" та
ПАТ "Рівнебуд", всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

1 грудня 2010 року між ПАТ "Рівнебуд" та
ТОВ "Рівнетеплоенерго" був укладений
договір на відпуск теплової енергії №
700, за умовами якого, з урахуванням
додаткової угоди від 1 жовтня 2012 року та
додатків № 1 - № 3 до цього договору,
останнє зобов'язалося надавати
споживачеві теплову енергію, а ПАТ
"Рівнебуд", у свою чергу, - прийняти та
оплатити її вартість за встановленими
тарифами в терміни, передбачені даною
угодою (а.с. 9-11).

Вказаний договір, а також додаткова
угода до нього, підписані
уповноваженими представниками сторін
та скріплені печатками цих юридичних
осіб.

Відповідно до пункту 1.4 цього договору
теплова енергія подається споживачу за
адресою: місто Рівне, вулиця Степана
Бандери, 41.

Пунктом 3.2.1 договору передбачено, що
споживач теплової енергії
зобов'язується виконувати умови та
порядок оплати спожитої теплової
енергії в обсягах і в терміни, які
передбачені договором.

Згідно загальних відомостей про
об'єкти споживача, що є невід'ємною
частиною договору від 1 грудня 2010 року
№ 700 (з урахуванням додаткової угоди до
цього договору від 1 жовтня 2012 року),
загальна площа об'єкту відповідача -
адмінбудівлі, а також орендарів
гуртожитку, розташованого за адресою:
місто Рівне, вулиця Степана Бандери, 41,
становила 7087,80 м2 (а.с. 11).

Водночас згідно з пунктом 4.4 договору
споживач, що має прилади обліку,
щомісячно подає позивачу звіт про
фактичне споживання теплової енергії
до 20 числа поточного місяця. У разі
неподання звіту в обумовлений термін,
нарахування проводиться розрахунковим
способом.

Споживач проводить оплату за отриману
теплову енергію шляхом перерахування
коштів на розрахунковий рахунок
постачальника, при цьому споживач
самостійно отримує рахунок.
Розрахунковим періодом є календарний
місяць. Термін внесення платежів - не
пізніше 10 числа місяця, наступного за
розрахунковим (пункти 5.3-5.4 договору).

Судом також встановлено, що на
виконання умов вищезазначеного
договору ТОВ
"Рівнетеплоенерго" протягом жовтня -
грудня 2013 року надало відповідачу
теплову енергію на загальну суму 64 052
грн. 83 коп. Дана обставина
підтверджується наявними у матеріалах
справи рахунками за послуги
теплопостачання, виставленими
постачальником у вищезазначений
період (а.с. 30-32). Вказаний факт також був
підтверджений усними поясненнями
представників сторін у судовому
засіданні 25 березня 2014 року.

Про належне виконання ТОВ
"Рівнетеплоенерго" своїх зобов'язань за
цим договором щодо відпуску теплової
енергії також свідчить відсутність з
боку ПАТ "Рівнебуд" претензій та
повідомлень про порушення
постачальником умов даної угоди.

Однак всупереч умовам договору
відповідач взятий на себе обов'язок по
оплаті вартості теплової енергії,
наданої йому протягом жовтня - грудня
2013 року, у встановлений спірним
договором строк не виконав.

У той же час після порушення
провадження у даній справі в рахунок
погашення заборгованості за договором
від 1 грудня 2010 року № 700 ПАТ "Рівнебуд"
сплатило ТОВ "Рівнетеплоенерго"
30 864 грн. 00 коп., що підтверджується
наданою останнім карткою рахунку
відповідача (а.с. 103-106).

Згідно з пунктом 5.7 спірної угоди при
наявності боргу за спожиту теплову
енергію кошти, що надходять,
зараховуються в погашення боргу за
теплову енергію, спожиту в минулі
періоди, незалежно від вказаного у
платіжному дорученні призначення
платежу.

Так, частина вказаних коштів у розмірі 8
541 грн. 01 коп. на підставі
вищенаведеного положення договору
була зарахована ТОВ "Рівнетеплоенерго"
в рахунок погашення заборгованості
відповідача за минулі періоди. У той же
час грошові кошти в сумі 22 322 грн.
99 коп. було зараховано на погашення
боргу відповідача за спірний період.

Правомірність такого зарахування, а
також наявність заборгованості ПАТ
"Рівнебуд" перед ТОВ "Рівнетеплоенерго"
за попередні періоди в рамках спірного
договору у розмірі 8 541 грн. 01
коп., не заперечувалася і представником
відповідача у судовому засіданні
25 березня 2014 року.

Слід також зазначити, що вказана
проплата у розмірі 22 322 грн. 99 коп. була
врахована ТОВ "Рівнетеплоенерго" при
поданні заяви про зменшення розміру
позовних вимог від 24 березня 2014
року № 03-05/789/231.

Відтак судом встановлено, що сума
основного боргу відповідача за
договором від 1 грудня 2010 року № 700 на
момент вирішення вказаного спору
складає 41 729 грн. 84 коп. Даний факт також
підтверджується підписаним між
вищезазначеними підприємствами актом
звірки взаєморозрахунків за спірний
період, копія якого міститься у
матеріалах даної справи (а.с. 108).

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України
встановлено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України
передбачено, що однією з підстав
виникнення цивільних прав та
обов'язків є договори та інші
правочини.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України,
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Враховуючи те, що сума основного боргу
за договором від 1 грудня 2010 року № 700,
яка складає 41 729 грн. 84 коп.,
підтверджена належними доказами,
наявними у матеріалах справи, не
оспорюється відповідачем, і останній
на момент прийняття рішення не надав
документів, які б могли свідчити про
погашення даної заборгованості перед
ТОВ "Рівнетеплоенерго", суд дійшов
висновку про обґрунтованість та
законність вимог позивача про
стягнення з ПАТ "Рівнебуд"
зазначеної суми грошових коштів, у
зв'язку з чим даний позов у цій частині
підлягає задоволенню.

Крім того, у зв'язку з неналежним
виконанням відповідачем покладеного
на нього обов'язку щодо своєчасної
оплати вартості наданих йому послуг
щодо відпуску теплової енергії,
позивач, з урахуванням заяви про
зменшення розміру позовних вимог від 24
березня 2014 року № 03-05/789/231, просив суд
стягнути з ПАТ "Рівнебуд" 562 грн. 87 коп.
пені, нарахованої на відповідні суми
основного боргу у період з 11 листопада
2013 року по 20 січня 2014 року, з яких: 208 грн.
88 коп. - пеня, нарахована з 11 листопада
2013 року по 20 січня 2014 року на суму
основного боргу в розмірі 8 260 грн. 14
коп., 205 грн. 36 коп. - пеня, нарахована з 11
грудня 2013 року по 20 січня 2014 року на
суму основного боргу в розмірі 14
062 грн. 85 коп., 148 грн. 63 коп. - пеня,
нарахована з 11 січня 2014 року по 20 січня
2014 року на суму основного боргу в
розмірі 41 729 грн. 84 коп.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК
України виконання зобов'язання,
зокрема, може забезпечуватися
неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, яке
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно з частиною 3 вищезазначеної
статті пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно
від наявності у кредитора збитків,
завданих невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання (частина 1
статті 550 ЦК України).

Частиною 1 статті 552 ЦК України
встановлено, що сплата (передання)
неустойки не звільняє боржника від
виконання свого обов'язку в натурі.

Приписами статті 230 ГК України
встановлено, що штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Преамбулою Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
передбачено, що цей Закон регулює
договірні правовідносини між
платниками та одержувачами грошових
коштів щодо відповідальності за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань. Суб'єктами зазначених
правовідносин є підприємства, установи
та організації незалежно від форм
власності та господарювання, а також
фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності.

Згідно статей 1, 3 цього Закону платники
грошових коштів за прострочення
платежу сплачують на користь
одержувачів цих коштів пеню в розмірі,
що встановлюється за погодженням
сторін. Зазначений розмір пені
обчислюється від суми простроченого
платежу і не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла в
період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 ГК
України нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 6.3.3 договору передбачено, що
споживач несе відповідальність за
порушення порядку розрахунків за
теплову енергію шляхом сплати пені в
розмірі не менше подвійної облікової
ставки Національного банку України за
кожний день прострочення, а також три
проценти річних від простроченої суми.

Оскільки заявлений до стягнення розмір
вказаної штрафної санкції відповідає
вищезазначеним нормам законодавства
та положенням договору, а також є
арифметично вірним, позовна вимога про
стягнення з відповідача 562 грн. 87 коп.
пені підлягає задоволенню.

Також на підставі вищезазначеної норми
договору позивач, з урахуванням заяви
про зменшення розміру позовних вимог
від 24 березня 2014 року № 03-05/789/231, просив
суд стягнути з відповідача три
проценти річних в сумі 129 грн. 89 коп., з
яких: 48 грн. 20 коп. - три проценти річних,
нараховані з 11 листопада 2013 року по 20
січня 2014 року на суму основного боргу в
розмірі 8 260 грн. 14 коп., 47 грн. 39 коп. - три
проценти річних, нараховані з 11 грудня
2013 року по 20 січня 2014 року на суму
основного боргу в розмірі 14 062 грн. 85
коп., 34 грн. 30 коп. - три проценти річних,
нараховані з 11 січня 2014 року по 20 січня
2014 року на суму основного боргу в
розмірі 41 729 грн. 84 коп.

За умовами частини 2 статті 625 ЦК
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Оскільки заявлений до стягнення розмір
трьох процентів річних є арифметично
вірними, відповідає вимогам чинного
законодавства та не суперечить
положенням договору, позовна вимога
про стягнення з відповідача вказаної
суми також підлягає задоволенню в
повному обсязі.

За частиною 1 статті 49 ГПК України
витрати по сплаті судового збору у
спорах, що виникають при виконанні
договорів, покладаються на сторони
пропорційно розміру задоволених вимог.

Виходячи з викладеного та керуючись
статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з приватного акціонерного
товариства "Рівнебуд" (33014, місто Рівне,
вулиця Степана Бандери, будинок 41,
ідентифікаційний код: 01273310) на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю "Рівнетеплоенерго"
(33027, місто Рівне, вулиця Данила
Галицького, будинок 27,
ідентифікаційний код: 36598008) 41 729 (сорок
одну тисячу сімсот двадцять дев'ять)
грн. 84 коп. основного боргу, 562 (п'ятсот
шістдесят дві) грн. 87 коп. пені, а також
три проценти річних у розмірі 129 (сто
двадцять дев'ять) грн. 89 коп.

Стягнути з приватного акціонерного
товариства "Рівнебуд" (33014, місто Рівне,
вулиця Степана Бандери, будинок 41,
ідентифікаційний код: 01273310) в доход
Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп.

Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 31 березня 2014
року

Суддя
Є.В.
Павленко