ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26 березня 2014 р.
Справа № 903/223/14за позовом приватного
підприємства "Іола", с.Підгайці,
Луцького району, Волинської області,

до командитного товариства "Гастроном
№29", м. Ковель

про стягнення 40 408 грн.,

Суддя Якушева І.О.,

при
секретарі судового засідання Мороз Д.В.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 - адвокат (дов. б/н
від 01.03.2013р.),

від відповідача: н/з

Суть спору: позивач в позовній заяві
просить стягнути з відповідача 42408 грн.
заборгованості за переданий за
видатковими накладними № РН-0000003 від
01.02.2012р., № РН-0000079 від 21.03.2012р., № РН-0000106
від 27.04.2012р. товар.

На обґрунтування позовних вимог
позивач посилається на невиконання
відповідачем зобов'язання щодо повного
та своєчасного розрахунку за переданий
на підставі видаткових накладних
товар.

В судовому засіданні 26.03.2014р.
представник позивача звернувся до суду
із заявою про зменшення розміру
позовних вимог, в якій просить стягнути
з відповідача 40 408 грн. у зв'язку із
частковою оплатою відповідачем 06.03.2014р.
2000 грн. заборгованості за переданий
товар. На підтвердження здійснення
відповідачем проплати надає суду копію
банківської виписки від 06.03.2014р.

Зменшення розміру позовних вимог до
прийняття рішення по справі -
процесуальне право позивача,
передбачене ст.22 ГПК України.

А тому судом прийнято до розгляду заяву
представника позивача, а відтак має
місце нова ціна позову, виходячи з якої
й вирішується спір.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, відповідач у
відзиві № 14 від 17.03.2014р., поданому через
канцелярію суду 20.03.204р., заборгованість
перед позивачем в розмірі 40 408 грн.
визнає. Крім того, відповідач у відзиві
просить суд розстрочити виконання
рішення господарського суду терміном
на 10 місяців у зв'язку із відсутністю
коштів, важким фінансовим становищем
підприємства, наявністю значної
дебіторської заборгованості та різким
зменшенням обсягів поставки.

Представник позивача проти клопотання
відповідача про розстрочку виконання
рішення суду заперечує, вважає, що
відповідачем не наведено доказів
винятковості обставин, що дають
можливість розстрочити виконання
рішення суду.

Враховуючи те, що відповідач
належним чином був повідомлений про
час та місце розгляду справи, неявка
представника відповідача не
перешкоджає розгляду справи по суті, а
матеріали справи є достатніми для
вирішення спору в даному судовому
засіданні, а відтак суд вважає за
можливе розглянути спір за наявними у
справі матеріалами згідно з
положеннями статті 75 Господарського
процесуального кодексу України. Факт
належного повідомлення відповідача
про судовий розгляд підтверджується
повідомленням про врученням поштового
відправлення № 423 уповноваженому
представнику відповідача 13.03.2014р.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, господарський суд

в с т а н о в и в:

за видатковою накладною № РН-0000003 від
01.02.2012р., через ОСОБА_2, яка діяла на
підставі довіреності серії АБВ №025746
від 01.02.2012р., видатковими накладними №
РН-0000079 від 21.03.2012р., № РН-0000106 від 27.04.2012р.
позивач передав відповідачу товар на
загальну суму 75 768 грн.

Видаткові накладні № РН-0000003 від
01.02.2012р., № РН-0000079 від 21.03.2012р., № РН-0000106
від 27.04.2012р. містять підписи
представників сторін, є первинним
обліковим документом у розумінні
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", відповідає вимогам статті 9
названого Закону і Положенню про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, фіксує факт
здійснення господарської операції, є
підставою виникнення обов'язку
розрахуватися за отриманий товар.

У відповідності із ст.11 Цивільного
кодексу України цивільні права і
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також з дій осіб, що не
передбачені актами, але за аналогією
породжують цивільні права і обов'язки.

Відповідно до цього цивільні права і
обов'язки виникають з угод,
передбачених законом, а також з угод,
хоч і не передбачених законом, але
таких, які йому не суперечать.

В даному випадку між сторонами у справі
було укладено договір купівлі-продажу
шляхом підписання видаткових
накладних № РН-0000003 від 01.02.2012р., №
РН-0000079 від 21.03.2012р., № РН-0000106 від 27.04.2012р.

Відповідач частково погасив
заборгованість перед позивачем за
переданий на підставі видаткових
накладних № РН-0000003 від 01.02.2012р., №
РН-0000079 від 21.03.2012р., № РН-0000106 від 27.04.2012р.
товар на суму 35 270 грн., що
підтверджується копіями платіжних
доручень №1203 від 21.03.2012р., №1200 від
21.03.2012р., №1387 від 13.07.2012р., №1653 від
11.12.2012р., №1663 від 19.12.2012р., №1685 від
04.01.2013р., №1693 від 11.01.2013р., №1715 від
24.01.2013р., №1725 від 05.02.2013р., №1750 від
25.02.2013р., №1795 від 04.04.2013р., №1804 від
10.04.2013р., №1856 від 03.06.2013р., №1894 від
02.07.2013р., №1908 від 12.07.2013р., №1950 від
19.08.2013р., №2025 від 04.11.2013р., №2070 від
25.12.2013р., №2134 від 06.03.2014р., що містяться в
матеріалах справи.

Вимогою про оплату вартості придбаного
товару №2601/01 від 06.12.2013р. позивач
звертався до відповідача з проханням
перерахувати заборгованість за
переданий товар. Факт отримання вимоги
№2601/01 від 06.12.2013р. відповідачем 0.12.2013р.
підтверджується копією
рекомендованого повідомлення про
вручення поштового відправлення №
610.

Відповідач вимоги позивача не виконав,
заборгованості не перерахував, що
спричинило звернення позивача з
позовом до суду.

З огляду на викладене, заборгованість
відповідача перед позивачем на момент
розгляду справи становить 40408 грн.

Доказів, які б спростовували цю
заборгованість, або доказів її оплати
відповідач суду не надав.

У відповідності із ст.193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 526, 599, 655 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

За договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Згідно із ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу
України покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Таким чином, оскільки між сторонами у
справі не було укладено письмового
договору купівлі-продажу, а у
видаткових накладних № РН-0000003 від
01.02.2012р., № РН-0000079 від 21.03.2012р., № РН-0000106
від 27.04.2012р. не було визначено
конкретного строку оплати товару,
перебіг строку виконання грошового
зобов'язання відповідача починається з
моменту прийняття товару.

З огляду на викладене, вимога про
стягнення з відповідача 40408 грн.
заборгованості за товар, переданий на
підставі видаткових накладних №
РН-0000003 від 01.02.2012р., № РН-0000079 від
21.03.2012р., № РН-0000106 від 27.04.2012р.,
обґрунтована і підлягає до
задоволення.

Клопотання відповідача про розстрочку
виконання рішення суду до задоволення
не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст. 121 Господарського
процесуального кодексу України при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора чи
його заступника або за своєю
ініціативою господарський суд, який
видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора чи його
заступника і у виняткових випадках,
залежно від обставин справи, може
відстрочити або розстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови, змінити
спосіб та порядок їх виконання.

Як роз'яснив Пленум Вищого
господарського суду України в п.7.2.
постанови №9 від 17.10.2012р. «Про деякі
питання практики виконання рішень,
ухвал, постанов господарських судів
України» підставою для відстрочки,
розстрочки, зміни способу та порядку
виконання рішення можуть бути
конкретні обставини, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим у визначений строк або
встановленим господарським судом
способом. Проте, вирішуючи питання про
відстрочку чи розстрочку виконання
рішення, зміну способу і порядку
виконання рішення, господарський суд
повинен враховувати матеріальні
інтереси сторін, їх фінансовий стан,
ступінь вини відповідача у виникненні
спору, наявність інфляційних процесів
у економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події.

Аналогічна правова позиція викладена у
постановах Вищого господарського суду
України від 21.11.2012р. у справі №5008/437/2012,
від 10.08.2011р. у справі №14/83.

Вирішуючи питання про застосування
відстрочки або розстрочки виконання
рішення суду, господарський суд
повинен враховувати матеріальні
інтереси обох сторін, їх фінансовий
стан тощо. Тобто, господарський суд
повинен враховувати можливі негативні
наслідки для боржника при виконанні
рішення у встановлений строк, але також
необхідно враховувати такі ж наслідки
і для стягувача при затримці виконання
рішення та не допускати їх настання.

З наведеного випливає, що надання
розстрочки виконання судового рішення
пов'язується із об'єктивними,
непереборними, виключними обставинами,
що ускладнюють вчасне виконання
судового рішення.

Наведені боржником підстави для
розстрочки виконання судового рішення,
зокрема, збиткова діяльність
підприємства, відсутність грошових
коштів не є тими виключними
обставинами, які б давали підстави для
розстрочки виконання судового рішення.

Дані обставини настали внаслідок
власної господарської діяльності
боржника, а не в силу якихось
об'єктивних, незалежних від нього
обставин.

Разом з цим, судом враховується і те, що
невиконання командитним товариством
«Гастроном №29» зобов'язання з оплати
товару після його отримання в лютому,
квітні 2012 року порушує і матеріальні
інтереси стягувача у справі -
приватного підприємства «Іола»,
оскільки підприємство не отримало
повного розрахунку за переданий ним
товар.

Таким чином, відповідач не довів
наявність виняткових обставин в
розумінні ст.121 ГПК України, які б
ускладнювали чи робили неможливим
виконання ним судового рішення та які
могли б бути підставою для розстрочки
його виконання.

У зв'язку із задоволенням позову на
відповідача відповідно до ст.49 ГПК
України покладаються судові витрати по
справі пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Також при розподілі судових витрат
судом враховано факт зменшення
позивачем розміру позовних вимог.

Зменшення розміру позовних вимог
згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про
судовий збір" є підставою для
повернення відповідної суми судового
збору.

А тому позивачу слід повернути з
державного бюджету 86 грн. 16 коп.
судового збору.

Керуючись ст.ст. 11, 526, 599, 655, 692
Цивільного кодексу України, ст. 193
Господарського кодексу України, ст. 7
Закону України "Про судовий збір", ст.ст.
44, 49, ст.ст.82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити.

2.Стягнути з командитного
товариства "Гастроном №29" (45000,
Волинська область, м. Ковель, вул.
Відродження, 4, р/р 45 в філії
Волинське обласне управління ПАТ
«Державний ощадний банк України» м.
Луцьк, МФО 303398, ) на користь
приватного підприємства "Іола" (45062,
Волинська область, Луцький район, с.
Підгайці, вул. Князя Острозького, 17, р/р
4476 в ПАТ "ВТБ Банк" в м. Києві, МФО
321767, ) 40408 грн.
заборгованості, 1740 грн. 76 коп. витрат,
пов'язаних з оплатою судового збору.

3. ГУ ДКСУ у Волинській області
повернути приватному підприємству
"Іола" (45062, Волинська область, Луцький
район, с.Підгайці, вул. Князя
Острозького, 17, р/р 4476 в ПАТ "ВТБ
Банк" в м. Києві, МФО 321767, ) з
державного бюджету 86 грн. 24 коп.
судового збору, сплаченого згідно з
платіжним дорученням №28 від 05.03.2014р.
(оригінал зазначеного платіжного
доручення знаходиться в матеріалах
справи № 903/223/14).

Повне рішення складено: 27.03.2014р.

Суддя
І. О. Якушева