ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2014 рокуСправа № 912/533/14
Господарський суд Кіровоградської
області в складі судді Т. В. Макаренко
розглянув у відкритому судовому
засіданні матеріали справи № 912/533/14

за позовом: Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальності "Агрофірма Маяк"

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Зерно Дім"

про стягнення 84509,80 грн,

представники сторін:

від позивача - Мироненко В.В.,
довіреність № 7 від 01.03.14;

від відповідача - Кривенко П.П.,
довіреність № б/н від 08.01.14.

В судовому засіданні оголошувалась
перерва з 17.03.2014 до 16:00 год 26.03.2014, з 26.03.2014
до 14:10 год 28.03.2014, з 28.03.2014 до 16:00 год 31.03.2014
відповідно до норм ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України.

Сільськогосподарське товариство з
обмеженою відповідальності "Агрофірма
Маяк" звернулося до господарського
суду з позовною заявою про стягнення з
товариства з обмеженою
відповідальністю "Зерно Дім"
заборгованості в сумі 84509,80 грн з яких:
78228,00 грн - основний борг, 5124,46 грн - пеня,
1157,34 грн - 3% річних.

Відповідач надіслав до суду відзив на
позов за № 239 від 17.03.2014 в якому позовні
вимоги не визнає з наступних підстав.

ТОВ "Зерно Дім" підтверджує факт
існування між сторонами договірних
зобов'язань відповідно до договорів
купівлі-продажу сільськогосподарської
продукції від 12.07.2013 № 12/07 та № 12/07-1.
Кількість товару відповідно до умов
договорів складає 300 т. +/-10% за ціною 3600,00
грн з ПДВ. Загальна вартість продукції
згідно укладених договорів становить
1080000,00 грн, які відповідач перерахував
позивачеві 12.07.2013. Відповідач вказує, що
на виконання умов договорів позивачем
було поставлено товар за накладними №
555 від 14.07.2013, № 556 від 15.07.2013 та № 592 від
19.07.2013 всього на суму 1080000,00 грн. Крім
того, відповідач наполягає, що
продукція (насіння ріпака) отримана від
позивача саме за вказаними видатковими
накладними, а не за
товарно-транспортними накладними, які
не засвідчені підписом
вантажоотримувача. З огляду на вказане,
відповідач вважає, що позивачем не
доведено існування усної домовленості
щодо поставки 21,730 тонн насіння ріпака
на загальну суму 78228,00 грн.

Позивач у своїх письмових запереченнях
на відзив вказує, на те, що відповідач
навмисно не оформляв належним чином
первинні документи за усною
домовленістю про купівлю-продаж 21,730 т.
ріпака, оскільки від початку не мав
наміру виконувати домовленість та
оплачувати отриману продукцію. Щодо
відсутності підписів
вантажоотримувача на
товарно-транспортних накладних, якими
позивач також обґрунтовує поставку
відповідачеві товару, СТОВ "Агрофірма
Маяк" мотивує ст. 48 Закону України "Про
автомобільний транспорт" та п. 11.1
Правил перевезення вантажів
автомобільним транспортом в Україні,
затверджених наказом Мінтранспорту
України від 14.10.97 № 363. Позивач зазначає,
що вказаними актами не роз'яснено, яким
чином необхідно оформляти
товарно-транспортні накладні при
доставці вантажу власним транспортом.

В додаткових поясненнях № 241 від 26.03.2014
відповідач звертає увагу на те, що
відповідно роздруківки картки рахунку
"631" було оприбутковано 300 т насіння
ріпаку, що придбано у липні 2013 від СТОВ
"АФ Маяк" на загальну суму 1080000,00 грн, що
підтверджується поданою до суду копією
картки рахунку. Відносно виписаних
позивачем податкових накладних,
відповідач вказує, що даний факт не
підтверджує передачі права власності
на товар, а лише є звітним податковим
документом. Разом з тим, відповідачем
при поданні податкової звітності з
податку на додану вартість у
податковій декларації з податку на
додану вартість за липень 2013 у додатку
№ 5 відображено операцію з придбання
товару на 180000,00 грн, що підтверджується
поданою до матеріалів справи копією
податкової декларації за липень 2013.

В судовому засіданні 28.03.2014 представник
позивача подав клопотання про
призначення бухгалтерської експертизи
в порядку ст. 41 ГПК України, яке
обґрунтоване тим, що дослідження
додатково витребуваних у відповідача
первинних бухгалтерських та
податкових документів стосовно
купівлі-продажу сільськогосподарської
продукції - ріпака дозволить
спростувати заперечення відповідача
та довести дійсність отримання
відповідачем спірної партії ріпака в
кількості 21,730 т. Крім того, позивач
подав клопотання в порядку ст. 38 ГПК
України про витребування від
відповідача: реєстру видаткових та
отриманих податкових накладних з липня
2013 по лютий 2014 з відміткою податкового
органу про прийняття, видаткові
накладні на придбаний ріпак за період з
липня 2013 по грудень 2013 та видаткові
накладні на проданий ріпак за період з
липня 2013 по грудень 2013. У клопотанні
від 31.03.2014 позивач вказує, що
порівняльний аналіз видаткових
накладних на придбаний та проданий
відповідачем ріпак підтвердить факт
отримання відповідачем від позивача
спірної партії ріпака у кількості 21, 730
т.

Відповідач в свою чергу подав
заперечення від 31.03.2014 щодо клопотань
позивач про витребування документів та
про призначення експертизи.

Представник позивача в судовому
засіданні 31.03.2014 підтримав позовні
вимоги у повному обсязі, представник
відповідача заперечив з підстав
зазначених у відзиві.

Розглянувши наявні матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, обговоривши усі обставини
справи, оцінивши подані докази,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між сільськогосподарським товариством
з обмеженою відповідальності
"Агрофірма Маяк" (продавець, позивач) та
товариством з обмеженою
відповідальністю "Зерно Дім" (покупець,
відповідач) укладено договори № 12/07 та
№ 12/07/1 купівлі-продажу
сільськогосподарської продукції від
12.07.2013 (далі - Договори), відповідно до п.
1.1 яких продавець зобов'язався в
порядку і на умовах, визначених даних
договорів, передати у власність
покупцеві, а покупець зобов'язався
прийняти та оплатити продукцію.

Під продукцією розуміється
передбачена в п.2.3 даних договорів
сільськогосподарська продукція (1.2
Договорів.)

В п. 1.4 Договорів сторони визначили, що
приймання продукції покупцем
здійснюється згідно видаткових
накладних.

Загальна ціна продукції за договором №
12/07 становить 720 000,00 грн, а за договором
№ 12/07-1 становить 360 000,00 грн (п. 1.5
Договорів).

Розрахунок за Договорами здійснюється
протягом 3-х банківських днів шляхом
перерахування грошових коштів
покупцеві на поточний рахунок
продавцем з моменту поставки всієї
партії продукції визначеної п. 1.2.3
даних договорів та визначення
остаточної ваги та якості продукції (п.
1.6 Договорів). За договором № 12/07
загальна вага продукції становить 200 +/-
10% тонн, а за договором 12/07-1 - 100 +/- 10% тонн
(п. 2.1.3 Договорів).

Відповідно до п. 2.1.1 Договорів
продавець зобов'язався передати
покупцеві загальну кількість
продукції у строк до 20.07.2013. Продукція
може передаватись покупцеві окремими
партіями, але загальна кількість
продукції вказана у даних договорах,
має бути передана у термін,
встановлений у п. 2.1.1 Договорів (п. 2.1.2),
тобто до 20.07.2013.

Дані Договори відповідно до п.п. 6.1, 6.2,
вважаються укладеними та набирають
чинності з моменту їх підписання
сторонами та скріплення печатками
сторін та закінчується до 30.07.2013, а у
випадку несвоєчасного виконання
сторонами своїх договірних зобов'язань
- до повного виконання ними прийнятих
на себе зобов'язань.

Договори № 12/07 та № 12/07/1
купівлі-продажу сільськогосподарської
продукції від 12.07.2013 підписано та
скріплено печатками сторін.

За твердженням позивача, які
підтверджуються матеріалами справи, на
виконання умов Договорів продавцем
було поставлено покупцеві продукцію на
загальну суму 1080000,00 грн, що засвідчено
видатковими накладними: № 555 від 14.07.2013
на суму 389592,00 грн; № 556 від 15.07.2013 на суму
397764,00 грн, № 592 від 19.07.2013 на суму 292644,00
грн, загальної кількістю продукції 300
т., а також довіреністю № 88 від 12.07.2013 на
отримання за договором № 12/07 продукції
(ріпак) в кількості 200 тонн та
довіреності № 89 від 12.07.2013 на отримання
за договором № 12/07-1 продукції (ріпак) в
кількості 100 тонн.

У своїй позовній заяві та письмових і
усних поясненнях позивач стверджує, що
18.07.2013 між сторонами було досягнуто
усну домовленість про купівлю-продаж
сільськогосподарської продукції -
ріпаку, згідно якої позивач
зобов'язався поставити, а відповідач
прийняти і оплатити ріпак загальною
кількістю 21,370 тонн на загальну суму
78228,00 грн на умовах, аналогічних
укладених між сторонами договорів
купівлі-продажу сільськогосподарської
продукції за № 12/07 та № 12/07-1.

На підтвердження своїх доводів позивач
подав до матеріалів справи видаткову
накладну № 593 від 20.07.2013 про поставку
ріпака в кількості 21,730 т. на суму 78228,00
грн на підставі договору № 12/07 від
12.07.2013.

Отже, за доводами позивача
відповідачеві на умовах договорів №
12/07 та № 12/07/1 купівлі-продажу
сільськогосподарської продукції від
12.07.2013 та усної домовленості було
поставлено продукцію - ріпак в
кількості 321,730 на загальну суму 1 158 228,00
грн.

Вказане позивач підтверджує також
товарно-транспортними накладними від
14.07.2013, від 15.07.2013, від 16.07.2013, від 20.07.2013 та
податковими накладними № 210/2 на суму
1080000,00 грн та № 221/2 на суму 78228,00 грн.

З урахуванням п. 1.6 Договорів,
відповідач за отриману продукцію за
виставленим позивачем
рахунком-фактурою № 31 від 12.07.2013
сплатив за отриманий товар в кількості
300 т. ріпака грошові кошти в сумі 1080000,00
грн, що підтверджується платіжним
дорученням № 236 від 12.07.2013 (поданим до
матеріалів справи відповідачем) та
копією банківської виписки від 12.07.2013
(поданої - позивачем).

Проте, позивач стверджує, що
відповідачем у справі зобов'язання по
оплати отриманої продукції - ріпаку в
кількості 21,730 на суму 78228,00 грн
відповідно до видаткової накладної №
593 від 20.07.2014 не виконано.

Отже, позивач вважає, що заборгованість
відповідача станом на день звернення
позивача до суду склала 78228,00 грн.

З метою досудового врегулювання спору,
позивачем на адресу відповідача була
направлена претензія від 24.12.2013 вих. №
285 про стягнення заборгованості в сумі
78228,00 грн. На яку відповідач надав
відповідь № 198 від 17.01.2014 з якої
вбачається, що вартість продукції
отриманої від позивача за видатковими
накладними переліченими у претензії (№
555 від 14.07.2013 на суму 389592,00 грн; № 556 від
15.07.2013 на суму 397764,00 грн, № 592 від 19.07.2013
на суму 292644,00 грн) останній оплатив
12.07.2013 у суму 1080000,00 грн. Вказана
продукція була отримана відповідачем
за умовами договорів за видатковими
накладними з урахуванням Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні", а таму
вимогу позивача щодо оплати 78228,00 грн
відповідач вважає безпідставною та
такою, що не відповідає умовам
укладених між сторонами договорів
купівлі-продажу сільськогосподарської
продукції.

За змістом статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Укладений між сторонами Договір за
своєю правовою природою є договором
купівлі-продажу, відтак до
правовідносин, що виникли між
сторонами на підставі даного договору
слід застосовувати положення
законодавства, що регулюють
правовідносини купівлі-продажу.

Правовідносини купівлі-продажу
регулюються главою 54 Цивільного
кодексу України.

Так, у відповідності до статті 655
Цивільного кодексу України, за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно статті 692 Цивільного кодексу
України покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару. Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

Як вбачається з матеріалів справи та за
твердженням позивача, на виконання
умов Договорів № 12/07 та № 12/07/1
купівлі-продажу сільськогосподарської
продукції від 12.07.2013 позивач
розрахувався частково на суму 1080000,00
грн. Тобто не здійснено розрахунок за
видатковою накладною № 593 від 20.07.2013 про
поставку ріпака в кількості 21,730 т. на
суму 78228,00 грн, яка складена на підставі
договору № 12/07 від 12.07.2013.

Відповідач позовні вимоги заперечує та
вказує, що на виконання умов договорів
позивачем було поставлено товар за
накладними № 555 від 14.07.2013, № 556 від
15.07.2013 та № 592 від 19.07.2013 всього на суму
1080000,00 грн, які ТОВ "Зерновий Дім"
оплатив 12.07.2013. Дана продукція (насіння
ріпака) отримана від позивача саме за
вказаними видатковими накладними, а не
за товарно-транспортними накладними,
які не засвідчені підписом
вантажоотримувача. Тобто відповідав
вказує на те, що ніякої іншої кількості
ріпака крім 300 т на загальну суму 1080000,00
грн від позивача не отримував.

Відповідно до норм ст. 9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" (із змінами і
доповненнями) підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно вказаного Закону первинний
документ це документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення. До такого
документа відноситься видаткова
накладна.

Разом з тим, видаткова накладна № 593 від
20.07.2013, якою позивач підтверджує
поставку ріпака в кількості 21,730 т. на
суму 78228,00 грн не містить в графі
"отримав" посади особи, відповідальної
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення з боку
покупця та особистого підпису або
інших даних, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка отримала
продукцію.

Крім вказаної видаткової накладної,
позивач також посилається на
товарно-транспортні накладні, копії
яких додано до матеріалів справи.

Однак, оскільки позивач як у позові так
і у своїх поясненнях наполягає на тому,
що ріпака в кількості 21,730 т. на суму
78228,00 грн було передано відповідачеві
саме на підставі договірних
зобов'язань, то умовами Договорів № 12/07
та № 12/07/1 купівлі-продажу
сільськогосподарської продукції від
12.07.2013, а саме п. 1.4 сторони узгодили, що
приймання продукції покупцем
здійснюється згідно видаткових
накладних, а не товарно-транспортних
накладних.

Крім того, як стверджує відповідач та
вбачається з самих
товарно-транспортних накладних, які
містяться в матеріалах справи, останні
не містять підпису вантажоотримувача.

Згідно ст. 48 Закону України "Про
автомобільний транспорт" автомобільні
перевізники, водії повинні мати і
пред'являти особам, які уповноважені
здійснювати контроль на
автомобільному транспорті та у сфері
безпеки дорожнього руху, документи, на
підставі яких виконують вантажні
перевезення.

Пунктом 11.1 Правил перевезень вантажів
автомобільним транспортом в Україні
затверджених наказом Міністерства
транспорту України від 14.10.1997 № 363
встановлено, що основним документом на
перевезення вантажів є
товарно-транспортна накладна, форму
якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

В Додатку № 7 Правил в розділі
"Відомості про вантаж" є графа "прийняв
(відповідальна особа
вантажоодержувача)", яка має містити
ПІБ, посада, підпис, печатка
вантажоодержувача.

За правилами ст.ст 32, 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

З огляду на вказане, господарський суд
не приймає видаткову накладна № 593 від
20.07.2013 та товарно-транспортні накладні,
подані до матеріалів справи позивачем,
як належні і допустимі доказів в
розумінні норм чинного законодавства.

Відносно податкової накладної № 221/2 на
суму 78228,00 грн, господарський суд
враховує, що відповідно ст. 201 п.п. 201.1.,
201.6., 201.10 Податкового кодексу України
платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою (за
наявності) податкову накладну,
складену за вибором покупця
(отримувача).

Податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Разом з ти, відповідно п.198.3 ст. 198
вказаного кодексу податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг (у разі
здійснення контрольованих операцій -
не вище рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу)
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

З метою застосування цього пункту
податкові зобов'язання і податковий
кредит визначаються на дату початку
фактичного використання
товарів/послуг, необоротних активів,
визначену в первинних документах,
складених відповідно до Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" (ст. 198 п. 198.5.
вказаного Кодексу).

Пунктом 198.6. Кодексу встановлено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Як вбачається з поданої відповідачем
копії податкової декларації з податку
на додану вартість за липень 2013,
останнім відображено операцію з
придбання товару на 1080000,00 грн, що
надало право на оформлення податкового
кредиту на суму ПДВ 180000,00 грн.

Виходячи з наведених норм, податкова
накладна не підтверджує факт передачі
права власності на товар, а лише є
звітним податковим документом, що
підтверджує виникнення податкового
обов'язку платника податку у зв'язку з
продажем товару і одночасно
підтверджує право на податковий кредит
у покупця.

Інших доказів на підтвердження
поставки СТОВ "Агрофірма Маяк" ріпака в
кількості 21,730 на суму 78228,00 грн ТОВ
"Зерно Дім" позивачем до матеріалів
справи не подано.

З огляду на вказане у господарського
суду відсутні підстави для задоволення
позовних вимог позивача про стягнення
з відповідача 78228,00 грн - основного
боргу, 5124,46 грн - пені, 1157,34 грн - 3% річних.

Розглянувши клопотання позивача про
призначення бухгалтерської експертизи
в порядку ст. 41 ГПК України та про
витребування документів господарський
суд прийшов висновку відмовити у їх
задоволенні з наступних підстав.

Так, відповідно норм ст. 41
Господарського процесуального кодексу
України для роз'яснення питань, що
виникають при вирішенні
господарського спору і потребують
спеціальних знань, господарський суд
призначає судову експертизу.

Крім того, згідно п. 1 Інформаційного
листа Вищого господарського суду
України від 27.11.2006 № 01-8/2651 "Про деякі
питання призначення судових експертиз"
(із змінами та доповненнями) судова
експертиза повинна призначатися лише у
разі дійсної потреби у спеціальних
знаннях для встановлення даних, що
входять до предмета доказування, тобто
у разі, коли висновок експерта не
можуть замінити інші засоби
доказування.

Однак, матеріали справи містять копії
реєстру видаткових та отриманих
податкових накладних за липень 2013 та за
серпень 2013, копії вантажних митних
декларацій від 29.08.2013, копію контракту
від 15.07.2013 № Р550610, а насіння ріпаку
придбане, як у позивача та і у інших
контрагентів експортувалося
відповідачем знеособлено, а отже
спірні питання наявності спеціальних
знань щодо кількості придбаного у
позивача насіння ріпаку чи його
реалізації не потребують, крім того
відповіді експерта на поставлені у
клопотанні питання не нададуть змоги
виокремити ріпак, що був придбаний у
позивача від ріпака придбаного у інших
контрагентів.

Відносно клопотання про витребування
документів, то відповідачем подано до
матеріалів справи копії реєстру
видаткових та отриманих податкових
накладних за липень 2013 та за серпень 2013,
копії вантажних митних декларацій від
29.08.2013. Разом з тим видаткові накладні
на все насіння ріпаку придбаного
відповідачем у період з липня по
грудень 2013 не відносяться до даного
спору, оскільки господарський спір у
даній справі виник відносно 21,730 т.
ріпака. Стосовно видаткових накладних
на продане насіння ріпаку, то
відповідача повідомляє, що такі не
оформлялися, оскільки придбане у
позивача насіння в кількості 300 т.
експортувалося на виконання контракту
Р550610 від 15.07.2013, що підтверджується
вантажно-митними деклараціями, копії
яких відповідач подав до матеріалів
справи.

Згідно ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України та норм
Закону України "Про судовий збір"
судові витрати на судовий збір
покладаються на позивача повністю у
зв'язку з відмовою у задоволенні
позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 33,34,44,49, 82-85 ГПК України, Законом
України "Про судовий збір",
господарський суд, -

В И Р І Ш
И В :

В задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Згідно ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення
господарського суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом
десяти днів з дня його підписання до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Кіровоградської
області.

Повне рішення складено 04.04.2014.

Суддя
Т. В. Макаренко