м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/3114/14 02.04.14

За позовомТовариства з додатковою
відповідальністю «Альянс Україна»
ДоПриватного акціонерного товариства
«Страхова компанія
«Країна»Простягнення 26 716,02 грн.

Суддя Куркотова Є.Б.

Представники: Від позивачаНовіцький
А.О.Від відповідача не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з додатковою
відповідальністю «Альянс Україна»
(далі - Позивач) звернулося до
Господарського суду м. Києва з позовом
до Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Країна» (далі -
Відповідач) про стягнення 26 716,02 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивачем, як страховиком виплачено
страхувальнику страхове
відшкодування, внаслідок чого до
позивача в порядку ст. 1191 Цивільного
кодексу України та ст. 22 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» перейшло право вимоги
(регресу) в межах здійснених фактичних
затрат та ліміту відповідальності до
відповідача, як до особи, яка
відповідальна за заподіяні збитки,
оскільки саме з вини особи, яка
керувала транспортним засобом,
цивільно-правова відповідальність
якої застрахована у відповідача,
сталася ДТП, наслідки якої визнано
позивачем страховим випадком та
здійснено виплату страхової суми.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 03.03.2014 р. порушено провадження у
справі, розгляд справи призначений на
19.03.2014 р.

17.03.2014 р. на запит Господарського суду м.
Києва через канцелярію суду надійшов
витяг з інформацією по полісу №АС/5288530
з єдиної централізованої бази даних
МТСБУ.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 19.03.2014 р. у зв'язку із неявкою у
судове засідання представника
відповідача, розгляд справи відкладено
до 02.04.2014 р.

20.03.2014 р. через канцелярію суду від
представника відповідача надійшов
відзив на позовну заяву, за змістом
якого, відповідач просив припинити
провадження у справі за відсутністю
предмета спору, оскільки, враховуючи
приписи ст. 36 «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» кінцевою датою
прийняття відповідачем рішення про
виплату страхового відшкодування з
моменту отримання претензії від
позивача є 01.04.2014 р., проте позивач
звернувся із позовом до суду раніше
зазначеної вище дати.

В судове засідання представник
позивача з'явився, позовні вимоги
підтримав та просив задовольнити їх у
повному обсязі.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про поважні
причини неявки суд не повідомив, хоча
про час і місце судового засідання був
належним чином повідомлений, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення
№997, яке отримано останнім 21.03.2014
р.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 р. №18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" в разі якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), і
не повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
чином, а матеріали справи містять
достатні докази для її розгляду по
суті.

В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

У судових засіданнях складалися
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши докази та
оцінивши їх в сукупності, суд -

ВСТАНОВИВ:

23.11.2012 р. між позивачем та ТОВ
«Кома-Рент» укладено договір
добровільного комплексного
страхування наземного транспорту
№2501.00.0216639, за яким позивачем
застраховані майнові інтереси ТОВ
«Кома-Рент», що не суперечать чинному
законодавству України та пов'язані з
володінням, користуванням та
розпорядженням транспортним засобом,
автомобілем «Citroen», державний
реєстраційний номер НОМЕР_1.

25.07.2013 р. о 17 годині 05 хвилин водій
ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом
автомобілем «Mersedes», державний
реєстраційний номер НОМЕР_2, в м. Києві
при в'їзді на Одеський міст не витримав
безпечної дистанції руху, в результаті
чого здійснив зіткнення з автомобілем
«Citroen», державний реєстраційний номер
НОМЕР_1, що призвело до пошкодження
транспортних засобів, що
підтверджується довідкою про
дорожньо-транспортну пригоду №9236698.

Постановою Голосіївського районного
суду м. Києва від 13.08.2013 р. у справі
№752/13655/13-п водія ОСОБА_2 визнано винним
у скоєнні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП та притягнуто до
адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу.

Відповідно до звіту про визначення
вартості матеріального збитку №7146,
складеного 13.08.2013 р. ТОВ «ЕАК «Довіра»,
вартість матеріального збитку,
завданого власникові автомобіля
«Citroen», державний реєстраційний номер
НОМЕР_1, що дорівнює вартості
відновлювального ремонту з
урахуванням значення коефіцієнта
фізичного зносу, в результаті його
пошкодження при ДТП складає 70 883,57 грн.

Страховим актом №8-13 від 03.09.2013 р.
пошкодження транспортного засобу
марки «Citroen», державний реєстраційний
номер НОМЕР_1, внаслідок ДТП, що сталося
25.07.2013 р. о 17 годині 05 хвилин в м. Києві
при в'їзді на Одеський міст, визнано
позивачем страховим випадком та
призначено до виплати в якості
страхового відшкодування 27 226,02 грн.

На підставі страхового акту, позивач,
виконуючи свої зобов'язання за
Договором, перерахував на рахунок
страхувальника суму страхового
відшкодування у розмірі 27 226,02 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№10090 від 03.09.2013 р.

Статтею 27 Закону України "Про
страхування" та статтею 993 Цивільного
кодексу України визначено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Таким чином, позивач зазначає, що до
нього перейшло в межах суми 27 226,00 грн.
право вимоги до особи, відповідальної
за заподіяний збиток.

Вина ОСОБА_2 у скоєнні ДТП, встановлена
у судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи,
цивільно-правова відповідальність за
шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну
третіх осіб внаслідок експлуатації
транспортного засобу «Mersedes», державний
реєстраційний номер НОМЕР_2,
застрахована - відповідачем згідно із
полісом №АС/5288530.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" (у редакції, чинній на момент
ДТП та направлення позивачем заяви про
виплату відшкодування страхового) при
настанні страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

У зв'язку з тим, що цивільно-правову
відповідальність осіб, які на законній
підставі користуються транспортним
засобом «Mersedes», державний
реєстраційний номер НОМЕР_2
застраховано відповідачем, що
підтверджується полісом №АС/5288530, то
саме відповідач зобов'язаний
відшкодувати шкоду, заподіяну позивачу
в порядку регресу в межах ліміту
відповідальності.

Положеннями п. 36.2 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" (у редакції зазначеного Закону
від 17.02.2011 р. після набрання чинності
змін внесених Законом України "Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо
дорожньо-транспортних пригод та
виплати страхового відшкодування" №3045)
визначено, що страховик протягом 15 днів
з дня узгодження ним розміру
страхового відшкодування з особою, яка
має право на отримання відшкодування,
за наявності документів, зазначених у
статті 35 цього Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
зобов'язаний:

- у разі визнання ним вимог заявника
обґрунтованими - прийняти рішення про
здійснення страхового відшкодування
(регламентованої виплати) та виплати
його;

- у разі невизнання майнових вимог
заявника або з підстав, визначених
статтями 32 та/або 37 цього Закону, -
прийняти вмотивоване рішення про
відмову у здійсненні страхового
відшкодування (регламентної виплати).

Претензією №10368 від 28.10.2013 р., до якої
додані документи, передбачені ст. 35
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», позивач
звернувся до відповідача з вимогою
відшкодувати у порядку регресу шкоду,
заподіяну в результаті ДТП у розмірі 26
716,02 грн., яка згідно повідомлення про
вручення поштового відправлення
№559, отримана відповідачем 31.10.2013
р.

Проте, останній відповіді не направив
та виплату страхового відшкодування не
здійснив, що зумовило звернення
позивача із позовом до суду.

За змістом відзиву на позовну заяву,
відповідач заперечував в задоволенні
позовних вимог, оскільки, враховуючи
приписи ст. 36 «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» кінцевою датою
прийняття відповідачем рішення про
виплату страхового відшкодування з
моменту отримання претензії від
позивача є 01.04.2014 р., проте позивач
звернувся із позовом до суду раніше
зазначеної вище дати.

Проте суд відзначає, що відповідно до
припису частини 2 статті 124 Конституції
України, юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають в
державі, у зв'язку з чим можливість
використання судового способу захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав та законних інтересів не може бути
поставлена законом чи підзаконним
нормативно-правовим актом у залежність
від використання суб'єктом
правовідносин інших засобів правового
захисту, зокрема, й досудового
врегулювання спору.

Аналогічного висновку дійшов
Конституційний Суд України у рішенні
№15-рп/2002 від 09.07.2002 року, вказавши на
право кожної особи вільно обирати
незаборонений законом спосіб захисту
прав і свобод, у тому числі й судовий.
При цьому, держава може стимулювати
вирішення правових спорів у межах
досудових процедур, однак їх
використання є правом, а не обов'язком
особи, яка потребує такого захисту.

З огляду на зазначене, позивач отримав
право вимоги потерпілої особи до
страховика після виплати страхового
відшкодування та не був зобов'язаний
звертатися з вимогою (претензією)
виплатити страхове відшкодування в
порядку регресу безпосереднього до
особи, відповідальної за завданий
збиток, або до особи, у якої
застраховано її цивільно-правову
відповідальність.

Крім того, суд відзначає, що за змістом
відзиву відповідач зазначає, що
кінцевою датою прийняття останнім
рішення про виплату страхового
відшкодування в порядку регресу є
01.04.2014 р., а відтак на момент розгляду
справи по суті (02.04.2014 р.) строк
виконання відповідачем зобов'язання з
виплати страхового відшкодування
настав.

Статтею 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.

Матеріалами справи (звіт експерта)
підтверджено, що вартість
відновлювального ремонту автомобіля
«Citroen», державний реєстраційний номер
НОМЕР_1 становить 70 883,57 грн., а позивачем
набуто право вимоги у розмірі 27 226,02 грн.

Полісом №АС/5288530, передбачено, що ліміт
відповідальності за шкоду заподіяну
майну третіх осіб становить 50 000,00 грн.,
франшиза - 510,00 грн.

У відповідності до абз. 2 п. 12.1 ст. 12
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи.

Відтак, розмір страхового
відшкодування в порядку регресу
зменшується на суму франшизи у розмірі
500,00 грн.

Враховуючи визначені полісом №АС/5288530
розміри лімітів відповідальності та
франшизи, а також розмір вартості
відновлювального ремонту з
урахуванням коефіцієнту фізичного
зносу, що обмежений розміром шкоди,
право на зворотну вимогу якої перейшло
до позивача, відповідач зобов'язаний
відшкодувати позивачу витрати в
розмірі 26 716,02 грн. (27 226,02 грн. набуте
право вимоги - 510,00 грн. франшизи) до
звернення позивача із позовом до суду.

За таких обставин, позовні вимоги
Товариства з додатковою
відповідальністю «Альянс Україна» про
стягнення з Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Країна» страхового відшкодування у
розмірі 26 716,02 грн. є правомірними та
обґрунтованими, а тому підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Відповідно ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
статтями ст. ст. 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Країна» (04176, м. Київ, вул. Електриків,
29-А, ) на користь
Товариства з додатковою
відповідальністю «Альянс Україна» (04107,
м. Київ, вул. Багговутівська, 8/10; ) страхове відшкодування у
розмірі 26 716 (двадцять шість тисяч
сімсот шістнадцять) грн. 02 коп. та
судовий збір у розмірі 1 827 (одна тисяча
вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
Є.Б. Куркотова

Повний текст рішення складено
та підписано 02.04.2014 р.