м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/222/14 18.03.14
За позовомУповноваженої особи Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб на
ліквідацію Публічного акціонерного
товариства "Банк "Таврика" Соловйової
Наталії Анатоліївнидо Публічного
акціонерного товариства "Трест
"Південзахідтрансбуд"простягнення
Суддя
Представники сторін:
від позивача: Онищук Д.В., за
довіреністю,від відповідача: Дуб
І.В., за довіреністю.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Уповноважена особа Фонду гарантування
вкладів фізичних осіб (далі - Фонду) на
ліквідацію Публічного акціонерного
товариства "Банк "Таврика" Соловйова
Наталія Анатоліївна звернулась до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Публічного акціонерного
"Південзахідтрансбуд" про стягнення
Позовні вимоги мотивовано тим, що сума
всіх акцептованих вимог кредиторів АТ
"Банк "Таврика" станом на 10.12.2013 склала
2.745.869.228,75 грн, тоді як вартість активів,
які включені до ліквідаційної маси,
складає 90.441.338,91 грн, відтак різниця між
акцептованими вимогами кредиторів та
оціночною вартістю ліквідаційної маси
Банку складає 2.655.427.889,84 грн. Позов
заявлено на підставі ч. 5 ст. 52 Закону
України "Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб". Обгрутовуючи
позов, заявлений до відповідача,
позивач вказав, що відповідач мав
можливість використовувати права ПАТ
"Торговий дім "Артбухта" та ПАТ
"Кримспецсервіс", які є власниками
цінних паперів ПАТ "Банк "Таврика" в
розмірі 13,68 %, оскільки така участь є
істотною, у зв'язку з чим позивач
вважає, що саме відповідач зобов'язаний
відшкодувати позивачу заподіяні
збитки в заявленому розмірі позовних
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 11.01.2014 порушено провадження у
справі № 910/222/14 та призначено до
розгляду на 03.02.2014.
Позивачем 29.01.2014 через відділ
канцелярії Господарського суду міста
Києва подано клопотання про долучення
до матеріалів справи додаткових
документів та письмові пояснення щодо
відсутності в провадженні
господарських судів України або іншого
органу, який в межах своєї компетенції
вирішує спір, справи зі спору між тими ж
сторонами, про той же предмет і з тих же
підстав, а також відсутності рішення
цих органів з такого спору.
Ухвалою суду від 03.02.2014 розгляд справи
було відкладено на 17.02.2014.
Відповідачем 17.02.2014 через відділ
канцелярії суду подано відзив на
позовну заяву № 72 від 14.02.2014, в якому
зазначено, що позовна заява позивача
про стягнення 2.655.427.889,84 грн за своєю
суттю є позовною заявою про стягнення
заподіяних його кредиторам та
вкладникам збитків, у зв'язку з чим
позивач повинен був надати суду докази
того, що відповідач є єдиним власником
істотної участі або єдиним контролером
чи керівником банку, оскільки лише до
відповідача заявляються вимоги про
відшкодування абсолютно усіх
акцептованих вимог кредиторів; докази
вини відповідача (перелік того, які
саме дії чи бездіяльність відповідача
заподіяли збитки Банку, його
кредиторам та вкладникам, докази того,
що ці дії (бездіяльність) були вчинені
причинно-наслідковий зв'язок між
такими діями (бездіяльністю) та
заподіяними збитками тощо);
обґрунтування заявленої до
відповідача суми збитків. Однак, як
зазначає відповідач, позивач не надав
жодного доказу, подання яких є
обов'язковим для задоволення заявлених
ним вимог. Отже, за твердженням
відповідача, позовні вимоги є
безпідставними, не підтверджуються
доказами та не підлягають задоволенню,
у зв'язку з чим просив повністю
відмовити у задоволенні позовних
У судовому засіданні 17.02.2014 було
оголошено перерву до 24.02.2014.
Позивачем 24.02.2014 через відділ
канцелярії суду подано письмове
заперечення № 5067 від 24.02.2014, в
якому останнім зазначено, що
твердження відповідача щодо
необхідності доказування використання
таких прав є неприйнятним, адже аналіз
норм профільного у банківського
законодавства свідчить про те, що
можливість використання наведених у
запереченні прав свідчить про
наявність відповідальності по ч. 2 ст. 52
ЗУ «Про систему гарантування вкладів
фізичних осіб». Отже, саме в результаті
дій чи бездіяльності відповідача та
пов'язаних з ним осіб, невикористання
ними права скликання позачергових
зборів акціонерів для зміни
керівництва товариства призвели до
того, що ПАТ «Банк «Таврика» був
віднесений до категорії
неплатоспроможних та кредиторам банку
та державі було нанесено збитків більш
ніж 2,6 млрд.грн. Враховуючи викладене,
для підтвердження зв'язку між ПАТ
«Трест ПЗТБ», ПАТ «Банк «Таврика» та
ПАТ «КЮЗ», просив суд надіслати запит
до Центрального депозитарію України з
метою надання переліку акціонерів ПАТ
«Трест ПЗТБ», ПАТ «Банк «Таврика», ПАТ
«КЮЗ» за період з 01.01.2010 по 22.02.2014 року на
кожну останню квартальну дату;
надіслати запит до Національного банку
України, Комісії з цінних паперів та
фондового ринку з метою надання
переліку керівників ПАТ «Трест ПЗТБ»,
ПАТ «Банк «Таврика», ПАТ «КЮЗ» за
період з 01.01.2010 по 22.02.2014 року на кожну
останню квартальну дату.
Розпорядженням голови Господарського
суду міста Києва від 24.02.2014 справу
№ 910/222/14 було передано для
розгляду судді Марченко О.В., у зв'язку з
перебуванням судді Дупляк О.М. на
Ухвалою суду від 24.02.2014справу № 910/222/14
прийнято суддею Марченко О.В. до свого
провадження та призначено до розгляду
Розпорядженням заступника голови
Господарського суду міста Києва від
03.03.2014 справу № 910/222/14 було передано для
розгляду судді Дупляк О.М., у зв'язку з
виходом судді Дупляк О.М. з лікарняного.
Ухвалою суду від 03.03.2014 суддею Дупляк
О.М. прийнято справу № 910/222/14 до свого
провадження та призначено до розгляду
Ухвалою суду від 04.03.2014 виправлено
описку, допущену у вступній та описовій
частинах ухвал Господарського суду
міста Києва від 11.01.2014, 03.02.2014, 03.03.2014 у
справі № 910/222/14, виклавши предмет спору
- "про стягнення коштів" замість
"звернення стягнення на майно".
У судовому засіданні 18.03.2014 представник
позивача підтримав заявлені позовні
вимоги у повному обсязі, позов просив
Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечив, у
задоволенні позовних вимог просив
відмовити, разом з цим надав суду
письмове пояснення на заперечення до
відзиву № 290 від 18.03.2014, в якому
зазначив, що опосередковане володіння
пакетом акцій у розмірі 13,68 % не надає ні
його прямому, ні опосередкованому
володільцю можливості ані самостійно
зібрати кворум загальних зборів, ані
самостійно прийняти рішення з
будь-якого питання порядку денного
річних чи позачергових загальних
зборів акціонерів. Відсутність у особи
можливості діяти (бездіяти), приймати
будь-які рішення стосовно діяльності
банку (фактично впливати на діяльність
банку) - однозначно та беззаперечно
свідчить і про відсутність будь-якої
вини такої особи у спричиненні банку
(його кредиторам і вкладникам)
будь-яких збитків чи шкоди. Як зазначає
відповідач, саме лише доведення факту
того, що та чи інша особа підпадає під
визначення «прямий чи опосередкований
власник істотної участі банку»
автоматично не доводить вини такої
особи у заподіянні збитків банку і не
може бути єдиною, достатньою і
беззаперечною підставою для того, щоб
стягнути з такої особи усі наявні на
сьогоднішній день збитки, які виникли у
У судовому засіданні 18.03.2014 було
оголошено вступну та резолютивну
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на які
посилаються особи, що беруть участь у
процесі, об'єктивно оцінивши докази,
які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Господарський суд міста Києва, -
Як підтверджено матеріалами справи,
20.03.2013, відповідно до постанови
правління Національного банку України
№ 97 «Про відкликання банківської
ліцензії та ліквідацію Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Таврика», виконавчою дирекцією Фонду
прийнято рішення від 20.03.2013 № 17 про
початок здійснення процедури
ліквідації АТ «Банк «Таврика».
Відповідно до рішення виконавчої
дирекції Фонду від 20.03.2013 № 18
уповноваженою особою Фонду на
ліквідацію АТ «Банк «Таврика»
призначено Соловйову Наталію
Як зазначено позивачем у позові, сума
всіх акцептованих вимог кредиторів
станом на 10.12.2013 складає 2.745.869.228,75 грн, а
акцептованих вимог Фонду - 1.845.064.623,97
грн. Відповідно до оцінки вартість
активів АТ «Банк «Таврика», які
включені до ліквідаційної маси,
складає 90.441.338, 91 грн. Різниця між
акцептованими вимогами кредиторів та
оціночною вартістю ліквідаційної маси
банку складає 2.655.427.889,84 грн.
У зв'язку з тим, що сума акцептованих
вимог більша, ніж розмір ліквідаційної
маси, уповноважена особа позивача
звернулась до суду з позовом, згідно з
яким в результаті дій та бездіяльності
акціонерів АТ «Банк «Таврика», як
зазначено в позові, було завдано
збитків банку на суму 1.845.064.623,97 грн та
кредиторам банку, серед яких як
юридичні, так і фізичні особи - на суму
Позивач у позові посилається на те, що
ПАТ «Київський ювелірний завод»
опосередковано володіє 13,68 % від
загальної кількості акцій АТ «Банк
«Таврика» і є власником істотної
участі та має значний вплив на
правління банком. Разом з цим зазначає,
що відповідно до фактів, які наведені в
мережі Інтернет за визначеними
останнім електронними адресами, ПАТ
«Київський ювелірний завод» не є
кінцевим/єдиним власником/контролером
ПАТ АТ «Банк «Таврика». Згідно
вказаного джерела інформації позивач
оперує даними щодо того, що відповідач
напряму володіє 22,5 % від загальної
кількості акцій ПАТ «Київський
ювелірний завод», тобто пов'язаний з
власником істотної участі в банку
відносинами власності. Також зазначає,
що пряме володіння відповідачем 22,70 %
загальної кількості акцій та пакетом
акцій спільних акціонерів 44,24 %
загальної кількості акцій), останній є
контролером ПАТ «Київський ювелірний
завод», пов'язаний відносинами
економічної та організаційної
залежності, має вирішальний вплив на
господарську діяльність товариства.
Крім того зазначив, що відповідач,
будучи контролером ПАТ «Київський
ювелірний завод», мав можливість
здійснювати вплив на управління та
діяльність ПАТ «Торговий дім
Артбухта», ПАТ «Кримспецсервіс» шляхом
прямого та/або опосередкованого
володіння самостійно або спільно з
іншими особами часткою в юридичній
особі, що відповідає еквіваленту 50 чи
більше відсотків статутного капіталу
та/або голосів юридичної особи,
оскільки сумарна частка ПАТ «Торговий
дім Артбухта» та ПАТ «Кримспецсервіс»
у загальній кількості простих іменних
акцій АТ «Банк «Таврика» складає 13,68 %,
АТ «Банк «Таврика» звертався до
відповідача з вимогою № 4489 від 11.12.2013
відшкодувати Фонду спричинені збитки в
розмірі 2.655.427.889,84 грн шляхом
перерахування грошових коштів на
рахунок з ліквідатора Банку. У
відповідь на таке звернення відповідач
листом вих. № 991 від 20.12.2013 відмовив АТ
«Банк «Таврика» в задоволенні вимог, у
зв'язку з чим позивач звернувся до суду
Як зазначив відповідач, станом на 20.03.2013
Публічне акціонерне товариство «Трест
«Південзахідтрансбуд» володіло
акціями Публічного акціонерного
товариства «Київський ювелірний
завод» у кількості 419.658,000 штук, що
складало 22,5000 % у статутному капіталі
товариства. Акції вказаного емітента
відповідач придбавав з єдиною метою:
одержання прибутку від подальшого
здажу акцій, тобто ПАТ «Трест «ПЗТБ»
здійснювало короткострокові поточні
фінансові інвестиції, в тому числі і з
метою поповнення оборотних коштів.
Такої мети, як опосередковане
володіння та вплив на діяльність інших
емітентів, як зазначає відповідач,
товариство за мету не ставило.
Відповідач вказав на те, що він є
особою, що має опосередковане
володіння відсотками статутного
капіталу Банку, тому не має зобов'язань
щодо відшкодування заподіяних
Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 48 Закону
України «Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб» уповноважена
особа Фонду з дня свого призначення
здійснює такі повноваження: складає не
пізніше ніж через три дні з дня свого
призначення перелік вкладників, які
мають право на відшкодування коштів за
вкладами за рахунок коштів Фонду;
складає реєстр акцептованих вимог
кредиторів та здійснює заходи щодо
задоволення вимог кредиторів.
Судом установлено, що згідно з
переліком (реєстром) вимог кредиторів
АТ «Банк «Таврика» сума всіх
акцептованих вимог кредиторів станом
на 10.12.2013 склала 2.745.869.228,75 грн. При цьому
сума акцептованих вимог Фонду складає
1.845.064.623,97 грн.
Судом також установлено, що згідно з
оцінкою, вартість активів АТ «Банк
«Таврика», які включені до
ліквідаційної маси, складає 90.441.338,91
Частиною 5 ст. 52 Закону України «Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб» Фонд має право звернутися з
вимогою до власників істотної участі,
контролерів та керівників банку про
задоволення за рахунок їх майна
частини вимог кредиторів банку в разі,
якщо дії чи бездіяльність таких осіб
призвели до понесення банком збитків
та/або завдання шкоди інтересам
вкладників та інших кредиторів банку. У
разі отримання Фондом відмови у
задоволенні таких вимог або
невиконання вимоги у строк,
встановлений Фондом, Фонд має право
звернутися до суду з вимогою про
стягнення майна з таких осіб для
задоволення вимог кредиторів.
Отже, вимога повинна бути заявлена до
власника істотної участі, контролера
чи керівника банку, при цьому лише у
випадку, якщо такий власник істотної
участі, контролер чи керівник банку
своїми діями чи бездіяльністю заподіяв
банку збитки та/або завдав шкоди
інтересам вкладників та інших
кредиторів банку, разом з цим вимога
повинна бути заявлена до власника
істотної участі, контролера чи
керівника банку про задоволення за
рахунок їх майна частини вимог
кредиторів у сумі збитків чи шкоди,
реально завданих банку та/або
інтересам вкладників і інших
кредиторів банку діями чи
бездіяльністю відповідно власника
істотної участі, контролера чи
Відповідно до п. 1 листа Національного
банку України щодо роз'яснення з питань
виконання окремих вимог Закону України
«Про банки і банківську діяльність»
від 19.04.2001 № 18-112/1467-2599 опосередковане
володіння відсотками статутного
капіталу банку мають також особи,
пов'язані з власником істотної участі в
банку відносинами власності
(наприклад, володіння істотною участю у
власника істотної участі в банку тощо).
Зі змісту ч. 5 ст. 52 Закону України "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб" випливає, що остання містить
вичерпний перелік категорій осіб, до
яких може бути подана вимога Фонду про
задоволення частини вимог кредитора і
до цього переліку не входять особи, що
мають опосередковане володіння
відсотками статутного капіталу банку
(особи, що володіють істотною участю у
власника істотної участі в банку).
Згідно зі ст. 2 Закону України «Про
банки і банківську діяльність»
контролер - фізична або юридична особа,
щодо якої не існує контролерів -
фізичних осіб та яка має можливість
здійснювати вирішальний вплив на
управління або діяльність юридичної
особи шляхом прямого та/або
опосередкованого володіння самостійно
або спільно з іншими особами часткою в
юридичній особі, що відповідає
еквіваленту 50 чи більше відсотків
статутного капіталу та/або голосів
юридичної особи, або незалежно від
формального володіння здійснювати
такий вплив на основі угоди чи
будь-яким іншим чином; контроль -
можливість здійснювати вирішальний
вплив на управління та/або діяльність
юридичної особи шляхом прямого та/або
опосередкованого володіння однією
особою самостійно або спільно з іншими
особами часткою в юридичній особі, що
відповідає еквіваленту 50 чи більше
відсотків статутного капіталу та/або
голосів юридичної особи, або незалежно
від формального володіння можливість
здійснювати такий вплив на основі
угоди чи будь-яким іншим чином.
Разом з цим позивач належними засобами
доказування не довів, що відповідач є
власником істотної участі, контролером
чи керівником Банку, а відтак і
правових підстав для задоволення за
рахунок майна відповідача вимог
Також суд відзначає, що згідно зі ст. 224
ГК України та ст. 22 ЦК України для
застосування такої міри
відповідальності, як стягнення збитків
у вигляді упущеної вигоди, потрібна
наявність усіх елементів складу
цивільного правопорушення: 1)
протиправної поведінки; 2) збитків; 3)
причинно-наслідкового зв'язку між
протиправною поведінкою боржника та
збитками; 4) вини особи, що спричинила
За відсутності хоча б одного з цих
елементів цивільна відповідальність
Важливим елементом доказування
наявності збитків є встановлення
причинно-наслідкового зв'язку між
протиправною поведінкою заподіювача
та збитками потерпілої сторони. Слід
довести, що протиправна дія чи
бездіяльність заподіювача є причиною,
а збитки, які завдані особі, - наслідком
такої протиправної поведінки.
Однак позивачем не доведено існування
(наявність) всіх складових
правопорушення. Не доведено причинного
зв'язку між протиправною поведінкою
боржника та збитками, не підтверджено
вину відповідача у заподіяних збитках,
не обґрунтовано заявлену до стягнення
суму. При цьому судом ураховано, що
уповноваженою особою Фонду по
ліквідації позивача заявлено позов про
стягнення коштів, разом з цим позовні
вимоги обґрунтовано спричиненням
Враховуючи викладене, уповноваженою
особою Фонду по ліквідації позивача не
доведено, що відповідач є
відповідальною особою щодо
відшкодування збитків, завданих
позивачу, в розмірі заявленої позовної
вимоги в сумі 2.655.427.889,84 грн, відтак
позов у даній справі не підлягає
задоволенню у зв'язку з його
необґрунтованістю та недоведеністю.
У задоволенні клопотання позивача,
викладеного в письмових запереченнях
№ 5067 від 24.02.2014, про надіслання запиту
до Центрального депозитарію України,
Національного банку України, Комісії з
цінних паперів та фондового ринку, суд
відмовляє у зв'язку з тим, що позивачем
не доведено, що такі докази мають
значення для справи та впливають на
вирішення спору у даній справі, крім
того позивач не обгрунтував
неможливості надання таких доказів
самостійно в порядку ст. 38 ГПК України.
Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна із
сторін повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підстави
своїх вимог чи заперечень.
Згідно зі ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
За таких обставин та враховуючи
викладене вище позов не підлягає
Враховуючи, що відповідно до ст. 44 ГПК
України позивачем понесені судові
витрати, пов'язані з розглядом справи,
то зазначені витрати відшкодовуються
за рахунок позивача (ст. 49 ГПК України).
Керуючись ст. ст. 33, 34, 44, 49, 82-85 ГПК
України, Господарський суд міста Києва,
У задоволенні позову відмовити.
Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 24.03.2014.

Суддя
О.М. Дупляк