ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

24 березня 2014 року Справа № 910/9966/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого судді: суддів:Іванової Л.Б.,
Барицької Т.Л., Губенко Н.М.,перевіривши
матеріали касаційної скарги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "БНП"на рішення та
постанову Господарського суду міста
Києва від 19.08.2013 Київського
апеляційного господарського суду від
18.11.2013у справі№ 910/9966/13 Господарського
суду міста Києва за
позовомКомунального підприємства
"Відрадненське" Солом'янської районної
у місті Києва державної адміністрації
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "БНП"простягнення
16439,84 грн.

ВСТАНОВИВ:

Подана Товариством з обмеженою
відповідальністю "БНП" до Вищого
господарського суду України касаційна
скарга на рішення Господарського суду
міста Києва від 19.08.2013 та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 18.11.2013 у справі
№910/9966/13 Господарського суду міста
Києва не відповідає вимогам розділу
ХІІ1 Господарського процесуального
кодексу України з наступних підстав.

Згідно із ч. 4 ст. 111 ГПК України до
касаційної скарги додаються, зокрема,
докази сплати судового збору.

Правові засади справляння судового
збору, платників, об'єкти та розміри
ставок судового збору, порядок сплати,
звільнення від сплати та повернення
судового збору визначено Законом
України "Про судовий збір".

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про
судовий збір" судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Зокрема, за подання касаційної скарги
до господарського суду на рішення суду
ставки судового збору встановлюються у
розмірі 70 відсотків ставки, що підлягає
сплаті при поданні позовної заяви, а у
разі подання позовної заяви майнового
характеру - 50 відсотків ставки,
обчисленої виходячи з оспорюваної
суми.

Ставка судового збору, що підлягає
сплаті при поданні позовної заяви
майнового характеру становить 2
відсотки ціни позову, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат. Ставка судового збору,
що підлягає сплаті при поданні
позовної заяви немайнового характеру
становить 1 розмір мінімальної
заробітної плати (стаття 4 Закону
України "Про судовий збір").

Товариство з обмеженою
відповідальністю "БНП" звернулося до
суду з касаційною скаргою 12.02.2014, згідно
з поштовим штемпелем на конверті, а
отже скаржник при поданні касаційної
скарги зобов'язаний був надати докази
сплати судового збору в розмірі, який
встановлений Законом України "Про
судовий збір".

Відповідно до статті 8 Закону України
"Про державний бюджет України на 2014 рік"
з 01.01.2014 мінімальна заробітна плата
встановлена у розмірі 1218 грн.

Отже, за подання касаційної скарги на
оскаржувані судові рішення скаржник
повинен сплатити судовий збір у
розмірі 913,50 грн.

Проте, як встановлено колегією суддів,
до касаційної скарги скаржником у
якості доказу сплати судового збору
додане платіжне доручення № 54 від
11.02.2014, яке містить неправильне
обрахування суми судового збору, що є
підставою для повернення касаційної
скарги в порядку п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК
України.

Крім того, як свідчать матеріали
справи, постанова Київського
апеляційного господарського суду в
даній справі була прийнята 18.11.2013 і
набрала законної сили за приписами
статті 105 ГПК України.

Згідно з частиною 1 статті 110
Господарського процесуального кодексу
України касаційна скарга може бути
подана протягом двадцяти днів з дня
набрання рішенням місцевого
господарського суду чи постановою
апеляційного господарського суду
законної сили.

Вперше подана Товариством з обмеженою
відповідальністю "БНП" касаційна
скарга на постанову Київського
апеляційного господарського суду від
18.11.2013 та рішення Господарського суду
міста Києва від 19.08.2013 у справі №910/9966/13
була повернута ухвалою Вищого
господарського суду України від 03.02.2014
у цій справі на підставі пункту 4
частини 1 статті 1113 ГПК України.

12.02.2013, згідно з поштовим штемпелем на
конверті, скаржник повторно звернувся
до Вищого господарського суду України
з касаційною скаргою на рішення
Господарського суду міста Києва від
19.08.2013 та постанову Київського
апеляційного господарського суду від
18.11.2013, тобто з пропуском строку,
встановленого статтею 110 ГПК України
для її подання, та без клопотання про
відновлення процесуального строку.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті
1113 ГПК України касаційна скарга не
приймається до розгляду і повертається
судом, якщо скаргу подано після
закінчення строку, встановленого для
її подання, без клопотання або таке
клопотання відхилено про відновлення
цього строку.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України звертає увагу скаржника
на те, що повернення касаційної скарги
без розгляду не перериває перебігу
процесуального строку на касаційне
оскарження, у зв'язку із чим колегією
суддів відхиляється клопотання
скаржника вважати касаційну скаргу
поданою у строки, передбачені законом
для касаційного оскарження.

Допущені скаржником порушення вимог
розділу ХІІ1 Господарського
процесуального кодексу України є
підставою для повернення касаційної
скарги.

Разом з тим, касаційна інстанція
зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 1113 ГПК
України скаржник не позбавлений
можливості повторного подання
касаційної скарги після усунення
зазначених недоліків в загальному
порядку, тобто з дотриманням вимог
процесуального законодавства, зокрема,
приписів розділу ХІІ-1 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 86, 111, п.п. 4,5 ч. 1 ст. 1113
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "БНП" на
рішення Господарського суду міста
Києва від 19.08.2013 та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 18.11.2013 у справі
№910/9966/13 Господарського суду міста
Києва повернути скаржнику.

Головуючий суддя:
Л. Іванова

судді:
Т. Барицька

Н. Губенко