ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"24" березня 2014 р.Справа № 916/417/14

За позовом: Приватного акціонерного
товариства "ПОЛІМЕРАГРО"

До відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 4873,19 грн.

Суддя Д'яченко Т.Г.

Представники:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: не з'явився

Суть спору: Позивач - Приватне
акціонерне товариство "ПОЛІМЕРАГРО"
звернувся до господарського суду
Одеської області з позовною заявою до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, в
якій просить суд стягнути з
відповідача грошові кошти у розмірі
4040,40 грн., суму пені 799,92 грн. та суму
процентів річних 32,87 грн.

Відповідачем - Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 відзиву на
позовну заяву та витребуваних судом
документів не надано, відповідач свого
права на захист не використав, хоч і
повідомлявся про час та місце
проведення судового засідання
належним чином, шляхом надіслання
ухвал суду на юридичну адресу, однак
кореспонденція суду, надіслана
відповідачу, повернулась до суду з
відміткою поштової організації „за
закінченням терміну зберігання". За
наведених обставин, суд вважає
можливим розглядати справу за наявними
в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК
України.

Розглянувши матеріали справи, суд
встановив.

Як вбачається з пояснень представника
позивача та засвідчується залученими
до матеріалів справи доказами, 16 серпня
2012 року між Приватним акціонерним
товариством "ПОЛІМЕРАГРО" (Покупець) та
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
(Постачальник) було укладено договір
поставки, згідно якого Постачальник
зобов'язався поставити та передати у
власність, а Покупець зобов'язався
прийняти та оплатити на умовах
договору вторинну сировину (товар) у
асортименті, якості та за ціною, що
визначені у специфікаціях, що є
невід'ємною частиною договору.

У відповідності до положень п. п. 2.2, 2.3
Договору умовою поставки товару була
ЕХW- склад Постачальника за адресою:
АДРЕСА_1. Датою виконання
Постачальником зобов'язань по поставці
товару вважалася дата відвантаження
товару зі складу Постачальника;
приймання-передача товару
здійснювалася на підставі накладних та
довіреностей по формі М-2.

З урахуванням положень п. п. 3.3, 3.2
Договору Покупець зобов'язався
здійснити розрахунок за поставлений
товар на умовах 100% передплати; загальна
вартість договору визначається
сумарною вартістю всіх відвантажених
Постачальником та оплачених Покупцем
партій товару на протязі усього строку
дії договору.

На виконання умов Договору поставки
від 16 серпня 2012 року, платежами від
23.08.2012р., 06.09.2012р., 30.10.2012р., 12.11.2012р.
Приватним акціонерним товариством
"ПОЛІМЕРАГРО" було перераховано
Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 у
якості передплати 146715 грн., що
підтверджується наявними у матеріалах
справи копіями платіжних доручень (а.с.
11-14).

В свою чергу, на виконання умов
Договору поставки від 16 серпня 2012 року,
23.08.2012р. (видаткова накладна № б/н на
суму 50715 грн.), 06.09.2012р. (видаткова
накладна б/н на суму 37209,60 грн.) та
12.11.2012р. (видаткова накладна б/н на суму
54750грн.) Фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 поставлено Приватному
акціонерному товариству "ПОЛІМЕРАГРО"
товар на загальну суму 142674,60 грн., що
підтверджується копіями названих
видаткових накладних, залучених до
матеріалів справи (а.с. 15-17).

Між тим, відповідно до письмових
пояснень представника позивача,
обумовлений домовленістю сторін
обов'язок відповідача по поставці
передплаченого позивачем товару на
загальну суму 146715 грн. Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 так і не було
виконано повністю, оскільки товар
вартістю 4040,40 грн. не було поставлено.

Оскільки умовами укладеного між
сторонами договору поставки не
визначалось конкретних строків
поставки товару, письмовою претензією
від 28.10.2013р. Приватне акціонерне
товариство "ПОЛІМЕРАГРО" звернулось до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та
повідомило про необхідність
проведення поставки товару або
повернення сплачених у якості
передплати 4040,40 грн. Факт надіслання
вказаної претензії підтверджується
копією фіскального поштового чеку з
описом вкладення від 29.10.2013р. (а.с. 19-20).
Доказів отримання вказаної претензії
матеріали справи не містять.
Відповідно до пояснень представника
позивача, поштове відправлення,
надіслане відповідачу, повернулось без
вручення, з відміткою поштової
організації „за закінченням терміну
зберігання".

Згідно п. 5.2 Договору за порушення
строків поставки товару або за
несплату вартості товару у
встановлений строк, винна сторона
зобов'язана сплатити штраф у розмірі 0,2
% за кожен день прострочення поставки.

У зв'язку з тим, що відповідач у
відповідь на вимогу позивача не
здійснив поставку передплаченого
товару та не повернув у визначений ст.
530 ЦК України строк сплачені у якості
передплати кошти в сумі 4040,40 грн.,
позивачем здійснено розрахунок пені та
річних відсотків, прийнявши за
початкову дату прострочення дату
відправлення письмової вимоги 29.10.2013р.
Так, відповідно до даних такого
розрахунку за відповідачем рахується
сума не повернутої передплати у
розмірі 4040,40 грн. та 3% річних за
користування грошовими коштами в сумі
32,87 грн. і 799,92 грн. пені, нарахованої з
29.10.2013р. по 05.02.2014р.

Позовні вимоги обґрунтовані
невиконанням прийнятих на себе
зобов'язань відповідачем та направлені
на стягнення з відповідача суми боргу у
розмірі 4873,19 грн.

Суд, розглянувши матеріали справи,
проаналізувавши норми чинного
законодавства, дійшов наступних
висновків.

Статтею 193 Господарського Кодексу
України та статтею 526 Цивільного
Кодексу України передбачено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов`язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов`язань не
допускається, крім випадків,
передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст. 193 ГК
України).

Відповідно до п. 1 ст. 628 Цивільного
Кодексу України зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Проаналізувавши наявні у матеріалах
справи докази у їх сукупності, що
засвідчують перерахування Приватним
акціонерним товариством "ПОЛІМЕРАГРО"
відповідачу у якості передплати 146715
грн. та поставку Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 позивачу
товару на загальну суму 142674,60 грн., суд
вважає факт заборгованості
відповідача перед позивачем за
непоставлений та передплачений товар у
сумі 4040,40 грн. підтвердженим належними
та допустимими доказами.

Відповідно до вимог п. 2 ст. 693
Цивільного Кодексу України якщо
продавець, який одержав суму
попередньої оплати товару, не передав
товар у встановлений строк, покупець
має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
попередньої оплати.

Як встановлено судом доказів передачі
відповідачем позивачу у розумний строк
передплаченого товару матеріали
справи не містять, що у розмінні
положень п. 2 ст. 693 Цивільного Кодексу
України наділяє позивача правом
вимагати або передання оплаченого
товару або повернення суми попередньої
оплати у сумі 4040,40 грн.

Приймаючи до уваги те, що позовні
вимоги Приватного акціонерного
товариства "ПОЛІМЕРАГРО" про стягнення
з відповідача передплати у розмірі 4040,40
грн. підтверджуються наявними в
матеріалах справи доказами, не
спростовані у встановленому порядку
відповідачем, суд вважає їх
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Щодо заявлених вимог про стягнення з
відповідача пені у сумі 799,92 грн. та 3%
річних за користування грошовими
коштами в сумі 32,87 грн., суд зазначає
наступне.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 530 ЦК
України якщо строк (термін) виконання
боржником обов'язку не встановлений
або визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

На думку суду, наявні у матеріалах
справи докази не дають суду можливості
перевірити та встановити конкретну
дату виникнення у Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 зобов'язання
по поверненню передплачених коштів,
оскільки положення ч.2 ст. 530 ЦК України
пов'язують виникнення такого обов'язку
(у даному випадку) з фактом пред'явлення
вимоги, що, на думку суду, передбачає її
вручення іншій стороні.

Однак, претензія від 28.10.2013р. Приватного
акціонерного товариства "ПОЛІМЕРАГРО",
адресована відповідачу, була надана до
матеріалів справи без доказів
вручення. У зв'язку з чим, встановлення
позивачем моменту виникнення
зобов'язання у відповідача повернути
грошові кошти саме з 29.10.2013р., у зв'язку з
фактом самого лише надіслання
письмової вимоги, на думку суду, є
неправомірним. Тому, у даному випадку,
факт ознайомлення відповідача зі
змістом вимоги позивача можна лише
припускати. У зв'язку тим, що висновки
суду не можуть ґрунтуватись на
припущеннях, суд вважає що проведений
позивачем розрахунок пені та 3% річних
за користування грошовими коштами є
таким, що не ґрунтується на наявних у
матеріалах справи доказах, у зв'язку з
чим вимоги про стягнення пені та 3%
річних за користування грошовими
коштами на підставі такого розрахунку
не можуть бути задоволені судом.

Крім того, наданий до матеріалів справи
розрахунок пені не відповідає
положенням діючого законодавства,
оскільки, відповідно до положень ст. 3
Закону України „Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" встановлено, що розмір
пені обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня. Натомість, використана позивачем
у розрахунку ставка пені перевищує
подвійну облікову ставку
Національного банку України, що діяла у
період, за який нараховано пеню.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд
дійшов висновку про необхідність
часткового задоволення позовних вимог
зі стягненням з відповідача 4040,40 грн.
передплати, оскільки в решті позовних
вимог позов не підлягає задоволенню.

На підставі ст. ст. 44, 49 ГПК України
витрати по сплаті судового збору в сумі
1514, 58грн. покладаються на відповідача,
пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82-85 ГПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 АДРЕСА_2 ідентифікаційний номер
НОМЕР_1; р/р НОМЕР_2 в філії АБ
„Південний" м. Херсон, МФО 352640) на
користь Приватного акціонерного
товариства "ПОЛІМЕРАГРО" (62442,
Харківська область, Харківський район,
с.Циркуни, вул. Кірова, б. 1, код 22652909; р/р
0108 в АТ „ПІРЕУС БАНК МКБ"; МФО 300658)
суму передплати в розмірі 4040 (чотири
тисячі сорок) грн. 40 коп. та 1514 (тисяча
п'ятсот чотирнадцять) грн. 58 коп. витрат
по сплаті судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили в
порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
Д'яченко Т.Г.