ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.03.2014
Справа № 905/7632/13

Господарський суд Донецької області у
складі судді Нестеренко Ю.С.

при секретарі судового засідання
Вашето Т.Г.

розглянув у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом Приватного підприємства
«Зевс», м.Донецьк

до відповідача Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, м.Донецьк

про стягнення заборгованості у розмірі
5965,56грн., пені у сумі 113,14грн., 275,33грн. 0,1%
за користування грошовими коштами,
596,55грн. штрафу

за участю уповноважених представників:

від позивача: Аляб’єва Н.В., яка діє на
підставі довіренності №009/0803 від 24.10.13р.

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Приватне підприємство «Зевс»,
м.Донецьк звернувся до господарського
суду Донецької області з позовом до
відповідача, Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2, м.Донецьк про стягнення
заборгованості у розмірі 5965,56грн., пені
у сумі 113,14грн., 275,33грн. 0,1% за
користування грошовими коштами, та
596,55грн. штрафу.

В обґрунтування своїх вимог Позивач
посилається на неналежне виконання
Відповідачем грошових зобов'язань за
договором поставки напоїв №ДЛ-916 від
01.01.2009р. у частині оплати вартості
прийнятого ним товару, внаслідок чого
за останнім утворилась заборгованість,
що стало підставою для нарахування
пені, 0,1% за користування грошовими
коштами та штрафу.

На підтвердження викладених обставин
Позивач надав копії: договору поставки
напоїв №ДЛ-916 від 01.01.2009р. разом з
додатковою угодою до нього, видаткової
накладної №13ВА026557 від 22.12.2012р.,
товарно-транспортної накладної від
22.12.2012р.

В процесі розгляду справи Позивач
надав уточнений розрахунок пені та
просив стягнути суму пені у розмірі
113,13грн.

Нормативно свої вимоги Позивач
обґрунтовує ст.ст. 526, 530, 549, 625
Цивільного кодексу України, ст.217, 218,
230-232, 234 Господарського кодексу України,
ст.ст. 1, 61 Господарського
процесуального кодексу України.

Відповідач у судові засідання не
з'являвся, своїм правом на участь у
судовому засіданні не скористався,
відзив на позовну заяву не надав. Про
дату та час судового засідання
відповідач був повідомлений належним
чином, про що свідчить повідомлення про
вручення поштового відправлення вхід.
№02-26/1768 від 13.01.2014р., яке було отримано
відповідачем 17.12.2013р.

Відповідно до положень ст.75
Господарського процесуального кодексу
України, справу розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

Також за приписами п.3.9.2. Постанови
Пленуму ВГСУ №18 від 26.12.2011р. «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Розпорядженням голови заступника
господарського суду Донецької області
від 18.12.2013р. справу №905/7632/13 передано на
розгляд судді Гриник М.М.

Розпорядженням заступника
господарського суду Донецької області
від 04.02.2014р. справу №905/7632/13 передано на
розгляд судді Нестеренко Ю.С.

Розглянувши матеріали справи,
господарський суд встановив :

Між Приватним підприємством «Зевс»,
м.Донецьк (Постачальник) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2, м.Донецьк
(Покупець) укладено договір поставки
напоїв №ДЛ-916 від 01.01.2009р. (далі- Договір)
відповідно до умов якого Постачальник
зобов'язується постачати Покупцю напої
(далі-Товар) партіями згідно замовлення
останнього, а Покупець зобов'язується
прийняти товар та оплатити його на
умовах даного договору.

За приписами п.1.2. договору
найменування, асортимент, кількість та
ціна товару визначаються за
домовленістю сторін та вказуються у
видаткових накладних, які є невід'ємною
частиною даного договору. Особа, яка
підписала видаткову накладну від імені
Покупця, має всі повноваження за
домовленістю даних умов (найменування,
асортимент, кількість, ціни, а також
місця, дати та часу поставки) від імені
Покупця.

Згідно п.3.1. договору Товар
поставляється на умовах DDP у
відповідності з правилами «Інкотермс
2000». Місце поставки обумовлюється при
прийнятті замовлення та вказується у
товарно-транспортних накладних.

Відповідно до п.4.3. договору строк
оплати за отриманий товар становить:

- Відстрочка платежу на 14
(чотирнадцять) календарних днів з дня
прийняття товару Покупцем.

За умовами п.4.6. договору у випадку
затримки платежів за прийнятий товар
Покупець виплачує Постачальнику
проценти в розмірі 0,1% від суми боргу за
кожен день користування грошовими
коштами Постачальника.

Даний Договір вступає в силу з дати
підписання його сторонами та діє
протягом двох років з дати укладання, а
за грошовими зобов'язаннями - до їх
повного виконання. (п.6.1. договору).

У випадку якщо не пізніше, чим за
один місяць до спливу строку дії даного
Договору жодна з сторін не заявить про
його припинення, то цей Договір
вважається автоматично пролонгованим
на той же строк на тих же умовах.
Повідомлення про припинення договору
повинно бути направлено
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення. (п.6.2. Договору).

Пунктом 7.3. договору сторони
визначили, що у випадку несвоєчасної
оплати товару Покупець зобов'язаний
сплатити Постачальнику пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, яка
діяла в період, за який стягується пеня,
від вартості неоплаченого товару за
кожен день прострочки.

Як зазначено в п.7.5. договору у
випадку затримки оплати понад 30
календарних днів, Покупець
зобов'язується додатково до суми боргу
сплатити Постачальнику штраф у розмірі
10% суми боргу.

Договір підписаний Сторонами та
скріплений печатками підприємств.

На виконання умов договору Позивач
поставив на адресу Відповідача Товар
на загальну суму 7090,74грн., що
підтверджується видатковою накладною
№13ВА026557 від 22.12.2012р. Факт отримання
товару підтверджується підписом
уповноваженої особи в зазначеній
накладній та повідомленням в якому
перелічені особи, які уповноважені на
отримання товарно-матеріальних
цінностей.

Як вбачається з матеріалів справи
товар був поставлений за товарно
-транспортною накладною від 22.12.2012р.

Відповідачем частково було оплачено
товар у сумі 1125,18грн., що
підтверджується прибутковими касовими
ордерами: №10840 від 14.08.2013р. на суму
50,04грн., №10758 від 13.08.2013р. на суму 50,04грн.,
№10718 від 12.08.2013р. на суму 50,04грн., №10537
від 07.08.2013р. на суму 28,56грн., №10304 від
01.08.2013р. на суму 50,04грн., №10213 від 31.07.2013р.
на суму 50,04грн., №9337 від 12.07.2013р. на суму
50,04грн., №7377 від 05.06.2013р. на суму 49,98грн.,
№7261 від 03.06.2013р. на суму 49,98грн., №7148 від
30.05.2013р. на суму 50,04грн., №7057 від 29.05.2013р.
на суму 50,04грн., №6870 від 24.05.2013р. на суму
50,04грн., №6828 від 23.05.2013р. на суму 49,98грн.,
№6729 від 22.05.2013р. на суму 49,98грн., №6645 від
21.05.2013р. на суму 49,98грн., №6538 від 17.05.2013р.
на суму 50,04грн., №6457 від 16.05.2013р. на суму
76,38грн., №5556 від 26.04.2013р. на суму 50,04грн.,
№5517 від 25.04.2013р. на суму 49,98грн., №5327 від
23.04.2013р. на суму 49,98грн., №5244 від 22.04.2013р.
на суму 49,98грн., №2014 від 11.02.2013р. на суму
69,96грн.

Решта отриманого товару у сумі
5965,56грн. відповідачем оплачена не була.

Розглянувши матеріали справи,
господарський суд дійшов висновку, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню з огляду на наступне:

За приписами ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

За приписом ч.1 ст.530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до умов Договору
відповідач повинен був оплатити товар
з відстрочкою платежу на 14 календарних
днів з моменту прийняття товару.

Відповідач взяті на себе зобов'язання
щодо повного та своєчасного розрахунку
за отриманий Товар не виконав у зв'язку
з чим за відповідачем виникла сума
боргу у розмірі 5965,56грн.

За приписом ст.33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести обставини, на
які вона посилається в обґрунтування
своїх вимог або заперечень.

При цьому, з урахуванням вимог ст.43
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

На підставі зазначеного, факт
неналежного виконання відповідачем
своїх зобов'язань за спірним Договором
підтверджено наявними в матеріалах
справи доказами, на підставі чого суд
дійшов висновку про законність та
обґрунтованість вимог позивача про
стягнення з відповідача суми боргу у
розмірі 5965,56грн. за спірним
Договором.

Доказів наявності заперечень щодо
кількості поставленого товару, а також
порядку поставки та інших зауважень, на
момент фактичної його передачі, суду не
представлено.

Щодо стягнення пені в сумі 113,13грн. на
підставі умов п. 7.3. договору за період
з 09.01.2013р. по 11.06.2013р. та 10% штрафу на
підставі п.7.5. договору суд зазначає
наступне:

Згідно з приписами ч.2 ст.193 ГК
України порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Відповідно до ст.ст.546, 549 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися, в тому числі
неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею)
є грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

За змістом ст.611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають наслідки, встановлені
договором або законом, у тому числі -
сплата неустойки, що узгоджується із ч.1
ст.550 Цивільного кодексу України.
Аналогічні положення закріплені і в
ст.ст.216, 217 Господарського кодексу
України. При цьому, несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань є
належною підставою у розумінні ст.218 ГК
України для застосування заходів
господарсько-правової
відповідальності.

Частиною 1 статті 230 Господарського
кодексу України передбачено, що
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

За приписами п.6 ст 232
Господарського кодексу України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Перевіривши наданий розрахунок
пені, приймаючи до уваги межі позовних
вимог, суд вважає що зазначені вимоги
є законними, обґрунтованими та такими,
що підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 231
Господарського кодексу України у разі
якщо розмір штрафних санкцій законом
не визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Керуючись п.7.5. договору Позивачем був
нарахований штраф у розмірі 596,55грн.

Відповідно до ч.1. ст.627 та ст.6
Цивільного кодексу України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

З урахуванням того, що положеннями
чинного законодавства не передбачено
заборони стосовно одночасного
стягнення пені та штрафу за порушення
господарських зобов'язань, суд вважає,
що вимоги позивача про стягнення з
відповідача штрафу в сумі 596,6грн. є
доведеними, обґрунтованими та такими,
що підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення
0,1% за користування грошовими коштами у
розмірі 275,33грн. господарський суд
зазначає наступне:

Згідно з ч.2 ст.712 ЦК України до
договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

За приписами ст.692 ЦК України у разі
прострочення оплати товару продавець
має право вимагати оплати товару та
сплати процентів за користування
чужими грошовими коштами.

Ця правова норма є спеціальною і
поширює свою дію лише на
правовідносини, пов'язані з
купівлею-продажем товару, або на
правовідносини, до яких згідно з чинним
законодавством застосовуються
положення про купівлю - продаж.

У ч.3 ст.692 ЦК України фактично
конкретизовано передбачений ст.536 ЦК
України обов'язок боржника сплачувати
встановлений договором або законом
розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами та
передбачене ст.625 ЦК України право
продавця вимагати від покупця сплати 3%
річних за весь час прострочення, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

За приписами зазначених статей
проценти є не відповідальністю, а
платою за весь час користування
грошовими коштами, що не були своєчасно
сплачені боржником.

Зі змісту цих статей випливає, що
договором може бути встановлено лише
інший розмір процентів річних, а не
інший спосіб їх обчислення.

Згідно з положеннями ст.549 ЦК
України грошовою сумою, яку боржник
повинен передати кредитору у разі
порушення зобов'язання, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання, є пеня.

Отже, заявлені 0,1% за користування
грошовими коштами у розмірі 275,33грн. за
своєю правовою природою підпадають під
визначення пені.

Як вбачається з матеріалів справи
судом вже стягнуто з відповідача
113,13грн. пені, нарахованої за період з
09.01.2013р. по 11.06.2013р.

Зазначене дає можливість дійти
висновку про те, що суд не може
здійснити подвійне стягнення пені за
несвоєчасне виконання зобов'язання
покупцем, адже це не узгоджується з
приписами ст.61 Конституції України,
відповідно до якої ніхто не може бути
двічі притягнений до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення.

На підставі вищевикладеного,
господарський суд відмовляє позивачу у
стягненні з відповідача 01% за
користування грошовими коштами у
розмірі 275,33грн.

У відповідності до ст.49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.1, 4-2, 4-3, 22, 32-38, 43, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного
підприємства «Зевс», м.Донецьк до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2,
м.Донецьк про стягнення заборгованості
у розмірі 5965,56грн., пені у сумі 113,13грн.,
275,33грн. 0,1% за користування грошовими
коштами, 596,55грн. штрафу задовольнити
частково.

Стягнути з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, м.Донецьк
(АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь
Приватного підприємства «Зевс»,
м.Донецьк (83102, м.Донецьк, вул.Куйбишева,
73; поштова адреса: 83015, м.Донецьк,
пр.Миру, 13, п/р 0013 в ПАТ «КБ
«Український фінансовий світ», МФО 377777,
, ІПН 65) заборгованість
у розмірі 5965,56грн., пеню у сумі 113,13грн.
та 596,55грн. штрафу.

Стягнути з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, м.Донецьк
(АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь
Приватного підприємства «Зевс»,
м.Донецьк (83102, м.Донецьк, вул.Куйбишева,
73; поштова адреса: 83015, м.Донецьк,
пр.Миру, 13, п/р 0013 в ПАТ «КБ
«Український фінансовий світ», МФО 377777,
, ІПН 65) витрати зі
сплати судового збору у розмірі
1652,34грн.

В іншій частині позовних
вимог - відмовити.

Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

У судовому засіданні 04.03.2014р.
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку протягом десяти
днів з дня його оголошення. Зазначений
строк обчислюється з дня підписання
рішення, оформленого відповідно до
ст.ст.84, 85 Господарського
процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано
11.03.2014р.

Суддя
Ю.С.
Нестеренко