ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2014 р.Справа № 922/638/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання
Кріциній В.Е.

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, м. Біла Церква до Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Блісс-Трейд", м. Харків про стягнення
507561,68грн. за участю представників
сторін :

Представник позивача - ОСОБА_2, дов. №
б/н від 20.03.2014р.

Представник відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1,
звернулась до господарського суду
Харківської області із позовною заявою
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Блісс-Трейд", в якій
просить суд стягнути з відповідача 507
561,68грн. заборгованості за договором
про переведення боргу №480/13 від 01.11.2013
року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач ,
посилається на укладення між ФОП
ОСОБА_1 (Позивач), ТОВ "Лікон -Трейд"
(Первісний боржник) та ТОВ
"Блісс-Трейд"(Відповідач) договору про
переведення боргу №480/13 від 01.11.2013 року,
згідно якого первісний боржник
переводить, а відповідач прийняв
грошовий борг, який виник на підставі
договору поставки №181/13 від 26.12.2012 року
та договору переведення боргу №236/13
від 14.01.2013 року укладеного між
первісним боржником та позивачем. В
подальшому, як вказує позивач, між
позивачем та відповідачем були
укладені договори поставки№475/13 від
01.10.2013 року, №476/13 від 18.10.2013 року, згідно
яких позивач виступав покупцем, а
відповідач постачальником. Також,
позивач зазначає, що 24.10.2013 року між
позивачем та відповідачем був
укладений договір про зарахування
зустрічних однорідних вимог, згідно
якого борг позивача за договором
поставки №476/13 було припинено у повному
обсязі, а борг відповідача, який виник
на підставі договору про переведення
боргу №480/13 від 011.2013 року та договору
поставки №475/13 від 01.10.2013 року було
припинено частково на суму 801 711,67грн.

Станом на 17.01.2014 року заборгованість
відповідача за договором про
переведення боргу №480/13 від 01.11.2013 року
становить 507 561,68грн., яка на цей час не
погашена відповідачем, вказані
обставини стали причиною звернення
позивача до суду з відповідним позовом
.

Представник позивача в судовому
засіданні 03.04.2014 року підтримав
заявлений позов, просить суд його
задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання 03.04.2014 року не з'явився,
документів витребуваних судом не
надав, ухвали суду від 26.02.2014 р. та від
13.03.14 р., направлені за адресою
відповідача, що зазначена у витягу з
ЄДРПОУ - 61052,Харківська область, місто
Харків, Ленінський райн, вулиця Мала
Панасівська, будинок,1 повернулись до
суду з приміткою пошти "за закінченням
терміну зберігання".

Відповідно до підпункту 3.9.1 постанови
Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" особи,
які беруть участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце її
розгляду судом справи у разі виконання
останнім вимог ч. 1 ст. 64 та ст. 87 ГПК
України.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Приймаючи до уваги принципи
змагальності та диспозитивності
господарського процесу, закріплені п. 4
ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та
ст. 33 ГПК України, суд вважає, що
господарським судом в межах наданих
йому повноважень сторонам створені усі
належні умови для надання доказів у
справі та є підстави для розгляду
справи за наявними у справі
матеріалами у відповідності до ст. 75
ГПК України.

З*ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
дослідивши матеріали справи, всебічно
та повно дослідивши надані учасником
судового процесу докази, суд встановив
наступне.

01.11.2013 року між ФОП ОСОБА_1 (Позивач),
ТОВ "Лікон -Трейд" (Первісний боржник) та
ТОВ "Блісс-Трейд"(Відповідач) договору
про переведення боргу №480/13, згідно
якого первісний боржник переводить, а
відповідач прийняв грошовий борг, який
виник на підставі договору поставки
№181/13 від 26.12.2012 року та договору
переведення боргу №236/13 від 14.01.2013 року
укладеного між первісним боржником
та позивачем.

В подальшому, між позивачем та
відповідачем були укладені договори
поставки№475/13 від 01.10.2013 року, №476/13 від
18.10.2013 року, згідно яких позивач
виступав покупцем, а відповідач
постачальником.

Крім того 24.10.2013 року між позивачем та
відповідачем був укладений договір про
зарахування зустрічних однорідних
вимог, згідно якого борг позивача за
договором поставки №476/13 було
припинено у повному обсязі, а борг
відповідача, який виник на підставі
договору про переведення боргу №480/13
від 011.2013 року та договору поставки
№475/13 від 01.10.2013 року було припинено
частково на суму 801 711,67грн.

У відповідності до ст. 520 та ст. 521
Цивільного кодексу України, боржник у
зобов'язанні може бути замінений іншою
особою (переведення боргу) лише за
згодою кредитора, якщо інше не
передбачено законом. Форма правочину
щодо заміни боржника у зобов'язанні
визначається відповідно до положень
статті 513 цього Кодексу, відповідно до
приписів якої, правочин щодо
відповідної заміни у зобов'язанні
вчиняється у такій самій формі, що і
правочин, на підставі якого виникло
зобов'язання, право вимоги за яким
передається новому боржнику.

Згідно п.1 договору сторонами
визначено, що первісний боржник
переводить, а новий боржник приймає
грошовий борг у розмірі 1 335 500,95грн. що
виник на підставі договору поставки
№181/13 від 26.12.2012 року та договору про
переведення боргу №236/13 від 14.01.2013 року .

Згідно з п.2. сторонами визначено, що
кредитор не заперечує проти
переведення боргу, визначеного у
пункті 1 договору і підписуючи зі свої
сторони договір, дає свою згоду на
переведення зазначеного боргу, в
порядку та на умовах, визначених цим
договором. Кредитор зменшує
дебіторську заборгованість
первісного боржника одночасно
збільшуючи дебіторську
заборгованість нового боржника на
суму, вказану в п.1. даного договору.

Згідно пункту 10 договору цей договір
набуває чинності з моменту його
підписання уповноваженими
представниками сторін і діє до
повного виконання сторонами своїх
зобов'язань за цим договором.

Позивачем 17.01.2014 року на адресу
відповідача було направлено
повідомлення про необхідність
виконання договірних зобов'язань за
укладеним договором про переведення
боргу, відповідно до якого позивач
вимагав протягом семи днів від дня
отримання повідомлення сплатити
грошові кошти , про те, як зазначає
позивач при зверненні до суду з
відповідним позовом, останній свої
обов'язки за договором в повному обсязі
не виконав, борг не сплатив.

Станом на 17.01.2014 року заборгованість
відповідача за договором про
переведення боргу №480/13 від 01.11.2013 року
становить 507 561,68грн., яка на цей час не
погашена відповідачем, вказані
обставини стали причиною звернення
позивача до суду з відповідним позовом
.

Надаючи правову кваліфікацію
вищевикладеним обставинам,
господарський суд виходить з
наступного.

За загальним положенням цивільного
законодавства, зобов'язання виникають
з підстав, зазначених у статті 11
Цивільного кодексу України. За
приписами частини 2 цієї статті
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини, інші юридичні факти.
Підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків є дії осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також дії, що не передбачені цими
актами, але за аналогією породжують
цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст. 173
Господарського кодексу України та ст.
509 Цивільного кодексу України,
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або
утримуватися від певних дій, а інший
суб'єкт (управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать (ст. 174 Господарського
кодексу України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського
кодексу України, господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Господарським судом встановлено, що
відносини, що виникли між сторонами у
справі на підставі договору про зміну
боржника - є господарськими
зобов'язаннями, тому відповідно зі ст. 4,
173-175, ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих
відносин мають застосовуватися
відповідні положення Цивільного
кодексу України з урахуванням
особливостей, передбачених
Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 193 ГК України та ст. ст.
525, 526 ЦК України, зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та закону,
інших правових актів законодавства, а
за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
виконання зобов'язання не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України,
боржник вважається таким, що
прострочив виконання зобов'язання,
якщо не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Разом з цим, відповідно до ст. 625 ЦК
України, боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно з п. 2 ст. 193 ГК України кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Станом на момент розгляду справи
відповідач 507561,68 грн. заборгованості
за договором про переведення боргу не
сплатив та не надав суду жодних
доказів, які б спростовували суму
заявленого боргу чи підтверджували б
оплату заборгованості, в зв'язку з чим,
визнається судом таким, що прострочив
виконання зобов'язання на загальну
суму 507 561,68 грн.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Враховуючи, що договір про переведення
боргу № 480/13 від 01.11.2013 року укладений з
дотриманням вимог діючого
законодавства, боржник у зобов'язанні
був замінений іншою особою
(відповідачем по справі) за згодою
кредитора, а також, враховуючи, що
матеріалами справи підтверджується
наявність заборгованості відповідача
(нового боржника), інше відповідачем
під час розгляду справи не спростовано,
суд вважає позовні вимоги позивача
щодо стягнення 507 561,68 грн. основного
боргу обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати з оплати судового збору в сумі
10 151,23 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 44, 49, 78, 82-85 ГПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю"Блісс -Трейд"(61052, м.
Харків, вул.Мала Панасівська,1, ) на користь Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 507
561,68грн. основного боргу, витрати по
сплаті судового збору в сумі 10 151,23грн.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 04.04.2014 р.

Суддя О.О. Присяжнюк