ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2014 р.
Справа № 914/1293/13

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії:

головуючого-судді
Юрченка Я.О.

суддів:
Давид Л.Л.

Данко Л.С.

розглянувши апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю

"Олімпік ЛТД", м.Львів б/н від
12.12.2013 року

на рішення господарського суду
Львівської області від 26.11.2013 року

у справі №914/1293/13

за позовом: першого заступника
прокурора міста Львова в інтересах
держави в особі

Департаменту економічної політики
Львівської міської ради, м.Львів

до відповідача-1: товариства з
обмеженою відповідальністю "Олімпік
ЛТД", м.Львів

до відповідача -2: західного
регіональне управління Державної
прикордонної служби

України, м.Львів

третя особа-1, що не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача:

Львівська міська рада, м.Львів

третя особа-2, що не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача:

Львівське міське комунальне
підприємство "Львівводоканал", м.Львів

про стягнення заборгованості у сумі 119
805,07 грн.

за участю представників:

від прокуратури: Макогон Ю.І.;

від позивача: Гнатковська М.І.;

від відповідача-1: Мартинович О.А.;

від відповідача-2: не з'явився;

від третьої особи-1: Гнатковська М.І.;

від третьої особи-2: не з'явився;

Рішенням господарського суду
Львівської області від 26.11.2013 року у
справі №914/1293/13 (суддя О. Шпакович) позов
задоволено частково. Стягнуто з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Олімпік ЛТД" у дохід
міського бюджету міста Львова грошові
кошти у сумі 119 805,07 грн. Стягувачем за
даним Рішенням визнано Департамент
економічної політики Львівської
міської ради. У задоволенні позову, в
частині стягнення грошових коштів із
Західного регіонального управління
Державної прикордонної служби України
відмовлено.

Відповідач - товариство з
обмеженою відповідальністю "Олімпік
ЛТД" не погоджуючись із прийнятим
рішенням подало апеляційну скаргу, в
якій просить його скасувати та
прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити,
оскільки, вважає оскаржуване рішення
таким, що прийняте за неправильного
застосування норм матеріального права.

Позивач та третя особа 1 на
спростування апеляційних вимог, подали
відзив на неї, в якому зокрема
зазначають про необґрунтованість та
безпідставність апеляційної скарги.

З підстав, визначених в ухвалі
Львівського апеляційного
господарського суду від 04.03.2014 року,
розгляд даної справи відкладено на
18.03.2014 року.

18.02.2014 року на адресу Львівського
апеляційного господарського суду
апелянтом подано клопотання про
зупинення провадження у даній справі
до набрання законної сили рішенням
господарського суду Львівської
області у справі №914/481/14 .

Однак, колегія суддів, враховуючи
норми ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України, та
відсутність правових підстав,
передбачених ст.79 Господарського
процесуального кодексу України для
зупинення провадження справі, дійшла
висновку про відмову у задоволенні
вищевказаного клопотання.

17.03.2014 року апелянтом подано
додаткові пояснення до апеляційної
скарги.

В судовому засіданні представник
апелянта підтримав вимоги апеляційної
скарги та просив таку задоволити, а
оскаржуване рішення скасувати.

Прокурор та представник позивача
і третьої особи заперечили проти
апеляційних вимог та просили
оскаржуване рішення залишити без змін.

Розглянувши апеляційну скаргу та
відзив на неї, вивчивши матеріали
справи, оцінивши наявні в ній докази,
заслухавши пояснення прокурора та
представників сторін, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення місцевим
господарським судом, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції при винесенні
оскаржуваного рішення норм
матеріального та процесуального права,
колегією суддів Львівського
апеляційного господарського суду
встановлено наступне.

Стаття 27? Закону України «Про
планування і забудову територій» (в
редакції чинній, на момент виникнення
спірних правовідносин) передбачала,
зокрема, що замовник, який має намір
здійснити будівництво об'єкта
містобудування у населеному пункті,
зобов'язаний взяти участь у створенні і
розвитку інженерно-транспортної та
соціальної інфраструктури населеного
пункту, крім випадків, передбачених
частиною четвертою цієї статті. Пайова
участь (внесок) замовника у створенні і
розвитку інженерно-транспортної та
соціальної інфраструктури населеного
пункту полягає у відрахуванні
замовником після прийняття об'єкта в
експлуатацію до відповідного
місцевого бюджету коштів для
забезпечення створення і розвитку
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури населеного пункту.

28.09.2010 року між Департаментом
економічної політики Львівської
міської ради, Західним регіональним
управлінням Державної прикордонної
служби України (замовник) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Олімпік ЛТД"
(дольовик) укладено Договір про пайову
участь №215 (далі - договір).

Відповідно до п.п.1.2, 2.1 договору
замовник зобов'язався здійснити
будівництво 10-ти поверхового з
мансардним поверхом та офісними
приміщеннями на рівні цокольного
поверху житлового будинку на вулиці
Тракт Глинянський,153 у місті Львові.

Умовами п.3.1. договору встановлено
обов'язок дольовика сплатити (у бюджет
міста Львова) до 31.12.2011 пайовий внесок
на створення і розвиток
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури міста Львова у сумі 1 048
530,71грн.

В силу вимог ст.ст.11, 626 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України), ст.
174 Господарського кодексу України (далі
- ГК України) договір є підставою
виникнення господарських зобов'язань,
які мають виконуватись належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору (ст.193 ГК України), і
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст.525 ЦК України,
п.7 ст.193 ГК України). Статтею 629 ЦК
України встановлено, що договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

З матеріалів вбачається, що
відповідачем зобов'язання щодо сплати
пайового внеску, на підставі
укладеного договору, виконано частково
в сумі 928 725,64 грн. Несплаченою частиною
пайового внеску залишилась сума в
розмірі 119 805,07 грн.

Місцевий господарський суд на підставі
наявних матеріалів справи і
встановлених обставин, дійшов висновку
про часткове задоволення позову і
наявність правових підстав для
стягнення із відповідача-1 пайового
внеску в сумі 119 805,07 грн. Однак, колегія
суддів вважає, що такий висновок
спростовується матеріалами справи та
не відповідає вимогам чинного
законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що
предметом спору у даній справі є
стягнення частини пайового внеску на
підставі договору про пайову участь
№215 від 28.09.2010 року, укладеного
сторонами у відповідності до норм
Закону України «Про планування і
забудову територій».

Законом України "Про регулювання
містобудівної діяльності" від
17.02.2011 року №3038-VI визнано таким, що
втратив чинність Закон України "Про
планування і забудову територій".

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України
"Про регулювання містобудівної
діяльності" замовник, який має намір
щодо забудови земельної ділянки у
відповідному населеному пункті,
зобов'язаний взяти участь у створенні і
розвитку інженерно-транспортної та
соціальної інфраструктури населеного
пункту, крім випадків, передбачених
частиною четвертою цієї статті.

Пунктом 9 ч.4 ст.40 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
передбачено, що до пайової участі у
розвитку інфраструктури населеного
пункту не залучаються замовники у разі
будівництва об'єктів інженерної,
транспортної інфраструктури, об'єктів
енергетики, зв'язку та дорожнього
господарства (крім об'єктів дорожнього
сервісу).

Отже, чинним законодавством
передбачено випадки, за яких до пайової
участі у розвитку інфраструктури
населеного пункту не залучаються
замовники.

Разом з тим, відповідно до ч.5. ст30
Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності" якщо
технічними умовами передбачається
необхідність будівництва замовником
інженерних мереж або об'єктів
інженерної інфраструктури (крім мереж,
призначених для передачі та розподілу
електричної енергії, трубопроводів,
призначених для розподілу природного
газу, транспортування нафти та
природного газу) поза межами його
земельної ділянки, розмір пайової
участі у розвитку інфраструктури
населеного пункту зменшується на суму
їх кошторисної вартості, а такі
інженерні мережі та/або об'єкти
передаються у комунальну власність.

У разі якщо кошторисна вартість
будівництва інженерних мереж та/або
об'єктів інженерної інфраструктури
(крім мереж, призначених для передачі
та розподілу електричної енергії,
трубопроводів, призначених для
розподілу природного газу,
транспортування нафти та природного
газу) перевищує розмір пайової участі
замовника у розвитку інфраструктури
населеного пункту, орган місцевого
самоврядування приймає рішення про
відшкодування замовнику різниці між
здійсненими витратами та розміром
пайової участі замовника у розвитку
інфраструктури населеного пункту.

Враховуючи набрання чинності
наведених норм законодавства,
Міністерство регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України в листі від 22.07.2011
р. N 23-11/6294/0/6-11 зазначило про
необхідність дотримання органами
місцевого самоврядування та їх
виконавчими органами законодавчих
норм, встановлених нормами пункту 7
розділу V Прикінцеві положення Закону N
3038, згідно з якими:

по-перше - договори про пайову участь,
які укладені до набрання чинності норм
зазначеним Законом і не виконані
замовниками у повному обсязі на
поточний момент (див. рішення
Конституційного суду України від 16.04.2009
N 7-рп/2009), у разі встановлення в таких
договорах інших обсягів сплати коштів
пайової участі, ніж визначено цим
Законом, підлягають приведенню у
відповідність із Законом N 3038;

по-друге - будь-які рішення органів
місцевого самоврядування про надання
замовником будівництва будь-яких
послуг, передачу активів у будь-якій
формі (матеріальній чи нематеріальній),
передачу частини (відсоткової частки)
площ прийнятих в експлуатацію об'єктів
містобудування, крім пайової участі
відповідно до цього Закону, прийняті до
набрання чинності цим Законом, які на
поточний момент не виконані у повному
обсязі замовниками будівництва (див.
рішення Конституційного суду України
від 16.04.2009 N 7-рп/2009), підлягають
приведенню у відповідність із Законом N
3038.

Отже, органи місцевого самоврядування
за зверненням замовника будівництва
(факт не звернення замовника
будівництва щодо перегляду зазначених
вище умов, встановлених отриманими
рішеннями або умов укладених на
підставі цих рішень договорів, може
розглядатись як добровільна згода
замовника будівництва на виконання
таких рішень) зобов'язані з дотриманням
строків розгляду таких звернень внести
відповідні корективи у прийняті
рішення та/або укладені договори,
виходячи з норм Закону N 3038.

Відтак, норми ч.5 ст.30 Закону України
"Про регулювання містобудівної
діяльності", якими передбачено
зменшення розміру пайової участі є
імперативними та підлягають
обов'язковому виконанню.

З'ясуванням документальних доказів у
справі встановлено, що на виконання
положень п.1.2 ухвали Львівської міської
ради шостої сесії шостого скликання
№1206 від 16.02.2012 року (а.с.51), ЛМКП
«Львівводокканал» прийняло на баланс
від ТзОВ «Олімпік ЛТД» зовнішню
водопровідну мережу діаметром 160 мм,
довжиною 130,29 м/п, що прокладена біля
житлового будинку на вул.Тракт
линянський,161-б, залишковою балансовою
вартістю 94 076,40 грн., що підтверджується
відповідним актом від 29.02.2012 року,
підписаним представниками ЛМПК
«Львівводокканал» та ТзОВ «Олімпік
ЛТД» та кріпленим відповідними
печатками (а.с.52).

Відповідно до технічних умов №15-3927 від
19.08.2005 р., враховуючи лист ЛМКП
«Львівводоканал» за вих.15-538 від 14.02.2011
року, на підставі довіреності №464/1 від
22.03.2012 року ЛМКП «Львівводоканал»
отримало від ТзОВ «Олімпік ЛТД» клапан
AVK DN 350 PN 10 53 - 350 350007 в кількості 1 шт., на
суму 38 924,00 грн. в т.ч. ПДВ, що
підтверджується видатковою накладною
№РН-0000007 від 22.03.2012 року (а.с.46-50, 95).

Дослідженням документальних доказів
колегією суддів не встановлено, а
позивачем не доведено порушення
відповідачем технічних умов.

З огляду на викладене та норми ч.5 ст.30
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльноті», ТзОВ
«Олімпік ЛТД» листом за вих.№85 від
17.08.2012 року звернулося до департаменту
економічної політики Львівської
міської ради, в якому просило зменшити
суму інвестиційних зобов'язань на
розвиток інженерно-технічної та
соціальної інфраструктури м.Львова на
вартість зворотного клапана AVK DN 350 PN 10
53 - 350 350007 та зовнішніх водопровідних
мереж за адресою: м.Львів, вул.Тракт
Глинянський (вздовж будинку №161 б), які
передані та прийняті у комунальну
власність.

У відповідь на вказаний лист,
департамент економічної політики
Львівської міської ради, листом за
вих.№4-23-992 від 15.10.2012 року повідомив
зокрема, ТзОВ «Олімпік ЛТД» про подання
на розгляд комісії матеріали для
погодження підготовки проекту ухвали
міської ради про часткове звільнення
ТзОВ «Олімпік ЛТД» величини пайового
внеску у створенні та розвитку
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури м.Львова на суму витрат
понесених замовником будівництва при
влаштуванні зовнішніх поза
майданчикових мереж та об'єктів, які
передані у комунальну власність.

В цьому ж листі зазначено, що проект
ухвали передбачатиме часткове
звільнення від сплати пайового внеску
у створенні та розвитку
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури м.Львова на суму 119 805,19
грн. (а.с.56; предмет спору).

Однак, проект відповідної ухвали
міської ради про часткове звільнення
відповідача від сплати пайового
внеску, підготовлений департаментом
економічної політики Львівської
міської ради, не було погоджено
постійними депутатськими комісіями, що
підтверджується правовою позицією
позивача, викладеною у відзивах на
позовну заяву та апеляційну скаргу
(а.с.65-66, 226-227).

Наведені обставини прокурором та
сторонами не заперечуються.

Отже, в даному випадку має місце
бездіяльність уповноважених органів
місцевого самоврядування, яка полягає
у необґрунтованому та безпідставному
впродовж тривалого часу - більше семи
місяців (з дати відповідного звернення
відповідача - 17.08.2012 року по дату подачі
позову у даній справі - 02.04.2013 року) не
погодженні проекту ухвали міської ради
про часткове звільнення відповідача
від сплати пайового внеску на суму 119
805,19 грн.

Покликання позивача на положення про
пайову участь (внесок) замовників у
створенні та розвитку
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури м.Львова (далі -
положення; додаток до ухвали
Львівської міської ради від 09.07.2008 №2779)
колегія суддів вважає безпідставними,
оскільки, вказане положення не
відповідає вимогам чинного
законодавства. У пункті 1.1. положення
зазначено, зокрема, що положення
розроблене відповідно Закону України
«планування і забудову територій»,
який втратив чинність у зв'язку із
набранням чинності Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності».

Пункт 3.3. вказаного положення, яким
передбачено право міської ради
звільнити замовника від сплати
пайового внеску, суперечить нормам ч.5
ст.30 Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності», які є
імперативними.

З наведеного вбачається порушення
органом місцевого самоврядування
приписів Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності».

Висновок місцевого господарського
суду про можливість врегулювання
спірних правовідносин, які виникли між
сторонами щодо сплати пайового внеску
виключно шляхом внесення змін до
договору, колегія суддів вважає
помилковими, оскільки, відповідно до
ст.174 Господарського кодексу України
господарські зобов'язання можуть
виникати безпосередньо із закону або
іншого нормативно-правового акта, що
регулює господарську діяльність.

В даному випадку, законом в розумінні
наведеної статті Господарського
кодексу України є саме Закон України
«Про регулювання містобудівної
діяльності».

При цьому, колегією суддів встановлено
факт оплати відповідачем пайового
внеску в сумі 928 725,64 грн., що
підтверджується матеріалами справи
(а.с. 25-31), факт передачі відповідачем у
комунальну власність зворотного
клапана AVK DN 350 PN 10 53 - 350 350007 та зовнішніх
водопровідних мереж за адресою:
м.Львів, вул.Тракт Глинянський (вздовж
будинку №161 б) загальною вартістю 119 805,19
грн., які прийняті у комунальну
власність (а.с.56; предмет спору), факт
звернення відповідача із відповідною
заявою до позивача про часткове
звільнення від сплати пайового внеску
(а.с.53).

Відтак, висновок місцевого
господарського суду про порушення
відповідачем договірних зобов'язань є
таким, що не відповідає дійсним
обставинам та матеріалам справи,
спростовується нормами чинного
законодавства.

Тому, колегія суддів вважає, що правові
підстави для задоволення позову і
стягнення з відповідачів пайового
внеску в сумі 119 805,19 грн. відсутні.

У відповідності до ст. ст. 33, 43
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обгрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковим.

Отже, з огляду на викладене вище,
оцінивши обставини та матеріали справи
в їх сукупності, колегія суддів
Львівського апеляційного
господарського суду вважає, що
апеляційну скаргу слід задоволити,
рішення господарського суду
Львівської області від 26.11.2013 року у
справі № 914/1293/13 скасувати та прийняти
нове рішення: у позові відмовити.

Згідно із ст. 49 ГПК України судові
витрати по сплаті судового збору в суді
апеляційної інстанції слід покласти на
позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 91, 99, 101, 103, 104, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Львівський апеляційний
господарський суд -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "Олімпік
ЛТД", м.Львів б/н від 12.12.2013 року
задоволити.

2. Рішення господарського суду
Львівської області від 26.11.2013 року у
справі №914/1293/13 скасувати та прийняти
нове рішення.

В позові відмовити.

3. Стягнути з Департаменту економічної
політики Львівської міської ради (код:
34814859; адреса: м.Львів, пл.Ринок,1) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Олімпік ЛТД"
(код:25555897; адреса: м.Львів, вул.Бузкова,
13) 1 198,05 грн. судового збору,
сплаченого за подання апеляційної
скарги.

4. Доручити місцевому господарському
суду видати відповідний наказ.

5. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку.

6. Матеріали справи повернути
господарському суду Львівської
області.

Повний текст постанови складено 25.03.2014
року

Головуючий-суддя
Юрченко Я.О.

Суддя
Давид Л.Л.

Суддя
Данко Л.С.