ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.03.2014
Справа № 905/441/14

Суддя господарського суду Донецької
області Філімонова О.Ю., розглянувши
матеріали

за позовом Фізичної особи -підприємця
ОСОБА_1 м. Київ

до Фізичної особи -підприємця ОСОБА_2 м.
Макіївка, Донецька область

про стягнення заборгованості у розмірі
40000,00 грн., 3% річних у розмірі 591,78грн.,
пені у розмірі 3057,53грн.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа -підприємець ОСОБА_1 м.
Київ звернулась до господарського суду
Донецької області з позовними вимогами
до Фізичної особи -підприємця ОСОБА_2 м.
Макіївка, Донецька область про
стягнення заборгованості у розмірі
40000,00 грн., 3% річних у розмірі 591,78 грн.,
пені у розмірі 3057,53 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на те, що відповідно до
умов укладеного договору про надання
послуг №34 від 31.05.2011р., відповідач
доручає, а позивач приймає на себе
обов'язок про надання відповідачу, в
порядку та на умовах, передбачених
даним договором, консультаційних
послуг з питань комерційної діяльності
та управління підприємством
відповідача, а також безпосередньо
пов'язаних з поточною господарською
діяльністю останнього.

Відповідач за даним договором
зобов'язався оплачувати послуги, однак
свої зобов'язання відповідач не
виконав, в результаті чого за ним
утворилась заборгованість у розмірі
40000,00 грн.

Нормативно свої вимоги Позивач
обґрунтовує ст.ст. 526, 625, 629, 903
Цивільного кодексу України, ст.ст. 22, 43-2,
54, 55, 57, 61 Господарського
процесуального кодексу України, ст. 193
Господарського кодексу України.

12.03.2014р. представник позивача через
канцелярію суду надав заяву про
зменшення розміру позовних вимог №10
від 03.03.2014р., в якій просить стягнути з
відповідача на користь позивача суму
основного боргу у розмірі 40000,00 грн.,
пеню у розмірі 1486,07 грн., 3% річних у
розмірі 586,80 грн. Також, в даній заяві
позивач просить покласти судові
витрати на відповідача.

Суд, керуючись вимогами ст.22
Господарського процесуального кодексу
України, прийняв заяву про зменшення
розміру позовних вимог до розгляду.

Представники сторін у судове засідання
не з'явились, про час та місце розгляду
справи були повідомлені належним
чином.

Розглянувши подані позивачем
документи, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд

В С Т А Н О В И В:

31.05.2011р. між Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 м. Київ
(Виконавець) та Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_2 м. Макіївка,
Донецька область (Замовник), укладено
договір про надання послуг №34.

Відповідно до п.1.1 Договору, замовник
доручає, а виконавець приймає на себе
обов'язок про надання замовнику, в
порядку та на умовах, передбачених
даним договором, консультаційних
послуг з питань комерційної діяльності
та управління підприємством замовника,
а також безпосередньо пов'язаних з
поточною господарською діяльністю
останнього.

Згідно з п. 3.1 Договору, вартість послуг,
передбачених даним договором, складає
8000,00 грн. в місяць без ПДВ. Вказану суму
замовник зобов'язується сплачувати
виконавцю на протязі 5 днів з дня
підписання сторонами акта прийому -
передачі послуг за минулий місяць.

Пунктом 5.1 Договору передбачено, що
строк дії даного договору - 3 місяця з
моменту його підписання сторонами, але
у будь-якому випадку до повного
виконання сторонами прийнятих на себе
обов'язків.

Додатковою угодою №1 від 01.09.2011р. до
договору про надання послуг №34 від
31.05.2011р., сторони, за взаємною згодою,
домовились внести в договір наступні
зміни: в пункті 5.1 договору цифри та
слова « 3 (три) місяця» замінити цифрами
та словами « 6 (шість) місяців».

Додатковою угодою №2 від 01.12.2011р. до
договору про надання послуг №34 від
31.05.2011р., сторони, за взаємною згодою,
домовились внести в договір наступні
зміни: в пункті 5.1 договору цифри та
слова « 6 (шість) місяця» замінити
цифрами та словами « 9 (дев'ять)
місяців».

Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
є: договори та інші правочини.

Статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України,
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обгрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковим ( ст.43 Господарського
процесуального кодексу України).

Договір №34 від 31.05.2011р., укладений між
сторонами за своєю правовою природою є
договором про надання послуг, який
підпадає під правове регулювання
статей 901-907 Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною 1 ст. 901 Цивільного
кодексу України, за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно ст. 903 Цивільного кодексу
України, якщо договором передбачено
надання послуг за плату, замовник
зобов'язаний оплатити надану йому
послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором. У
разі неможливості виконати договір про
надання послуг, що виникла не з вини
виконавця, замовник зобов'язаний
виплатити виконавцеві розумну плату.
Якщо неможливість виконати договір
виникла з вини замовника, він
зобов'язаний виплатити виконавцеві
плату в повному обсязі, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 905 Цивільного кодексу
України, строк договору про надання
послуг встановлюється за домовленістю
сторін, якщо інше не встановлено
законом або іншими
нормативно-правовими актами.

Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання -відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України
передбачено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Згідно до ч. 1 статті 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов`язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Позивач належним чином виконав свої
зобов'язання за договором про надання
послуг №34 від 31.05.2011р., що
підтверджується актами здачі -
прийняття робіт (надання послуг): №1 від
31.01.2012р. на суму 8000,00 грн.; №7 від 31.12.2011р.
на суму 8000,00 грн.; №6 від 30.11.2011р. на суму
8000,00 грн.; №2 від 31.07.2011р. на суму 8000,00
грн.; №2 від 29.02.2012р. на суму 8000,00 грн.,
всього на загальну суму 40000,00 грн. (а.с.
17-21)

Таким чином заборгованість
відповідача перед позивачем складає
40000,00 грн.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

За змістом ст.625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 202 Господарського
кодексу України та ст.599 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняються виконанням, проведеним
належним чином

Відповідач доказів погашення суми
боргу у розмірі 40000,00 грн. до матеріалів
справи не надав, тому суд вважає
позовні вимоги Фізичної особи
-підприємця ОСОБА_1 м. Київ доведеними,
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Також, позивач просить стягнути з
відповідача пеню у розмірі 1486,07 грн. та
3% річних у розмірі 586,80 грн.

Пунктом 4.3 Договору передбачено, що у
випадку порушення строків платежів,
передбачених п. 3.1 даного договору,
замовник сплатить виконавцю пеню в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від суми заборгованості за кожний день
прострочення платежу.

Стаття 611 Цивільного кодексу України
передбачає, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, якими зокрема є сплата
неустойки, відшкодування збитків та
моральної шкоди.

Аналогічні положення закріплені і в
ст.ст. 216, 217 Господарського кодексу
України. При цьому, несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань є
належною підставою у розумінні ст. 218
Господарського кодексу України для
застосування заходів
господарсько-правової
відповідальності.

Як встановлено ст. 549 Цивільного
кодексу України пенею є вид неустойки,
що обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Частиною 1 статті 230 Господарського
кодексу України передбачено, що
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 232
Господарського кодексу України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Перевіривши арифметичний розрахунок
пені, наданий позивачем, суд зазначає,
що позивачем були допущені арифметичні
помилки при розрахунку пені: за період
з 05.02.2012р. по 04.08.2012р., на суму
заборгованості 8000,00 грн., пеня у розмірі
601,86 грн.; за період з 05.01.2012р. по 04.07.2012р.,
на суму заборгованості 8000,00 грн., пеня у
розмірі 605,25 грн.; за період з 05.12.2011р. по
03.06.2012р., на суму заборгованості 8000,00
грн., пеня у розмірі 609,65 грн.; за період з
05.08.2011р. по 02.02.2012р., на суму
заборгованості 8000,00 грн., пеня у розмірі
618,30 грн.; за період з 05.03.2012р. по 02.09.2012р.,
на суму заборгованості 8000,00 грн., пеня у
розмірі 598,69 грн., всього у розмірі 3033,75
грн.

Але, оскільки суд не може виходити за
межі заявлених позовних вимог, тому
пеня підлягає стягненню у розмірі 1486,07
грн.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Також, суд, перевіривши арифметичний
розрахунок 3% річних, наданий позивачем,
суд зазначає, що позивачем були
допущені арифметичні помилки при
розрахунку 3% річних: за період з 05.02.2012р.
по 22.01.2014р., на суму заборгованості 8000,00
грн., 3% річних у розмірі 472,11 грн.; за
період з 05.01.2012р. по 22.01.2014р., на суму
заборгованості 8000,00 грн., 3% річних у
розмірі 492,49 грн.; за період з 05.12.2011р. по
22.01.2014р., на суму заборгованості 8000,00
грн., 3% річних у розмірі 512,88 грн.; за
період з 05.08.2011р. по 22.01.2014р., на суму
заборгованості 8000,00 грн., 3% річних у
розмірі 593,10 грн.; за період з 05.03.2012р. по
22.01.2014р., на суму заборгованості 8000,00
грн., 3% річних у розмірі 453,04 грн., всього
у розмірі 2523,62 грн.

Але, оскільки суд не може виходити за
межі заявлених позовних вимог, тому 3%
річних підлягають стягненню у розмірі
586,80 грн.

Згідно зі ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України, судові
витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 32-34, 36, 43, 49, 82-85, 115, 116,
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь
Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1
(АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_2) суму основного
боргу у розмірі 40000 (сорок тисяч) грн. 00
коп., пеню у розмірі 1486 (одна тисяча
чотириста вісімдесят шість) грн. 07 коп.,
3% річних у розмірі 586 (п'ятсот
вісімдесят шість) грн. 80 коп., судовий
збір у розмірі 1827 (одна тисяча вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
складення повного рішення та може бути
оскаржене в порядку та у строки,
визначені Господарським процесуальним
кодексом України.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
О.Ю.
Філімонова

Дата складання та підписання повного
тексту рішення 24.03.2014р.

Надруковано 3 примірника:

1-до справи

1-позивачу

1-відповідачу