ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2014 р.
Справа №917/466/14

За позовом Державного публічного
акціонерного товариства "Національної
акціонерної компанії "Украгролізинг",
вул. Мечникова, 16 А, м. Київ, 01023 в особі
відособленого структурного підрозділу
Полтавської філії "Національної
акціонерної компанії "Украгролізинг",
вул. Ватутіна, 4, м. Полтава, 36039

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Яромир-Агро", вул.
Київська, 4В, с. Вікторія, Пирятинський
район, Полтавська область, 37044

про стягнення грошових коштів у
розмірі 22 594,93 грн.

Суддя Киричук О.А.

Представники:

від позивача: Костюк С. В., дов. №
14/20-42-14 від 08.01.14 р.,

від відповідача: не з'явився.

Розглядається позовна заява про
стягнення заборгованості за договором
фінансового лізингу № 16-11-170стс-фл/631
від 17.11.2011 р. в розмірі 22 594,93 грн., з яких:
21 701,97 грн. - сума основного боргу, 726,57
грн. - пеня, 166,38 грн. - 3% річних.

Позивач в обґрунтування позову вказує,
що відповідач не виконав належним
чином свої договірні зобов'язання,
внаслідок чого утворилась
заборгованість, яка до цього часу не
погашена.

Позивачем через канцелярію суду
надано оригінал витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців відносно
відповідача (вх. № 4113 від 01.04.2014 р.).

Відповідач, будучи належним чином
повідомленим про час і місце
проведення судового засідання, вимог
ухвали суду не виконав, відзив на позов
не надав, явку повноважного
представника в судове засідання не
забезпечив.

Згідно з витягом з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців відповідач значиться
в реєстрі за адресою, що вказана
позивачем у позові.

Керуючись ст. 75 ГПК України, суд вважає
за можливе розглянути справу і
вирішити спір за наявними у справі
матеріалами.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представника позивача, суд
встановив:

17.11.2011 року між Державним публічним
акціонерним товариством "Національна
акціонерна компанія "Украгролізинг"
(далі - позивач, лізингодавець) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Яромир-Агро" (далі-
відповідач, лізингоодержувач) було
укладено договір фінансового лізингу
№ 16-11-170стс-фл/631 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору,
лізингодавець передає
лізингоодержувачу у користування на
визначений договором строк предмет
лізингу, який набувається ним у
власність у постачальника, самостійно
обраного лізингоодержувачем, та
визначений у додатку до договору
"Найменування, кількість, ціна і
вартість предмета лізингу", що є
специфікацією предмета лізингу, а
останній сплачує за це лізингові
платежі на умовах договору.

Відповідно до п. 2.2, 2.3 договору,
строк лізингу відраховується з дати
підписання акту приймання-передачі між
сторонами, що укладається у 5
автентичних примірниках.

Постачальник, перелік, кількість,
ціна, вартість, строк лізингу, строк
передачі і адреси місця передачі
предмета лізингу встановлюються
додатками до договору "Найменування,
кількість, ціна і вартість предмета
лізингу". Передача предмета лізингу
здійснюється на умовах ЕХW ( місце
передачі визначається в додатку)
згідно з Міжнародними правилами
Інкотермс.

На виконання умов договору позивачем
було передано відповідачеві доїльну
установку з молокопроводом УДМ-200, зав.
№ 339 загальною вартістю 241 133,00 грн., що
підтверджується актом
приймання-передачі
сільськогосподарської техніки №8 від
26.12.2011 р. Зазначений акт підписаний
представниками сторін та засвідчений
печатками. Оригінал оглянутий судом у
засіданні, копія долучена до
матеріалів справи.

Відповідно до п. 3.4.3 договору,
лізингоодержувач зобов'язаний
своєчасно та в повному обсязі
сплачувати лізингові платежі
відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 4.1 цього договору за
користування предметом лізингу
лізиногоодержувач сплачує
лізингодавцю лізингові платежі, що
включають:

- попередній лізинговий платіж в
частині відшкодування вартості
предмета лізингу в розмірі 10,0
відсотків його вартості (включаючи
ПДВ), на який не нараховується
лізинговий платіж в частині комісії за
організацію поставки предмета лізингу;

- комісію за організацію поставки
предмета лізингу в розмірі 7% (без ПДВ)
від невідшкодованої попереднім
лізинговим платежем вартості предмету
лізингу, відповідно до законодавства
України щодо оподаткування податком на
додану вартість;

- відшкодування вартості предмета
лізингу рівними частинами за весь
термін лізингу за суму невідшкодованої
попереднім платежем вартості предмета
лізингу;

- комісію за супроводження договору в
розмірі 7% річних (без ПДВ) від
невідшкодованої попереднім платежем
вартості предмета лізингу, відповідно
до законодавства України щодо
оподаткування податком на додану
вартість.

Відповідно до п. 4.3, 4.4 договору, з
моменту підписання акту
лізингоодержувач за користування
предметом лізингу сплачує
лізингодавцю чергові лізингові
платежі, що включають:

- відшкодування вартості предмета
лізингу рівними частинами за весь
термін лізингу за суму невідшкодованої
попереднім платежем вартості предмета
лізингу;

- комісію за супроводження договору в
розмірі, визначеному п. 4.1 даного
договору.

Черговість сплати лізингових
платежів в частині відшкодування
вартості предмета лізингу та сплати
комісії за супроводження договору
кратна 6 місяцям. Термін сплати кожного
лізингового платежу встановлюється
числом дати підписання акту. Перший
лізинговий платіж сплачується через 6
місяців з дати підписання акту,
подальші платежі - через кожні 6
місяців.

Розмір лізингових платежів, їх
складових частин встановлюється
додатком до договору "Графік сплати
лізингових платежів". Згідно з графіком
сплати лізингових платежів позивач
повинен проводити лізингові платежі 2
рази на рік.

Як стверджує позивач, відповідач
свої зобов"зання по оплаті лізингових
платежів, визначених графіком сплати
лізингових платежів, у встановлений
строк, а саме платіж № 4 - 26.12.2013 р.,
виконав частково, сплативши лише
винагороду лізингодавця в розмірі 5316,98
грн. Тому, станом на 19.03.14 р. утворилась
заборгованість в сумі 21 701,97 грн.

Згідно із ст. 174 ГК України
господарські зобов'язання можуть
виникати: з господарського договору та
інших угод, передбачених законом, а
також з угод, не передбачених законом,
але таких, які йому не суперечать.

В статті 193 ГК України зазначається,
що суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ст. 808 ЦК України, за
договором лізингу одна сторона
(лізингодавець) передає або
зобов'язується передати другій стороні
(лізингоодержувачеві) у користування
майно, що належить лізингодавцю на
праві власності і було набуте ним без
попередньої домовленості із
лізингоодержувачем (прямий лізинг), або
майно, спеціально придбане
лізингодавцем у продавця
(постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов (непрямий лізинг),
на певний строк і за встановлену плату
(лізингові платежі).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України та
ст. 193 ГК України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших правових актів, а
за відсутності таких умов та
вимог-відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Відповідачем не спростовані обставини,
на які посилається позивач, доказів
оплати лізингового платежу № 4
відповідно до умов договору не надано,
таким чином, вимоги позивача про
стягнення заборгованості у розмірі 21
701,97 грн. є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу
України, у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, крім
всього іншого і сплата неустойки.
Неустойкою (штрафом, пенею), відповідно
до ст. 549 Цивільного кодексу України, є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення божником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 550 Цивільного
кодексу України, право на неустойку
виникає незалежно від наявності у
кредитора збитків, завданих
невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання. Предметом
неустойки, згідно зі ст. 551 Цивільного
кодексу України, може бути грошова
сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства.

Пунктом п. 7.1 договору передбачено, що
за порушення строків сплати лізингових
платежів лізингоодержувач за кожен
календарний день прострочення від
несплаченоїсумии сплачує лізингодавцю
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла в період, за який
нараховується пеня.

Відповідно до наданого позивачем
розрахунку, відповідачу нарахована
пеня за період з 26.12.2013 р. по 30.03.2014 р. на
суму 726,57 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Відповідачу нараховані 3 % річних за
період з 26.12.2013 р. по30.03.2014 р. на загальну
суму 166,38 грн.

Перевіривши надані позивачем
розрахунки пені в сумі 726,57 грн. та 3 %
річних в сумі 166,38 грн., суд вважає
позовні вимоги такими, що підлягають
задоволенню.

Судові витрати, згідно ст. 49 ГПК
України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Яромир-Агро"

(37044, Полтавська область,
Пирятинський район, с. Вікторія, вул.
Київська, 4В, , р/р
4170 в ПГРУ КБ "Приват банк" м.
Пирятин, МФО 331401) на користь Державного
публічного акціонерного товариства
"Національної акціонерної компанії
"Украгролізинг" ( 01023, м. Київ, вул.
Мечникова, 16А, р/р 0607 в ПАТ
"Альфа-Банк" м. Київ, МФО 300346, ) в особі Полтавської філії
Національної акціонерної компанії
"Украгролізинг" (36039, м. Полтава, вул.
Ватутіна, 4, р/р 8019 в ПОДАТ
"Райффайзен банк Аваль" м. Полтава, МФО
331605, ІПН 02, Код ) суму
основного боргу в розмірі 21 701,97 грн.,
726,57 грн. - пеню, 166,38 грн. - 3% річних та 1
827,00 витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повний текст рішення складено _____________

Суддя
О. А. Киричук