ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2014 р. Справа № 909/248/14

Господарський суд Івано-Франківської
області у складі судді Грици Ю.І.,

секретар судового засідання Ковальчук
Р.О.

За участю:

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи за позовом:
фізичної особи- підприємця ОСОБА_2
(АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) до відповідача:
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3,
(АДРЕСА_2, код НОМЕР_2) про стягнення
заборгованості в сумі 7522,79 грн.,

встановив, що фізична особа-підприємць
ОСОБА_2 звернулась до господарського
суду Івано-Франківської області з
позовом до відповідача: фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення
7310,00 грн. заборгованості, 212,79 грн. 3%
річних та 1827,00 грн. судового збору.

Представник позивача в судовому
засідання позовні вимоги підтримав в
повному обсязі. В обгрунтуванні
посилається на неналежне виконання
відповідачем взятих на себе
зобов'язань в частині оплати за
поставлений товар згідно видаткової
накладної від 03.03.12 № 30 на суму 26310,00 грн.
Однак відповідачем в свою чергу було
проведено часткову оплату в сумі 19000,00
грн. Таким чином заборгованість
складає 7310,00 грн. Внаслідок неналежного
виконання зобов'язання позивачем на
підставі статті 625 ЦК України
нараховано відповідачу 3 % річних.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, вимоги ухвали суду від 17.03.14 не
виконав, відзиву на позов не подав, про
дату, час та місце судового розгляду
повідомлений належним чином, що
підтверджується поштовим
повідомленням про вручення наявним в
матеріалах справи (а.с.2). Письмових
заяв, повідомлень суду щодо поважності
причин відсутності представника
відповідача в судовому засіданні від
останнього до суду не надходило.

Таким чином, ухвала суду надіслана за
вказаною адресою вважається врученою
відповідачеві належним чином, а тому
підстави для відкладення розгляду
справи відсутні.

За таких обставин, згідно статті 75
Господарського процесуального кодексу
України, суд вважає за можливе
розглянути справу без участі
представника відповідача за наявними в
ній матеріалами, запобігаючи,
одночасно, безпідставному затягуванню
розгляду спору та сприяючи своєчасному
поновленню порушеного права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представника позивача,
всебічно і повно з'ясувавши всі
обставини, на яких ґрунтуються вимоги,
давши оцінку доказам, які мають
значення для справи, суд вважає за
правильне взяти до уваги наступне:

13.03.12 на підставі видаткової накладної
№ 103 фізична особа-підприємець ОСОБА_2
(позивач) поставила фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_3 (відповідач)
світлотехнічну продукцію на загальну
суму 26310,00 грн.

Відповідач за отриманий товар здійснив
частковий розрахунок в сумі 19000,00 грн.,
що підтверджується банківськими
виписками від 22.03.12 та 30.03.12 та
прибутковим касовим ордером № 1 від
31.08.12, які знаходяться в матеріалах
справи (а.с. 10-12).

З метою досудового врегулювання спору
05.03.13 позивач звернувся до відповідача
з письмовою вимогу про погашення
заборгованості, яка залишена останнім
без відповіді.

Станом на день подання позову
заборгованість відповідача перед
позивачем складає 7310,00 грн.

Відповідно до статей 174, 181
Господарського кодексу України
господарські зобов'язання можуть
виникати безпосередньо із закону або
іншого нормативно-правового акту, що
регулює господарську діяльність, з
акту управління господарською
діяльністю, з господарського договору
та інших угод, передбачених законом, а
також з угод, не передбачених законом,
але таких, які йому не суперечать.
Господарський договір за загальним
правилом викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками. Допускається
укладення господарських договорів у
спрощений спосіб, тобто шляхом обміну
листами, факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження прийняття до виконання
замовлень, якщо законом не встановлено
спеціальні вимоги до форми та порядку
укладення даного виду договорів.

За ч. 1 ст. 206 ЦК України усно можуть
вчинятися правочини, які повністю
виконуються сторонами у момент їх
вчинення, за винятком правочинів, які
підлягають нотаріальному посвідченню
та (або) державній реєстрації, а також
правочинів, для яких недодержання
письмової форми має наслідком їх
недійсність.

Згідно зі ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

За вимогами ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо
строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Враховуючи викладене вимога позивача
про стягнення 7310,00 грн. грн. є
обґрунтованою та підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

У зв'язку з невиконанням відповідачем
свого обов'язку в частині своєчасної
оплати вартості поставленого товару за
видатковою накладною, позивач
нарахував відповідачу 121,79 грн. 3%
річних., які підлягають стягненню.

Відповідно до статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування (ст. 34 ГПК
України).

Ссудові витрати по справі слід
покласти на відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст.ст. 206 ,509, 526, 530, 625, 655 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 173, 174, 181
Господарського кодексу України, ст.ст.
33, 34, 49, 82 -85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов задоволити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3, (АДРЕСА_2, код НОМЕР_2) на користь
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
(АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) 7310,00 грн.
заборгованості, 212,79 грн. 3% річних та
1827,00 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 03.04.14

Суддя
Грица Ю.І.

Виготовлено в КП "Діловодство
спеціалізованого суду"

________________ Дуб'юк Т.Ю. 03.04.14