ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2014 р.
Справа № 5015/6452/11

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії:

головуючого судді
Орищин Г.В.

суддів
Галушко Н.А.

Бойко С.М.

розглянув апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю «В.Д.С.АГРО» від
17.02.14р. б/н

на ухвалу господарського суду
Львівської області від 11.02.2014р. про
визнання незаконною (неправомірною)
постанови відділу Державної
виконавчої служби Радехівського
районного управління юстиції від
20.12.2013р. у ВП №41316023

у справі № 5015/6452/11

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «ІНКУБА», Черкаська
обл.

до товариства з обмеженою
відповідальністю «В.Д.С.АГРО»,
Львівська обл.

про стягнення заборгованості у розмірі
195 000,00 грн.

за участю представників:

- від позивача - не з'явився,

- від відповідача - Яшин В.Ю.,

- від ВДВС - не з'явився.

Права та обов'язки сторін, передбачені
ст.ст. 20, 22 ГПК України роз'яснено.

Ухвалою господарського суду
Львівської області від 11.02.2014р. у справі
№ 5015/6452/11 (суддя Шпакович О.Ф.) частково
задоволено скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю (надалі -
ТзОВ) «ІНКУБА» та визнано незаконною
(неправомірною) постанову відділу
Державної виконавчої служби
Радехівського районного управління
юстиції (надалі - ДВС) від 20.01.13р. у ВП
№41316023. В задоволенні решти скарги
відмовлено.

Виносячи оскаржувану ухвалу, суд
першої інстанції виходив з того, що
оскільки у заяві позивача до ДВС про
прийняття до виконання наказу суду від
23.12.2013р. було зазначено про
розстрочення виконання рішення суду на
підставі ухвали суду від 23.05.2012р. і таку
ухвалу було додано до заяви, орган ДВС
не мав підстав для винесення постанови
про відмову у відкритті виконавчого
провадження у зв'язку із закінченням
річного строку пред'явлення до
виконання наказу суду. Суд при цьому
керувався нормами ч.ч. 2, 4 ст. 22 Закону
України «Про виконавче провадження» із
врахуванням яких строк пред'явлення до
виконання наказу та ухвали суду
стосовно стягнення частини коштів у
сумі 97500,00 грн. не закінчився. Щодо
вимоги про зобов'язання органу ДВС
здійснити примусове виконання рішення
суду, то така не відповідає належному
способу захисту прав скаржника,
оскільки відсутній факт відкриття
виконавчого провадження, а тому не
підлягала задоволенню.

Дану ухвалу оскаржив відповідач,
просив її скасувати та відмовити в
задоволенні скарги ТзОВ «ІНКУБА» про
визнано незаконною (неправомірною)
постанови ДВС. Обґрунтовуючи свою
позицію, скаржник зазначив, що позивач
звернувся до ДВС із заявою про
прийняття до виконання лише наказу,
термін пред'явлення якого сплив
23.12.2012р., а не ухвали, як окремого
виконавчого документу. Зважаючи на це,
постанова ДВС про відмову у відкритті
виконавчого провадження є
обґрунтованою та правомірною.

До суду від ДВС надійшов відзив на
апеляційну скаргу №204/09-23/2123 від
12.03.2014р., в якому виконавча служба
просила апеляційну скаргу відповідача
задоволити в повному обсязі.

Позивач вимог ухвал суду від 27.02.2014р. та
від 13.03.2014р. не виконав та не подав
відзив на апеляційну скаргу.

Позивач та ДВС явку повноважних
представників в судове засідання не
забезпечили, хоча належним чином були
повідомлені про час і місце розгляду
справи, що підтверджується поштовим
повідомленням про вручення ухвали суду
від 27.02.2014р. за їхніми адресами (а.с. 69-71,
том 2) та розпискою про ознайомлення із
часом та датою наступного судового
засідання (а.с. 101, том 2). Оскільки в
справі достатньо матеріалів для
розгляду апеляційної скарги по суті, за
відсутності клопотань про відкладення
розгляду справи, судова колегія вважає
за можливе розглядати апеляційну
скаргу без представників позивача та
ДВС.

З матеріалів справи та апеляційної
скарги вбачається наступне:

Рішенням господарського суду
Львівської області від 07.12.2011р. у справі
№5015/6452/11, залишеним без змін постановою
Львівського апеляційного
господарського суду від 14.03.2012р.,
повністю задоволено позов ТзОВ
«ІНКУБА» та стягнуто з ТзОВ «В.Д.С.
АГРО» 195 000,00 грн. боргу та 2186,00 грн.
судових витрат (а.с. 34-36, 61-64, том 1).

23.12.2011р. на виконання рішення,
господарським судом Львівської
області видано наказ (бланк №0023283, а.с.
38, том 1).

Ухвалою господарського суду
Львівської області від 23.05.2012р.
розстрочено виконання рішення у даній
справі на 12 місяців шляхом стягнення
заборгованості рівними частинами
щомісячно з 25.05.2012р. по 25.05.2013р. згідно
визначеного графіку (а.с. 104-106, том 1).

13.12.2013р. позивач звернувся до ДВС із
заявою про прийняття до виконання
наказу суду від 23.12.2011р. у якій, зокрема,
зазначив про ту обставину, що виконання
рішення суду було розстрочене. До заяви
позивач долучив оригінал
вищевказаного наказу та копію ухвали
від 23.05.2012р. (а.с. 8, том 2). Факт
направлення заяви з додатками
підтверджується накладною кур'єрської
доставки (а.с.6, том 2).

20.12.2013р. постановою відділу Державної
виконавчої служби Радехівського
районного управління юстиції
(виконавче провадження №41316023)
відмовлено у прийнятті до провадження
виконавчого документу - наказу
господарського суду Львівської
області №0023283 від 23.12.2011р. (в постанові
помилково вказано 2013р.).

Зважаючи на наведене, ТзОВ «ІНКУБА»
подало скаргу на дії ДВС з вимогами
визнати неправомірною постанову від
20.12.2013р. та зобов'язати ДВС здійснити
примусове виконання рішення
господарського суду Львівської
області від 07.12.2011р. у частині стягнення
коштів у сумі 97500,00грн.

Судова колегія, заслухавши пояснення
відповідача, оцінивши подані сторонами
докази на відповідність їх фактичним
обставинам і матеріалам справи, вважає,
що підстави для задоволення
апеляційної скарги та, відповідно,
скасування оскаржуваної ухвали -
відсутні, з огляду на наступне:

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про
виконавче провадження», примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом. Відповідно до
цього Закону підлягають виконанню
державною виконавчою службою, зокрема,
такі виконавчі документи: накази
господарських судів (п.1); ухвали,
постанови судів у цивільних,
господарських, адміністративних
справах, кримінальних провадженнях та
справах про адміністративні
правопорушення у випадках,
передбачених законом (п.2).

Відповідно до рішення Конституційного
Суду України від 26.06.2013р. №5-рп/2013 у
справі № 1-7/2013, положення п.2 ч.2 ст. 17
Закону України „Про виконавче
провадження" у системному зв'язку з
положеннями ст. 36 цього закону, ст.ст. 116,
121 ГПК України слід розуміти так, що
ухвала про розстрочку виконання
рішення господарського суду не є
підставою для відкриття нового
виконавчого провадження, а підлягає
виконанню у раніше відкритому на
підставі судового наказу виконавчому
провадженні як процесуальний акт
(документ), яким надається розстрочка
виконання судового рішення.

Пунктом 7.8 постанови пленуму Вищого
господарського суду України №9 від
17.10.2012р. роз'яснено, що ухвала про
розстрочення виконання рішення має
похідний характер від рішення суду, і є
обов'язковою для державної виконавчої
служби при виконанні відповідного
судового наказу. Якщо виконавче
провадження відкривається після
винесення ухвали про розстрочення
виконання судового рішення, то таке
виконання має здійснюватися на
підставі та з урахуванням як раніше
виданого судом наказу, так і
відповідної ухвали.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про
виконавче провадження», виконавчі
документи можуть бути пред'явлені до
виконання в такі строки: 1) посвідчення
комісій по трудових спорах, постанови
судів у справах про адміністративні
правопорушення та постанови органів
(посадових осіб), уповноважених
розглядати справи про адміністративні
правопорушення, - протягом трьох
місяців; 2) інші виконавчі документи -
протягом року, якщо інше не передбачено
законом.

Для виконання судових рішень, строки,
зазначені у частині першій цієї статті
встановлюються з наступного дня після
набрання рішенням законної сили чи
закінчення строку, встановленого у
разі відстрочки чи розстрочки
виконання рішення.

Відповідно до ч.4 вказаної статті,
строки пред'явлення виконавчих
документів до виконання
встановлюються для кожного платежу
окремо.

Ухвалою суду від 23.05.2012р. було
встановлено розстрочку виконання
рішення господарського суду
Львівської області від 07.12.2011р. у даній
справі на 12 місяців шляхом стягнення
заборгованості рівними частинами
щомісячно згідно наступного графіку: 1)
25.05.2012р. - 2186,00 грн. держмито та ІТЗ; 2)
25.06.2012р. - 16250,00 грн.; 3) 25.07.2012р. - 16250,00 грн.;
4) 25.08.2012р. - 16250,00 грн.; 5) 25.09.2012р. - 16250,00
грн.; 6) 25.10.2012р. - 16250,00 грн.; 7) 25.11.2012р. -
16250,00 грн.; 8) 25.12.2012р. - 16250,00 грн.; 9) 25.01.2013р.
- 16250,00 грн.; 10) 25.02.2013р. - 16250,00 грн.; 11)
25.03.2013р. - 16250,00 грн.; 12) 25.04.2013р. - 16250,00 грн.;
13) 25.05.2013р. - 16250,00 грн.

Таким чином, виходячи із
вищенаведеного, виконавчим документом
на виконання рішення суду від 07.12.2011р.,
який підлягав поданню до ДВС є наказ
суду від 23.12.2011р. Проте останній повинен
був братись до уваги ДВС в сукупності
із ухвалою суду від 23.05.2012р., яка не є
самостійним виконавчим документом,
проте встановлює строки виконання
рішення суду від 07.12.2011р.

Виходячи із строків, встановлених в
ухвалі від 23.05.2012р., ДВС повинен був і
визначати, чи було пропущено
стягувачем строк пред'явлення
виконавчого документу до виконання.

Разом з тим, колегія суддів звертає
увагу на те, що із врахуванням ч.4 ст. 22
Закону України «Про виконавче
провадження» річний строк пред'явлення
до виконання наказу суду від 23.12.2011р. (із
врахуванням ухвали суду від 23.05.2012р.)
визначається окремо за кожним
розстроченим платежем.

Таким чином, на час подання позивачем
заяви про примусове виконання рішення
суду (13.12.2013р.) в частині стягнення
платежів, що підлягали сплаті до
25.12.2012р., 25.01.2013р., 25.02.2013р., 25.03.2013р.,
25.04.2013р. та 25.05.2013р. строк пред'явлення
виконавчого документу до виконання не
закінчився.

Зважаючи на вищенаведене, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
оскільки у заяві позивача, надісланій
ДВС, зазначено про прийняття судом
ухвали про розстрочення виконання
рішення, і таку ухвалу було додано до
заяви, тому ДВС не мало правових
підстав для винесення постанови про
відмову у відкритті виконавчого
провадження у зв'язку із закінченням
річного строку пред'явлення до
виконання наказу суду.

Цим спростовуються як доводи
скаржника, викладені ним в апеляційній
скарзі, так і пояснення ДВС, викладені у
відзиві на апеляційну скаргу, в яких
ДВС зазначало про те, що стягувачем
пред'являвся до виконання наказ суду, а
не ухвала про розстрочку, як окремий
виконавчий документ, а також, те, що
ухвала, як окремий виконавчий документ,
повинна була подаватись із підписом
уповноваженої особи та геробовою
печаткою суду.

В частині відмови в задоволенні вимоги
позивача про зобов'язання ДВС
здійснити примусове виконання рішення
суду від 07.12.2011р. на тій підставі, що
відсутній факт відкриття виконавчого
провадження, ухвала суду є законною та
обґрунтованою.

Відповідно до ст.ст. 33, 43 ГПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, судова колегія,
прийшла до висновку про
обґрунтованість оскаржуваної ухвали,
як такої, що прийнята відповідно до
обставин та матеріалів справи з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

Судові витрати по апеляційній скарзі, в
порядку ст.49 ГПК України, слід покласти
на скаржника.

Враховуючи вищенаведене та керуючись
ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський
апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Львівської
області від 11.02.2014р. у справі №5015/6452/11
залишити без змін, а апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю «В.Д.С.АГРО» - без
задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Справу повернути в місцевий
господарський суд.

Повний текст постанови складений
21.03.2014р.

Головуючий суддя
Орищин Г.В.

суддя
Галушко Н.А.

суддя
Бойко С.М.