ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2014 рокуСправа № 912/347/14
Господарський суд Кіровоградської
області в складі судді Тимошевської
В.В. розглянув у відкритому судовому
засіданні справу № 912/347/14

за позовом: товариства з обмеженою
відповідальністю "Авіта Нова", м.
Чугуїв, Харківська область

до відповідача: фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1,
м. Кіровоград

про стягнення 1 982,27 грн.

Представники сторін:

від позивача - участі не брали;

від відповідача - участі не брали.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Авіта Нова"
звернулось до господарського суду з
позовною заявою від 27.01.2014 року про
стягнення з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 заборгованості в сумі 15 155,11 грн.,
з якої: 13 630,22 грн. основний борг, 1 245,44
грн. пеня за порушення строків оплати
товару та 279,45 грн. 3% річних, з
покладенням на відповідача витрат по
сплаті судового збору.

Пред'явлені вимоги мотивовано
неналежним виконання відповідачем
грошового зобов'язання за договором
купівлі - продажу (дистриб'юторський
договір) № 138/13-Д від 11.06.2013 року щодо
оплати вартості отриманого товару та
зобов'язання з повернення тари у
встановлений договором строк.

Ухвалою господарського суду
Кіровоградської області від 10.02.2014 року
порушено провадження у справі № 912/347/14
за даним позовом.

04.03.2014 року на адресу господарського
суду від позивача надійшла заява про
уточнення позовних вимог, у
відповідності з якою позивач зменшує
суму основного боргу (вартість товару)
до 4 030,22 грн., у зв'язку з її частковою
сплатою відповідачем, та просить
стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 заборгованість в сумі 7 242,49 грн.,
з якої: 4 030,22 грн. основний борг, 1 245,44
грн. пеня за порушення строків оплати
товару, 279,45 грн. 3% річних, 1 230,00 грн.
вартість втрачених піддонів та 457,38 грн.
пеня за порушення строків повернення
тари (піддонів).

Заявою від 20.03.2014 року позивач зменшив
розмір позовних вимог у зв'язку зі
сплатою відповідачем залишку
основного боргу в сумі 4 030,22 грн. та
поверненням позивачу в повному обсязі
піддонів і просить стягнути з
відповідача 1 982,27 грн., з яких: 1 245,44
грн. пеня за порушення строків оплати
товару, 279,45 грн. 3% річних та 457,38 грн.
пеня за порушення строків повернення
тари (піддонів), з покладенням на
відповідача витрат по сплаті судового
збору.

В судове засідання, що призначено у
даній справі 03.04.2014 року, представник
позивача не з'явився.

Відповідач участі уповноваженого
представника в судові засідання у
даній справі не забезпечив, хоча
належним чином повідомлений про їх
проведення, свідченням чого є
повідомлення органу поштового зв'язку
про вручення поштових відправлень, які
містяться в матеріалах справи.

Станом на час проведення судового
засідання заяви та клопотання від
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
господарського суду не надходили.

Приписи ч. 3 ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України
зобов'язують сторони добросовісно
користуватись належними їм
процесуальними правами, вживати
заходів до всебічного, повного та
об'єктивного дослідження всіх обставин
справи.

Правом на змагальність, передбаченим
ст. 4-3 Господарського процесуального
кодексу України, відповідач не
скористався з власної ініціативи.

Враховуючи обмеження процесуальним
строком розгляду справи та з огляду на
те, що участь сторін в судовому
засіданні є правом останніх,
господарський суд вважає можливим
розглянути справу за наявними в ній
матеріалами та за відсутності
представників сторін відповідно до ст.
75 Господарського процесуального
кодексу України.

Відповідно до положень ст. 22
Господарського процесуального кодексу
України розгляд справи здійснюється з
урахуванням заяви позивача від 20.03.2014
року про зменшення розміру позовних
вимог.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, господарський
суд

ВСТАНОВИВ:

11.06.2013 року між товариством з обмеженою
відповідальністю "Авіта Нова"
(Продавець) та фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 (Покупець) укладено
Договір купівлі-продажу
(дистриб'юторський договір) № 138/13-Д,
згідно якого позивач зобов'язався
передати покупцю товар, а останній
прийняти і оплатити поставлений товар
у відповідності з умовами договору
(пункт 1.1 договору).

Згідно пункту 2.6. оплата за поставлений
товар здійснюється покупцем на умовах,
які залежать від дати поставки товару,
вказаній у видатковій накладній:

- оплата за товар, поставлений в період
з 15 квітня по 15 вересня, здійснюється
покупцем на умовах відстрочки платежу
на 15 календарних днів від дати поставки
товару, вказаної у видатковій
накладній;

- оплата за товар, поставлений в період
з 16 вересня по 14 квітня, здійснюється
покупцем на умовах відстрочки платежу
на 21 календарний день від дати поставки
товару, вказаної в видатковій
накладній.

Пунктом 2.8 договору передбачено, що
поставка товару здійснюється на умовах
центрально-кільцевих перевезень
згідно Інструкції «Про порядок
реєстрації виданих, повернутих та
використаних довіреностей на
отримання цінностей», затвердженої
наказом Міністерства фінансів України
№99 від 16.05.96 р. (Додаток №4).

Як вбачається з додатку №4 до договору
купівлі-продажу №138/13-Д від 11.06.2013 року,
відповідач уповноважив на отримання
товару гр. ОСОБА_2

Відповідно до пункту 2.11. договору
сторони домовились, що факт завірення
печаткою підпису представника покупця,
є фактом підтверджуючим повноваження
такої особи на здійснення вказаних дій
і покупець, позбавляється прав в
подальшому посилатись на відсутність в
представника таких повноважень.

Крім того, пунктами 1.2. та 3.1. договору
передбачено, що товар поставляється
покупцю на піддонах (піддон дерев'яний
1000*1200мм, 800*1200мм (Європіддон),
маркірований по стандартам продавця),
які є зворотною тарою. Вид піддонів,
кількість піддонів, заставна вартість
одиниці, загальна заставна вартість
вказуються в видаткових накладних на
поставку товару.

Згідно пункту 3.2. договору повернення
тари здійснюється покупцем на протязі
30 календарних днів з моменту поставки
товару, якщо інший строк не встановлено
сторонами в додатку до договору.

Даний договір вступає в силу з моменту
його підписання сторонами і діє до
31.12.2013 року. За відсутності заяви однієї
із сторін про припинення або зміну умов
договору за один місяць до закінчення
строку дії договору, він вважається
продовженим на той же самий строк та на
тих самих умовах, які були передбачені
договором. (п. 10.1 договору) .

Укладений між сторонами договір є
підставою для виникнення у його сторін
господарських зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань в
силу статей 173, 174, частини 1 статті 175
Господарського кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач взяті на себе зобов'язання за
умовами договору виконав та поставив
товар згідно видаткових накладних
№АН-0001246 від 11.06.2013 року на суму 23142,22
грн. та №АН-0001383 від 21.06.2013 року на
суму 25253,90 грн., а всього на загальну
суму 48396,12 грн. Проте відповідач в
порушення умов договору за отриманий
товар розрахувався частково на суму
34765,90 грн., що підтверджується
платіжними дорученнями (а.с. 23-27), що
призвело до виникнення заборгованості
за товар станом на день звернення
позивача з позовом у сумі 13630,22 грн.

При цьому, відповідач також не повернув
у встановлений договором строк піддони
загальною вартістю 1 230,00 грн.

В зв'язку з невиконанням відповідачем
вказаних зобов'язань, позивач
звернувся до господарського суду з
даним позовом.

Розглядаючи позовні вимоги,
господарський суд враховує положення
статті 67 Господарського кодексу
України, відповідно до якої відносини
підприємства з іншими підприємствами,
організаціями, громадянами в усіх
сферах господарської діяльності
здійснюються на основі договорів.
Підприємства вільні у виборі предмета
договору, визначенні зобов'язань, інших
умов господарських взаємовідносин, що
не суперечать законодавству України.

Частина 7 статті 179 Господарського
кодексу України передбачає, що
господарські договори укладаються за
правилами, встановленими Цивільним
кодексом України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом, іншими нормативно-правовими
актами щодо окремих видів договорів.

Укладений між сторонами договір за
своєю правовою природою є договором
купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України, що визначено ст.175
Господарського кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 193
Господарського кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. При цьому, до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог ЦК України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін); якщо строк (термін)
виконання боржником обов'язку не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час, при цьому, боржник повинен
виконати такий обов'язок у семиденний
строк від дня пред'явлення вимоги, якщо
обов'язок негайного виконання не
випливає із договору або актів
цивільного законодавства.

Відповідачем після порушення
провадження у даній справі повністю
погашено основний борг в сумі 13 630,22
грн., що підтверджується платіжними
дорученнями № 2 від 07.02.2014 року на суму 9
600,00 грн. та № 6 від 18.03.2014 року на суму 4
030,22 грн. (а.с. 42, 61) та повернуто піддони в
кількості 41 шт., що підтверджується
видатковою накладною (повернення) №
ПП-020298 від 07.03.2014 року на суму 1 230,00 грн.
(а.с. 62), у зв'язку з чим, позивачем
зменшено розмір позовних вимог згідно
заяви від 20.03.2014 року.

Разом з тим, пунктом 8.2. договору
передбачено, що при порушенні покупцем
строків оплати товару він сплачує
продавцю неустойку в вигляді пені в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від суми заборгованості за кожний
календарний день прострочення по день
фактичного виконання зобов'язання.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Згідно ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу
України пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Договором визначено, що покупець
сплачує вартість товару, поставленого
в період з 15 квітня по 15 вересня, з
відстрочкою платежу 15 календарних днів
від дати поставки, тобто строк
виконання грошового зобов'язання
відповідача перед позивачем сплив, а
тому позивачем правомірно нараховано
відповідачу пеню за несвоєчасну оплату
отриманого товару в сумі 1 245,44 грн.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок пені в сумі 1 245,44 грн. за
кожною окремою накладною (а.с. 9),
господарський суд вважає вказаний
розрахунок таким, що відповідає
фактичним обставинам справи, а позовні
вимоги в цій частині обґрунтованими,
доведеними належним чином та такими, що
підлягають задоволенню.

Позивачем також заявлено вимогу про
стягнення з відповідача 3 % річних за
порушення строків оплати товару в сумі
279,45 грн.

Згідно частини 2 статті 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції, а також три проценти річних
від простроченої суми, якщо інший
розмір процентів не встановлений
законом або договором, а тому
відповідно до обґрунтованого
розрахунку позивача (а.с. 10) з
відповідача стягується 3% річних в
розмірі 279,45 грн.

Крім того, пунктом 8.3. договору
передбачено, що за порушенням покупцем
строку повернення тари, останній
сплачує продавцю неустойку в розмірі
0,2% від загальної заставної вартості
тари, термін повернення якої порушено
за кожен календарний день прострочення
повернення тари по день фактичного
виконання зобов'язання.

Посилаючись на вказаний вище пункт
договору, позивач просить стягнути
неустойку у сумі 457,38 грн. Періодами
нарахування просить вважати: з 12.07.2013
по 15.01.2014 на суму 235,62 грн. та з 23.07.2013 по
15.01.2014 на суму 221,76 грн.

Статтею 216 Господарського кодексу
України передбачено, що учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу
України у разі якщо розмір штрафних
санкцій законом не визначено, санкції
застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

Отже, сторони законодавчо наділені
правом встановлювати в договорі види
відповідальності, розмір штрафних
санкцій та порядок їх нарахування за
порушення стороною договору свого
зобов'язання.

Вказане узгоджується зі свободою
договору, встановленою ст. 627
Цивільного кодексу України, коли
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

При цьому, оскільки пункт 8.3. договору
передбачає сплату неустойки та
враховуючи, що пеня і штраф є
різновидом неустойки, що не вичерпують
всього змісту поняття неустойки,
господарський суд вважає правильним
кваліфікувати суму стягнення за
пунктом 8.3. договору саме як неустойку,
що і передбачено вказаним пунктом
договору.

Господарський суд, користуючись своїм
правом, здійснив перевірку наданого
позивачем розрахунку неустойки та
дійшов висновку, що позивачем при
здійсненні розрахунку по видатковій
накладній № АН-0001246 від 11.06.2013 року
неправильно визначено суму боргу на
яку проведено нарахування неустойки, а
саме нараховано на суму 630,00 грн., тоді
як вартість тари по даній видатковій
накладній становить 600,00 грн. Таким
чином, господарський суд здійснив
перерахунок та встановив, що сума
неустойки, яка підлягає стягненню за
період з 12.07.2013 року по 15.01.2014 року,
становить 224,40 грн.

В іншій частині розрахунок позивача є
правильним.

На підставі викладеного, позовні
вимоги товариства з обмеженою
відповідальністю "Авіта Нова" про
стягнення з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 1 982,27 грн., з яких: 1 245,44 грн.
пеня за порушення строків оплати
товару, 279,45 грн. 3% річних та 457,38 грн.
пеня за порушення строків повернення
тари (піддонів), підлягають частковому
задоволенню на суму 1 971,05 грн., з яких: 1
245,44 грн. пеня за порушення строків
оплати товару, 279,45 грн. 3% річних та 446,16
грн. неустойки за порушення строків
повернення тари (піддонів). У
задоволені позовних вимог в іншій
частині господарський суд відмовляє.

Витрати по сплаті судового збору
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 22, 32-34, 43, 49, 82, 84, 85, 116
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь товариства з
обмеженою відповідальністю "Авіта
Нова" (63500, Харківська область, м.Чугуїв,
мкр-н "Авіатор", Чугуївський АРЗ,
ідентифікаційний код 36202446) - 1 971,05 грн., з
яких: 1 245,44 грн. пеня за порушення
строків оплати товару, 279,45 грн. 3%
річних, 446,16 грн. неустойка за порушення
строків повернення тари (піддонів), а
також 1 827,00 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

У задоволенні позовних вимог в іншій
частині відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Рішення може бути оскаржене протягом
десяти днів з дня його підписання до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Кіровоградської
області.

Копію рішення направити позивачу за
адресою: 61001, м. Харків, пр. Гагаріна, 1,
оф. 605-В та відповідачу за адресою:
АДРЕСА_1.

Суддя
В.В.Тимошевська