ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2014 р.
Справа № 911/83/14

Розглянувши матеріали справи за
позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«Приватбанк», м.Дніпропетровськ

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
м.Вишгород

про стягнення 20447,98 грн.

Суддя А.Ю.Кошик

Представники:

Від позивача: Діденко І.В.

Від відповідача: ОСОБА_1, ОСОБА_3

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської
області надійшла позовна заява
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Приватбанк» (далі -
позивач) до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення
20447,98 грн.

Провадження у справі №911/83/14 порушено
відповідно до ухвали суду від 14.01.2014
року та призначено справу до розгляду
на 28.01.2014 року.

Позивач, належним чином повідомлений
про час і місце розгляду спору, у судове
засіданні 28.01.2014 року без поважних
причин не з'явився, про причини неявки
суд не повідомив, вимоги ухвали суду не
виконав.

Представник відповідача у судовому
засіданні 28.01.2014 року проти позову
заперечив. Розгляд справи відкладався
на 13.02.2014 року.

У судовому засіданні 13.02.2014 року
представник позивача підтримав
позовні вимоги.

Заслухавши у судовому засіданні 13.02.2014
року пояснення представників сторін та
дослідивши подані документи та докази,
господарський суд дійшов висновку про
відкладення розгляду справи. Розгляд
справи відкладався до 13.03.2014 року та
зобов'язано відповідача подати відзив
на позовну заяву з документальним
обґрунтуванням його висновків.

В судовому засіданні 13.03.2014 року
позивач позовні вимоги підтримав в
повному обсязі. Відповідач в порушення
вимог суду не надав письмовий відзив та
докази в обґрунтування заперечень
проти позову.

Як передбачено ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні у справі
докази, суд встановив наступне.

11.06.2012 року Фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 (відповідач) було підписано
заяву про відкриття поточного рахунку
(далі - Заява).

Згідно Заяви відповідач приєднався до
«Умов та правил надання банківських
послуг» (надалі - Умови), тарифів Банку,
що розміщені в мережі Інтернет, які
разом із Заявою складають Договір
банківського обслуговування № б/н від
11.06.2012 року (далі - Договір) та взяв на
себе зобов'язання виконувати умови
Договору.

Відповідно до умов Договору
відповідачу було встановлено
кредитний ліміт на поточний рахунок
8242 в електронному вигляді через
встановлені засоби електронного
зв'язку Банку і Клієнта (системи
клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-
повідомлення або інших), що визначено і
врегульовано «Умовами та правилами
надання банківських послуг».

Відповідно до 3.18.1.16. Умов передбачено,
що при укладанні договорів і угод, чи
вчиненні інших дій, що свідчать про
приєднання Клієнта до «Умов і правил
надання банківських послуг» (або у
формі «Заяви про відкриття поточного
рахунку та картки із зразками підписів
і відбитка печатки» або у формі
авторизації кредитної угоди в системах
клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у
формі обміну паперовою або електронною
інформацією, або в будь-якій іншій
формі), Банк і Клієнт допускають
використання підписів Клієнта у
вигляді електронно-цифрового підпису
та/або підтвердження через пароль,
спрямований Банком через
верифікований номер телефону, який
належить уповноваженій особі Клієнта з
правом «першого» підпису. Підписання
договорів і угод таким чином
прирівнюється до укладання договорів
та угод у письмовій формі.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
електронний цифровий підпис»
Електронний цифровий підпис за
правовим статусом прирівнюється до
власноручного підпису (печатки).
Електронний підпис не може бути
визнаний недійсним лише через те, що
він має електронну форму.

У відповідності з ч. 2. ст. 639 Цивільного
кодексу України якщо сторони
домовились укласти договір у певній
формі, він вважається укладеним з
моменту надання йому цієї форми, навіть
якщо законом ця форма для даного виду
договорів не вимагалася.

Відповідно до п. 3.18.1.1. Умов кредитний
ліміт на поточний рахунок надається на
поповнення обігових коштів та
здійснення поточних платежів Клієнта,
в межах кредитного ліміту. Про розмір
ліміту Банк повідомляє Клієнта на свій
вибір або в письмовій формі, або через
встановлені засоби електронного
зв'язку Банка та Клієнта.

Відповідно до п. 3.18.1.3. Умов кредит
надається в обмін на зобов'язання
Клієнта щодо його повернення, сплати
процентів та винагороди.

Відповідно до 3.18.1.8 Умов проведення
платежів Клієнта у порядку
обслуговування кредитного ліміту,
проводиться Банком протягом одного
року з моменту підписання угоди про
приєднання Клієнта до «Умов і правил
надання банківських послуг» (або у
формі «Заяви про відкриття поточного
рахунку та картки із зразками підписів
і відбитка печатки» або у формі
авторизації кредитної угоди в системах
клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у
формі обміну паперовій або електронній
інформацією, або в будь-якій іншій
формі - «Угода»).

Відповідно до п. 3.18.1.6. Умов передбачено,
що Ліміт може бути змінений Банком в
односторонньому порядку,
передбаченому Умовами і правилами
надання банківських послуг, у разі
зниження надходжень грошових коштів на
поточний рахунок або настання інших
факторів, передбачених внутрішніми
нормативними документами Банку.
Підписавши Угоду, Клієнт висловлює
свою згоду на те, що зміна Ліміту
проводиться Банком в односторонньому
порядку шляхом повідомлення Клієнта на
свій вибір або в письмовій формі, або
через встановлені засоби електронного
зв'язку Банку і Клієнта (системи
клієнт-банк, інтернет клієнт банк,
sms-повідомлення або інших).

Як зазначає позивач, він свої
зобов'язання за Договором виконав в
повному обсязі, надавши відповідачу
кредитний ліміт в сумі 13100,00 грн., що
підтверджується випискою по рахунку.

Відповідно до розділу Умов 3.18.4., яким
затверджений порядок розрахунків, за
користування кредитом в період з дати
виникнення дебетового сальдо на
поточному рахунку Клієнта при закритті
банківського дня Клієнт виплачує
проценти, виходячи з процентної ставки,
розмір якої залежить від строку
користування кредитом
(диференційована процентна ставка).

За період користування кредитом з
моменту виникнення дебетового сальдо
до дати обнулення дебетового сальдо в
одну з дат з наступного 20-го до 25-го
числа місяця (надалі-«період, в який
дебетове сальдо підлягає обнулінню»),
розрахунок процентів здійснюється за
процентною ставкою в розмірі 0% річних
від суми залишку непогашеної
заборгованості.

При не обнуленні дебетового сальдо в
одну з дат періоду, в якому дебетове
сальдо підлягає обнуленню, протягом 90
днів з останньої дати періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнуленню,
Клієнт виплачує Банку за користування
кредитом проценти в розмірі 24 річних,
починаючи з останньої дати періоду, в
яку дебетове сальдо підлягало
обнуленню.

У випадку непогашення кредиту протягом
90 днів з дати закінчення періоду, в
якому дебетове сальдо підлягало
обнуленню, починаючи з 91-го дня після
дати закінчення періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнуленню,
кредит вважається простроченим, а
грошові зобов'язання Клієнта щодо
погашення заборгованості вважаються
порушеними.

При порушенні Клієнтом будь-якого з
грошового зобов'язання Клієнт сплачує
Банку відсотки за користування
кредитом у розмірі 48 % річних від суми
залишку непогашеної заборгованості. У
разі порушення Клієнтом будь-якого з
грошових зобов'язань і при реалізації
права Банку на встановлення іншого
строку повернення кредиту,
передбаченого Умовами і правилами
надання Банківських послуг, Клієнт
сплачує Банку пеню у розмірі 0,1315% від
суми залишку непогашеної
заборгованості за кожен день
прострочення. Сплата пені здійснюється
з дня, наступного за датою порушення
зобов'язань.

Під непогашенням кредиту мається на
увазі не виникнення на поточному
рахунку нульового дебетового сальдо
при закритті банківського дня.

Розрахунок відсотків за користування
кредитом проводиться щодня, починаючи
з моменту утворення на поточному
рахунку дебетового сальдо при закритті
банківського дня, за кількість днів
користування кредитними коштами,
виходячи з 360 днів у році. Розрахунок
відсотків проводиться до повного
погашення заборгованості за кредитом,
на суму залишку заборгованості за
кредитом. День повернення кредиту в
часовий інтервал нарахування
відсотків не включається. Нарахування
відсотків здійснюється в дату сплати.

При несплаті винагороди, відсотків у
відповідні їм дати сплати, вони
вважаються простроченими.

Відповідно до п. 3.18.2.3.4. Умов Банк має
право при порушенні Клієнтом
будь-якого із зобов'язань,
передбаченого Умовами, змінити умови
кредитування та вимагати від Клієнта
дострокового повернення кредиту,
сплати відсотків за його користування,
виконання інших зобов'язань за
кредитом в повному обсязі.

Однак, відповідач своєчасно та в
повному обсязі свої зобов'язання по
поверненню кредиту не виконав, у
зв'язку з чим, за ним утворилась
заборгованість в сумі 20447,98 грн., яка
складається з заборгованості за
кредитом в сумі 13100,00 грн.,
заборгованості по процентам за
користування кредитом в сумі 4690,51 грн.,
пені за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором в сумі 1478,47
грн. та заборгованості по комісії за
користуванням кредитом в сумі 1179,00 грн.

Відповідач в ході розгляду спору
позовні вимоги заперечував в частині
нарахування відсотків за користування
кредитом та штрафних санкцій, при
цьому, відповідач факт отримання та
використання кредитного ліміту не
заперечував та не спростував.

Відповідач зазначив, що укладений ним
Договір стосувався відкриття
поточного карткового рахунку і не був
пов'язаний з наданням кредиту. У зв'язку
з чим, відповідач вважає, що до відносин
з повернення кредитних коштів та
нарахування штрафних санкцій не
застосовуються умови укладеного ним
Договору.

Фактично, відповідач не заперечує
необхідність повернення наданих
позивачем кредитних коштів,однак
заперечує нараховані відсотки та
штрафні санкції . У зв'язку з чим, суд
витребував у відповідача письмовий
відзив на позов та розрахунок
відсотків та штрафних санкцій, які на
його думку мають бути сплачені у
зв'язку з несвоєчасним поверненням
кредиту, однак відповідач в порушення
вимог суду не надав письмовий відзив на
позов та відповідний контррозрахунок.

Дослідивши матеріали справи та
заперечення відповідача, судом
встановлено, що Заява відповідача, якою
ініційовано укладення Договору,
містить умову, що банк в разі
недостатності або відсутності коштів
на рахунку може встановити кредитний
ліміт, про що повідомляє клієнта в тому
числі через засоби електронного
зв'язку. При цьому, у відповідній Заяві
зазначено, що порядок встановлення,
зміни ліміту, погашення заборгованості
та розмір відсоткової ставки
регламентуються Умовами та Правилами
надання банківських послу і тарифами
банку, розміщеними в мережі Інтернет на
сайті банку, які разом з цією заявою
складають Договір банківського
обслуговування.

З відповідними умовами банківського
обслуговування відповідач був
обізнаний і погодився в момент
підписання відповідної Заяви, згоду на
отримання кредиту також надав в момент
прийняття до використання коштів
кредитного ліміту. У разі відмови від
кредитних коштів, відповідач не мав би
їх використовувати.

Таким чином, встановлені судом
обставини свідчать, що відповідач
підписавши Заяву та використавши
наданий банком кредитний ліміт,
погодив кредитні відносини з банком,
врегульовані Умовами та Правилами
надання банківських послу, що
спростовує заперечення відповідача
проти позову.

Відповідно до 3.18.5.1 Умов при порушенні
Клієнтом будь-якого із зобов'язань по
сплаті відсотків за користування
кредитом, передбачених Умовами п. п.
3.18.2.2.2, 3.18.4.1, 3.18.4.2, 3.18.4.3, термінів
повернення кредиту, передбачених п.п.
3.18.1.8, 3.18.2.2.3, 3.18.2.3.4, винагороди,
передбачених п.п. 3.18.2.2.5, 3.18.4.4, 3.18.4.5, 3.18.4.6
Клієнт сплачує Банку за кожний випадок
порушення пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, яка діяла в
період, за який сплачується пеня, (у %
річних) від суми простроченого платежу
за кожний день прострочення платежу. А
в разі реалізації Банком права на
встановлення іншого строку повернення
кредиту, Клієнт сплачує Банку пеню у
розмірі, зазначеному в п. 3.18.4.1.3. від
суми заборгованості за кожен день
прострочення. Сплата пені здійснюється
у гривні.

Відповідно до п.6 статті 232
Господарського кодексу України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано, відповідно до 3.18.5.4 Умов -
нарахування неустойки за кожний
випадок порушення зобов'язань,
передбаченої н. 3.18.0.5.1., 3.18.5.2., 3.18.5.3,
здійснюється протягом 3 років з дня,
коли відповідна зобов'язання мало бути
виконано Клієнтом.

Пунктом 3.18.6.1. Умов зазначено, що
обслуговування кредитного Ліміту на
поточному рахунку Клієнта
здійснюється з моменту подачі Клієнтом
до Банку заяви на приєднання до «Умов
та Правил надання банківських послуг»
(або у формі «Заяви про відкриття
поточного рахунку та картки із
зразками підписів і відбитка печатки»
або у формі авторизації кредитної
угоди в системах клієнт-банк/інтернет
клієнт-банк, або у формі обміну
паперовою або електронною інформацією,
або в будь-якій іншій формі) та/або з
моменту надання Клієнтом
розрахункових документів на
використання коштів у рамках кредитної
Ліміту в межах зазначених у них сум, і
діє в обсязі перерахованих засобів до
повного виконання зобов'язань
сторонами.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України, до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу
України, за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 Цивільного
кодексу України, до відносин за
кредитним договором застосовуються
положення параграфа 1 «Позика» глави 71
«Позика. Кредит. Банківський вклад»
Цивільного кодексу України, якщо інше
не встановлено цим параграфом і не
випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 Цивільного
кодексу України, позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 Цивільного
кодексу України позикодавець має право
на одержання від позичальника
процентів від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюється договором. Якщо
договором не встановлений розмір
процентів, їх розмір визначається на
рівні облікової ставки Національного
банку України.

Враховуючи викладене, з урахуванням
відсутності в матеріалах справи
контррозрахунку відповідача, позовні
вимоги про стягнення заборгованості за
кредитом та процентів за користування
кредитом підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 611 Цивільного
кодексу України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові
у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу
України визначено, що якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Статтею 546 Цивільного кодексу України
передбачено, що виконання зобов'язання
може забезпечуватися, зокрема,
неустойкою. Одним із видів неустойки є
пеня, яка обчислюється у відсотках від
суми несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Керуючись вказаними положеннями
Цивільного кодексу України, позивач
правомірно нарахував Позичальнику
пеню на суму прострочених грошових
зобов'язань.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог і заперечень.

Проаналізувавши вищезазначені норми
чинного законодавства України, повно
та всебічно розглянувши матеріали
справи господарський суд дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору
згідно ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд Київської
області, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
повністю.

2. Стягнути з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (07300, АДРЕСА_1,
код НОМЕР_1) на користь Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» (49094, м.
Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, буд. 50, код 14360570) 13100,00 грн.
заборгованості за кредитом, 4690,51 грн.
заборгованості по процентам, 1478,47 грн.
пені, 1179,00 грн. заборгованості по
комісії за користуванням кредитом та
1827,00 грн. витрат по сплаті судового
збору.

Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

Суддя
Кошик А.Ю.

дата підписання 25.03.2014 р.