ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2014 р.
Справа № 914/781/14

За позовом:Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, м. Луцьк;до
відповідача:Головного управління
юстиції у Львівській області, м.
Львів;про:стягнення 45 050,12 грн. Суддя -
Крупник Р.В. Секретар - Айзенбарт
А.І.Представники сторін: від
позивача:Фізична особа-підприємець
ОСОБА_1;від відповідача:Гапеєв С.О. - гол.
спеціаліст сектору взаємодії з
органами виконавчої влади та
представництва інтересів держави в
судах (довіреність б/н від 08.01.2014р.).

Представникам сторін роз'яснено права
та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК
України. Заяв про відвід судді та
здійснення технічної фіксації
судового засідання не надходило.

СУТЬ СПОРУ:

07.03.2014р. на розгляд господарського суду
Львівської області поступила позовна
заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Головного управління юстиції у
Львівській області про стягнення 45 050,12
грн.

Ухвалою господарського суду від
11.03.2014р. порушено провадження по справі,
її розгляд призначено на 24.03.2014р.

В судове засідання 24.03.2014р. позивач
з'явився, позовні вимоги підтримав,
просив суд позов задоволити повністю з
підстав, викладених у позовній заяві.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що
між нею та відповідачем було укладено
договір постачання № 593 від 26.12.2012р., №
592 від 26.12.2012р., № 609 від 26.12.2012р. та № 625
від 26.12.2012р. на виконання яких позивачем
поставлено, а відповідачем прийнято
товар на загальну суму 45 050,12 грн. Однак,
поставлений товар відповідач не
оплатив, в результаті чого утворилася
заборгованість в розмірі 45 050,12 грн., що
і стало підставою для звернення
позивача до суду.

Представник відповідача в судове
засідання 24.03.2014р. з'явився, через
канцелярію суду подав відзив на
позовну заяву з додатками в якому
зазначив, що на підставі накладних
відповідачем було одержано від
позивача канцелярську продукцію на
загальну суму 45 050,12 грн., але у зв'язку з
відсутністю грошових коштів на рахунку
ГУЮ у Львівській області, поставлений
товар відповідачем оплачено не було.

Заслухавши пояснення позивача та
представника відповідача, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ :

26.12.2012р. між Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 та (надалі -
Позивач) та Головним управлінням
юстиції у Львівській області (надалі -
Відповідач) укладено Договір
постачання № 593, № 592, № 609, № 625 (надалі -
Договори).

На виконання зазначених Договорів,
позивачем 26.12.2012р. на підставі
видаткових накладних було поставлено,
а відповідачем прийнято товар,
визначений у накладних на загальну
суму 45 050,12 грн.

Факт передачі товару позивачем та
прийняття його уповноваженим
представником відповідача
підтверджується наявними в матеріалах
справи копіями видаткових накладних №
АЛЛ-003161, № АЛЛ-003167, № АЛЛ-003137 та №
АЛЛ-003136, датованих 26.12.2012р.

Як пояснила в судовому засіданні
позивач та не заперечив представник
відповідача, сторони домовилися про
те, що оплата за поставлений товар
повинна була здійснюватися в день його
відвантаження відповідачу, а саме
26.12.2012р.

Як вбачається з матеріалів справи,
24.03.2014р. між ФОП ОСОБА_1 та Головним
управлінням юстиції у Львівській
області підписано Акт звірки
взаєморозрахунків, відповідно до
котрого заборгованість відповідача
перед позивачем за видатковою
накладною № АЛЛ-003136, № АЛЛ-003137, № 003167,
та № АЛЛ-003161 (датованих 26.12.2012р.) станом
на 24.03.2014р., складає 45 050,12 грн.

Таким чином, судом встановлено, що на
день розгляду справи, заборгованість
відповідача перед ФОП ОСОБА_1 складає 45
050,12 грн. натомість, докази сплати
заборгованості у вказаному розмірі в
матеріалах справи відсутні.

Встановивши наведені обставини справи,
суд вважає позовні вимоги про
стягнення боргу такими, що підлягають
до задоволення повністю, виходячи з
наступного.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконану
роботу, надати послуги, сплатити гроші
тощо) або утриматись від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання обов'язку.

В пункті 1 оглядового Листа від 29.04.2013 №
01-06/767/2013 «Про деякі питання практики
застосування господарськими судами
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань» ВГС
України зазначив, що дії сторін
(передача продавцем товару покупцю за
видатковими накладними, прийняття
товару покупцем) свідчать про
виникнення між ними правовідносин
поставки.

Положеннями ч. 1 ст. 265 ГК України
встановлено, що за договором поставки
одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Частиною 2 ст. 712 ЦК України встановлено,
що до договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін, відповідно до ч. 2 ст. 712
ЦК України.

Нормами ч. 1 ст. 692 ЦК України
передбачено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором
або актами цивільного законодавства
не встановлений інший строк оплати
товару.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 222 ГК
України учасники господарських
відносин, що порушили майнові права або
законні інтереси інших суб'єктів,
зобов'язані поновити їх, не чекаючи
пред'явлення їм претензії чи звернення
до суду.

Отже, обов'язок відповідача по оплаті
одержаного товару виник 26.12.2012р., в день
коли сторонами зобов'язання були
підписані видаткові накладні.

За приписами статті 612 ЦК України,
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання свого зобов'язання або не
виконав його у строк, встановлений
договором або законом.

Оскільки, відповідачем у встановлений
законом строк, грошові кошти в розмірі
45 050,12 грн. сплачено не було, відтак ці
кошти підлягають до стягнення з нього в
судовому порядку.

При цьому, суд відхиляє посилання
представника відповідача на
відсутність необхідних грошових
коштів на рахунку Головного управління
юстиції у Львівській області як
підставу неможливості виконати взяті
на себе зобов'язання, оскільки
відсутність бюджетних коштів не є
підставою для звільнення від
відповідальності за порушення
договірного зобов'язання (аналогічна
правова позиція викладена в постанові
Верховного Суду України від 15.05.2012 року
№ 11/446 та в рішенні Європейського суду з
прав людини у справі «Терем ЛТД,
Чечеткін та Оліус проти України» від
18.10.2005 року).

З огляду на викладені обставини, суд
прийшов до висновку, що позовні вимоги
є обґрунтовані та підтверджені
належними та допустимими доказами,
відповідачем не спростовані, а тому
підлягають до задоволення повністю.

Судовий збір відповідно до положень ст.
49 ГПК України слід покласти на
відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
4-3, 12, 33, 34, 43, 49, 82-85, 116 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Головного управління
юстиції у Львівській області (79000, м.
Львів, пл. Шашкевича, 1; )
на користь Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) 45 050,12 грн. боргу та 1 827,00
грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили відповідно до
ст. 116 ГПК України.

4. Рішення набирає законної сили
відповідно до ст. 85 ГПК України та може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93
ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення. Повний
текст рішення складено та підписано
25.03.2014 р.

Суддя
Крупник Р.В.