ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2014 р.
Справа № 914/429/14

За позовом: Управління
житлово-комунального господарства і
будівництва Трускавецької міської
ради, м. Трускавець

до відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1,

с. Модричі, Дрогобицький район

про: спонукання виконати певні дії,

Суддя Долінська О.З.

При секретарі Вашкевич Н.

За участю представників:

позивача : Дергун О.Б. - дов. №22 від 27.01.2014
року,

відповідача: ОСОБА_3 - дов. від 28.02.2014 р.

На розгляд господарського суду
Львівської області поступив позов
Управління житлово-комунального
господарства і будівництва
Трускавецької міської ради до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про спонукання
до укладення договору.

Позовні вимоги позивач обгрунтовує
наступним. ФОП ОСОБА_1 здійснив
реконструкцію нежитлового приміщення
під магазин промислових товарів з
влаштуванням окремого входу на вул.
Мазепи в м. Трускавець, що
підтверджується декларацією про
готовність об'єкта до експлуатації,
зареєстрованої 26.09.2012 р. за №ЛВ 8 в
інспекції ДАБК у Львівській області.

Згідно ст. 40 ЗУ «Про регулювання
містобудівної діяльності», замовник,
який має намір щодо забудови земельної
ділянки у відповідному населеному
пункті, зобов'язані взяти пайову участь
у розвитку інфраструктури населеного
пункту. Величина пайової участі
визначається у договорі, укладеному з
органом місцевого самоврядування, з
врахуванням загальної кошторисної
вартості будівництва об'єкта,
визначеної згідно будівельними
нормами, державними стандартами і
правилами.

В силу ч. 3 ст. 179 ГК України,
відповідач зобов'язаний укласти
договір про пайову участь у створенні і
розвитку інженерно - транспортної та
соціальної інфраструктури м.
Трускавець, зміст якого має
відповідати типовій формі Договору про
пайову участь у створенні і розвитку
інженерно - транспортної та соціальної
інфраструктури м. Трускавець.

Зважаючи на те, що відповідач
ухиляється від укладення такого
договору про пайову участь, це
спонукало позивача до подачі даного
позову в суд.

Ухвалою від 10.02.2014 р. порушено
провадження у справі, розгляд справи
призначено на 20.02.2014р.

Розгляд справи відкладався з
підстав, наведених в ухвалах суду, які
містяться в матеріалах справи.

В судове засідання 27.03.2014 р. представник
позивача з'явився, позов підтримав,
вимоги ухвали суду виконав.

В судове засідання 27.03.2014 р. представник
відповідача з'явився, позов не визнав
із підстав викладених у відзиві,
просить в позові відмовити, вимоги
ухвали суду виконав.

В судовому засіданні 27.03.2014 р. судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення прокурора та
представників сторін, повно та
всебічно з'ясувавши усі обставини
справи в їх сукупності, дослідивши
наявні в матеріалах справи докази,
оглянувши оригінали документів, судом
встановлено таке.

26.09.2012 р. Інспекцією державного
архітектурно - будівельного контролю у
Львівській області зареєстровано
Декларацію про готовність об'єкта до
експлуатації, а саме: реконструкція
нежитлового приміщення під магазин
промислових товарів з влаштуванням
окремого входу на вул. Мазепи в м.
Трускавець, Львівської області, код
об'єкта 1230.1, категорія складності ІІІ.
Замовник - фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 ідентифікаційний код - НОМЕР_1.

Керуючись нормами Закону України „Про
регулювання містобудівної діяльності",
рішенням Трускавецької міської ради
№176 від 26.07.2011 р. „Про затвердження
Положення про порядок залучення та
встановлення розміру пайової участі
(внеску) фізичних та юридичних осіб у
створенні і розвитку інженерно -
транспортної та соціальної
інфраструктури м. Трускавець" (із
змінами, внесеними рішенням №389 від
27.09.2012 р.), позивач звернувся до суду з
позовом про спонукання до укладення
договору про пайову участь у створенні
і розвитку інженерно - транспортної та
соціальної інфраструктури м.
Трускавець.

Позивач, в обґрунтування заявлених
вимог, посилається на обов'язковість
укладення договору про пайову участь у
створенні і розвитку
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури на підставі ст.40 Закону
України "Про регулювання
містобудівної діяльності" та рішення
Трускавецької міської ради №176 від
26.07.2011 року , яким затверджено типову
форму договору та встановлено порядок
залучення та встановлення розміру
пайової участі.

Зазначає, що ч. 3 ст. 179 ГК України
передбачено, що укладення
господарського договору є обов'язковим
для сторін, якщо він заснований на
державному замовленні, виконання якого
є обов'язком для суб'єкта
господарювання у випадках,
передбачених законом, або існує пряма
вказівка закону щодо обов'язковості
укладення договору для певних
категорій суб'єктів господарювання чи
органів державної влади або органів
місцевого самоврядування.

В матеріалах справи відсутні докази
того, що позивач звертався до
відповідача з вимогою про укладення
договору про пайову участь та на вимогу
суду сторонами не представлено жодного
доказу того, що між сторонами тривав
переддоговірний спір та що відповідач
ухилявся від укладення договору про
пайову участь.

Оцінивши подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги не підлягають
до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно приписів ст. 11 ЦК України,
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. Підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини. У випадках, встановлених
актами цивільного законодавства,
цивільні права та обов'язки можуть
виникати з рішення суду.

Статтею 12 ЦК України унормовано, що
особа здійснює свої цивільні права
вільно, на власний розсуд.

За приписами ч. 2 ст. 14 ЦК України, особа
не може бути примушена до дії, вчинення
яких не є обов'язковим для неї.

Як вбачається з положення ч. 1 ст. 627 ЦК
України, відповідно до статті 6 цього
Кодексу сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

У відповідності до ст. 187 ГК
України, спори, що виникають при
укладанні господарських договорів за
державним замовленням, або договорів,
укладення яких є обов'язковим на
підставі закону та в інших випадках,
встановлених законом, розглядаються
судом. Інші переддоговірні спори
можуть бути предметом розгляду суду у
разі якщо це передбачено угодою сторін
або якщо сторони зобов'язані укласти
певний господарський договір на
підставі укладеного між ними
попереднього договору. День набрання
чинності рішенням суду, яким вирішено
питання щодо переддоговірного спору,
вважається днем укладення
відповідного господарського договору,
якщо рішенням суду не визначено інше.

Примусовий порядок укладення
господарських договорів за рішенням
суду регулюються статтею 187 ГК України
та статтею 619 ЦК України, виходячи зі
змісту яких і принципу свободи
договору, переддоговірні спори
поділяються на спори про спонукання до
укладення договору, якщо одна зі сторін
ухиляється від його виконання, та на
спори з умов договору, коли сторони не
врегулювали розбіжності щодо його
умов.

Отже, виходячи з вимог ст. 181, 187 ГК
України та вимог ст. 649 ЦК України,
необхідною підставою для укладення
договору за рішенням суду є наявність
відповідного переддоговірного спору
між сторонами.

Позивач не надав суду доказів
звернення до ФОП ОСОБА_1 з вимогою про
укладення договору на пайову участь,
позивачем не представлено жодного
доказу того, що між сторонами тривав
переддоговірний спір.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 40 Закону
України „Про регулювання
містобудівної діяльності", порядок
залучення, розрахунку розміру і
використання коштів пайової участі у
розвитку інфраструктури населеного
пункту встановлюють органи місцевого
самоврядування відповідно до цього
Закону. Замовник, який має намір щодо
забудови земельної ділянки у
відповідному населеному пункті,
зобов'язаний взяти участь у створенні і
розвитку інженерно-транспортної та
соціальної інфраструктури населеного
пункту, крім випадків, передбачених
частиною четвертою цієї статті. Пайова
участь у розвитку інфраструктури
населеного пункту полягає у
перерахуванні замовником до прийняття
об'єкта будівництва в експлуатацію до
відповідного місцевого бюджету коштів
для створення і розвитку зазначеної
інфраструктури. Частиною 8 наведеної
статті Закону передбачено, що розмір
пайової участі у розвитку
інфраструктури населеного пункту
визначається протягом десяти робочих
днів з дня реєстрації органом
місцевого самоврядування звернення
замовника про укладення договору про
пайову участь та доданих до нього
документів, що підтверджують вартість
будівництва об'єкта, з
техніко-економічними показниками.

В свою чергу, в ч. 9 ст. 40 ЗУ «Про
регулювання містобудівної діяльності»
визначено, що договір про пайову участь
у розвитку інфраструктури населеного
пункту укладається не пізніше ніж
через 15 робочих днів з дня реєстрації
звернення замовника про його
укладення, але до прийняття об'єкта
будівництва в експлуатацію.

Аналогічні вимоги закріплені в
Положенні про пайову участь замовників
будівництва у створенні і розвитку
інженерно - транспортної та соціальної
інфраструктури міста, затверджено в
редакції рішення Трускавецькоїміської
ради від 26.07.2011 р. №176, а саме: в пунктах
3.4, 3.5 (із наступними внесеними змінами).

Згідно пункту 3.5 Положення „Про
порядок залучення та встановлення
розміру пайової участі (внеску)
фізичних та юридичних осіб у створенні
і розвитку інженерно - транспортної та
соціальної інфраструктури м.
Трускавець", (копії таких містяться в
матеріалах справи), затвердженого
рішенням Трускавецької міської ради
від 26.07.2011 р. №176, договір про пайову
участь укладається не пізніше
п'ятнадцяти робочих днів з дня
реєстрації звернення забудовника, але
до прийняття об'єкта в експлуатацію, а
для об'єктів 1-3 категорії складності, до
реєстрації інспекцією ДАБК у
Львівській області декларації про
готовність об'єкта до експлуатації.

Як встановлено матеріалами справи,
26.09.2012 р. Інспекцією державного
архітектурно - будівельного контролю у
Львівській області зареєстровано
декларацію про готовність об'єкта до
експлуатації, а саме: здійснення
реконструкції нежитлового приміщення
під магазин промислових товарів з
влаштуванням окремого входу на вул.
Мазепи у м. Трускавець Львівської
області, код об'єкта 1230.1, категорія
складності ІІІ.

Згідно ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про регулювання
містобудівної діяльності» від 17.02.2011 р.
№3038-VІ прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів, що
належить до І-ІІІ категорії складності,
та об'єктів, будівництво яких
здійснювалося на підставі
будівельного паспорта, здійснюється
шляхом реєстрації органом державного
архітектурно-будівельного контролю на
безоплатній основі поданої замовником
декларації про готовність об'єктів до
експлуатації.

Днем реєстрації Декларації про
готовність об'єктів до експлуатації
реконструкції нежитлового приміщення
під перукарнею з влаштуванням окремого
входу на АДРЕСА_1 є 26.09.2012 р.

Враховуючи це, Договір про пайову
участь мав бути укладений сторонами до
26.09.2012 р.

Таким чином, між сторонами не може бути
укладений на даний час договір про
пайову участь у створенні і розвитку
інженерно - транспортної та соціальної
інфраструктури, оскільки укладення
договору про пайову участь після
прийняття об'єкту в експлуатацію
суперечитиме ч. 9 ст. 40 ЗУ«Про
регулювання містобудівної діяльності»
та п. 3.5. Положення про порядок
залучення та встановлення розміру
пайової участі (внеску) фізичних та
юридих осіб у створення і розвитку
інженерно - транспортної та соціальної
інфраструктури м. Трускавець,
затвердженого рішенням від 26.07.2011 р. №176
(зі змінами, внесеними згідно Рішення
№389 від 27.09.2012 р.).

Позивач звернувся до суду з даним
позовом 08.02.2014 р., тобто після прийняття
об'єкта будівництва в експлуатацію та
після реєстрації ДІАБК у Львівській
області декларації про готовність
об'єкта до експлуатації.

Приписами ст. 40 Закону України „Про
регулювання містобудівної діяльності"
обов'язок звернення про укладення
договору про пайову участь
покладається на замовника будівництва
(ч. 8 Закону).

В матеріалах справи також
відсутні належні докази звернення до
відповідача з пропозицією про
укладення договору про пайову участь
до реєстрації інспекцією ДІАБК у
Львівській області декларації про
готовність об'єкта до експлуатації,
тобто до 26.09.2012 р.

За таких обставин, враховуючи
приписи ч. 9 ст. 40 Закону України „Про
регулювання містобудівної діяльності",
укладення спірного договору про пайову
участь у розвитку інженерно -
транспортної та соціальної
інфраструктури м. Трускавець в
редакції запропонованій позивачем,
після введення об'єкта будівництва в
експлуатацію і реєстрації у ДІАБК у
Львівській області декларації про
готовність об'єкта до експлуатації
суперечить вимогам названого Закону, у
звязку з чим підстави для задоволення
позовних вимог відсутні.

Крім того, суд зазначає, що при поданні
позову позивачем було обрано
неналежний спосіб захисту своїх прав,
що також слугує окремою підставою для
відмови в задоволенні позовних вимог.

Як вбачається з позовної заяви, позивач
просить суд спонукати (зобов'язати)
відповідача укласти договір про пайову
участь у створенні і розвитку
інженерно - транспортної та соціальної
інфраструктури м. Трускавця.

Відповідно до ст. 16 ЦК України та ст.20 ГК
України, особа має право звернутись до
суду за захистом свого особистого
немайнового права або майнового права
та інтересу у визначені цими статтями
способи. Суд може захистити цивільне
право або інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Серед способів захисту, передбачених
ст.16 ЦК України та ст.20 ГК України, не
передбачено такого способу захисту, як
установлення правовідносин, в тому
числі шляхом зобов'язання особи до
укладення договору. Аналогічна позиція
відображена у постанові Верховного
Суду України від 10.10.2012р. у справі №
6-110цс12, де Верховний Суд України
зазначає, що особа вправі звернутися до
суду за захистом своїх прав на підставі
п.1 ч.2 ст.6 ЦК України з позовом про
визнання договору укладеним на умовах,
передбачених нормативно - правовим
актом, що містить відповідний
обов'язок, а зобов'язання укласти
договір у судовому порядку не
відповідає способам захисту прав,
передбачених ст.16 ЦК України.

Такої ж думки дотримується Пленум
Вищого господарського суду України, що
відображено у п. 2.18 Постанови № 6 від
17.05.2011 р. "Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин". Так, вирішення
спорів про внесення змін до договору
пов'язане із застосуванням положення
частини першої статті 626 ЦК України,
відповідно до якої договір є
узгодженим волевиявленням двох або
більше сторін, і тому суд не може
зобов'язати іншу сторону договору
внести зміни до нього. Отже,
зацікавлена сторона у випадках,
передбачених законом, може просити суд
про внесення зміни до договору згідно з
рішенням суду, а не про зобов'язання
відповідача внести такі зміни до
договору.

З огляду на викладене вище, позовні
вимоги не підлягають до задоволення.

Судовий збір, відповідно до ст. 49 ГПК
України, покладається на позивача.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
4-3, 33, 34, 43, 49, 82-85, Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення набирає законної сили
відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України, може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені ст. ст. 91-
93 Господарського процесуального
кодексу України.

Повний текст рішення виготовлено та
підписано 01.04.2014 р.

Суддя
Долінська О.З.