ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
_____________ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

27 березня 2014 року
Справа № 913/568/14

Провадження № 30/913/568/14

За позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційного банку
«ПРИВАТБАНК», м. Дніпропетровськ

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю оптова компанія
«Шлях», м. Попасна, Попаснянський район
Луганської області

про стягнення 22803 грн. 85 коп.

Суддя Голенко І.П.

Секретар судового засідання: Бородіна
А.А.

У засіданні брали участь:

від позивача - представник не прибув;

від відповідача - представник не
прибув,

в с т а н о в и в:

Суть спору: Публічне акціонерне
товариство Комерційний банк
"ПРИВАТБАНК" звернулось до
господарського суду Луганської
області з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю оптова
компанія "Шлях" про стягнення
заборгованості за договором б/н від
12.04.2011 у розмірі 22803 грн. 85 коп., а саме:
заборгованості за кредитом у розмірі
14471 грн. 90 коп., заборгованості по
процентам за користування кредитом у
розмірі 5229 грн. 18 коп., пені за
несвоєчасне виконання зобов'язань за
договором у розмірі 1800 грн. 27 коп.,
заборгованості по комісії за
користування кредитом у розмірі 1302 грн.
50 коп.

Позов мотивований фактом невиконання
відповідачем умов договору
банківського обслуговування б/н від
12.04.2011 в частині оплати у встановлені
строки кредиту та процентів.

Повноважний та компетентний
представник позивача у судове
засідання не прибув, але через
канцелярію суду надав документи на
виконання вимог ухвали суду.

У судове засідання повноважний та
компетентний представник відповідача
не прибув, але через канцелярію суду
надав заяву б/н від 27.03.2014, якою просить
розгляд справи відкласти, оскільки
немає можливості направити свого
повноважного представника до суду у
зв'язку з його хворобою.

Відповідно до п. 3.9.2 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» (зі
змінами) господарський суд з
урахуванням обставин конкретної
справи може відхилити доводи учасника
судового процесу - підприємства,
установи, організації, іншої юридичної
особи, державного чи іншого органу щодо
відкладення розгляду справи у зв'язку з
відсутністю його представника (з
причин, пов'язаних з відпусткою,
хворобою, службовим відрядженням,
участю в іншому судовому засіданні і
т.п.). При цьому господарський суд
виходить з того, що у відповідних
випадках такий учасник судового
процесу не позбавлений права і
можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з
числа як своїх працівників, так і осіб,
не пов'язаних з ним трудовими
відносинами. Неможливість такої заміни
представника і неможливість розгляду
справи без участі представника
підлягає доведенню учасником судового
процесу на загальних підставах (статті
32 - 34 ГПК).

За результатами розгляду суд відхиляє
клопотання відповідача, оскільки
останнім не доведено неможливість
розгляду справи без участі його
представника та неможливість заміни
представника на іншу особу. Крім того, у
відповідача було достатньо часу для
підготовки відзиву на позовну заяву.

Відповідач не надав до
матеріалів справи витребувані судом
документи, що не є перешкодою для
розгляду справи за наявними в ній
матеріалами згідно зі статтею 75
Господарського процесуального кодексу
України.

Дослідивши обставини справи, надані
докази, суд встановив такі фактичні
обставини.

12.04.2011 Товариством з обмеженою
відповідальністю оптова компанія
«Шлях» (відповідачем у справі) було
підписано і подано позивачу у справі
заяву про відкриття поточного рахунку
(а. с. 30).

У цій заяві зазначено, що підписавши
її, відповідач згодний з Умовами та
Правилами надання банківських послуг,
в тому числі з Умовами та Правилами
обслуговування по Розрахунковим
карткам, розташованим на сайті банку,
тарифами банку, які разом з цією заявою
та картками зі зразками підписів і
відбитком печатки складають Договір
банківського обслуговування.

Відповідно до Розділу 1 Загальних
положень Умов та Правил надання
банківських послуг, які розміщені на
офіційному сайті позивача ПАТ
Комерційний банк "ПриватБанк", що діє на
підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009,
керуючись законодавством України,
публічно пропонує невизначеному колу
осіб можливість отримання банківських
послуг, для чого публікує Умови та
Правила надання банківських послуг
(далі - Умови та Правила).

Правила та Умови є публічною
офертою, що містять умови та правила
надання послуг банком його клієнтам.

Підписавши заяву, Банк та клієнт
приєднуються і зобов'язуються
виконувати умови, викладені в Умовах та
Правилах надання банківських послуг,
Тарифах банку - Договорі банківського
обслуговування в цілому. Відносини між
банком та клієнтом можуть вирішуватися
як шляхом підписання окремих договорів
або додаткових угод до цього Договору,
так і шляхом обміну
інформацією/узгодження по питанням
банківського обслуговування з
клієнтом через web-сайт банку.

Отже, враховуючи вищевикладене, заява
про відкриття поточного рахунку зі
зразками підписів та печаток від 12.04.2011
разом з Умовами та Правилами надання
банківських послуг, Тарифами, що
розташовані на офіційному сайті банку,
складають Договір банківського
обслуговування б/н від 12.04.2011.

Відповідно до Договору банківського
обслуговування б/н від 12.04.2011
відповідачу було відкрито поточний
рахунок № 7689 та картковий рахунок
№ 7689 з наданням для його
використання пластикової картки.

У заяві відповідача про відкриття
поточного рахунку від 12.04.2011 є
застереження, в якому зазначено, що в
разі відсутності або недостачі коштів
на рахунку клієнта (в разі перевищення
суми платежу над залишком власних
коштів) банк може встановити клієнту на
рахунок кредитний ліміт.

Банк за наявністю вільних грошових
ресурсів здійснює обслуговування
кредитного ліміту за рахунок кредитних
коштів в межах ліміту, про розмір якого
банк повідомляє клієнта на свій розсуд
або у письмовій формі, або через
встановлені засоби електронного
зв'язку банку та клієнта. Порядок
встановлення, зміни ліміту, погашення
заборгованості та розмір процентної
ставки за використання кредитного
ліміту регламентується Умовами та
Правилами надання банківських послуг
та Тарифами банку, розташованих у сіті
Інтернет на сайті Банку, які разом з
цією анкетою (заявою) складають Договір
банківського обслуговування.

Так, умови надання, використання та
обслуговування кредитного ліміту, а
також будь-які операції з ним,
визначені в розділі 3.18 Умов та Правил.

Пункт 3.18.1.1 Умов та Правил визначає, що
кредитний ліміт на поточний рахунок
(далі - кредит) надається на поповнення
обігових коштів та здійснення поточних
платежів Клієнту, в межах кредитного
ліміту. Про розмір ліміту Банк
повідомляє Клієнта на свій вибір або в
письмовій формі, або через встановлені
засоби електронного зв'язку Банку та
Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет
клієнт банк, sms-повідомлення або інших).
Банк здійснює обслуговування ліміту
Клієнту, що здійснюється шляхом
проведення його платежів зверх залишку
коштів на поточному рахунку Клієнта, за
наявністю вільних грошових ресурсів,
за рахунок кредитних коштів в межах
ліміту, шляхом дебетування. При цьому
виникає дебетове сальдо.

Банк виконував свої зобов'язання за
Договором банківського обслуговування
шляхом надання кредитних коштів, що
підтверджується наданими суду
платіжними дорученнями та
меморіальним ордером.

В порушення умов договору відповідачем
не виконувалися взяті на себе
зобов'язання щодо погашення кредиту,
сплати відсотків та винагороди у
встановлені договором строки.

У зв'язку з несвоєчасним виконанням
укладеного договору банківського
обслуговування б/н від 12.04.2011 станом на
20.01.2014 відповідач має заборгованість у
розмірі 22803 грн. 85 коп., яка складається
з заборгованості за кредитом,
заборгованості за відсотками, пені за
несвоєчасність виконання зобов'язань,
заборгованості по винагороді за
користуванням кредитом.

Заборгованість за тілом кредиту
складає 14471 грн. 90 коп. та
заборгованість за відсотками складає
5229 грн. 18 коп. за період з 24.04.2013 по 20.01.2014.

Відповідно до п. 3.18.4.1. Умов та Правил за
користування кредитом в період з дати
виникнення дебетового сальдо на
поточному рахунку клієнта Клієнт
сплачує відсотки, виходячи з
процентної ставки, розмір якої
залежить від строку користування
кредитом (диференційна відсоткова
ставка).

За період використання кредиту з
моменту виникнення дебетового сальдо
до дати обнуління дебетового сальдо в
одну з дати з наступного 20-го до 25 числа
місяця, розмір відсоткової ставки
становить 0 % річних від суми залишку
непогашеної заборгованості (п. 3.18.4.1.1.
Умов та Правил).

При не обнулінні дебетового сальдо
в одну з дат періоду, в якому дебетове
сальдо підлягає обнулінню, протягом 90
днів з останньої дати періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнулінню,
Клієнт сплачує Банку за користування
кредитом проценти у розмірі 24% річних,
починаючи з останньої дати періоду, в
яку дебетове сальдо підлягало
обнулінню (п. 3.18.4.1.2. Умов та Правил).

Згідно з п. 3.18.2.1.8 Умов та Правил в
разі накладення арешту на грошові
кошти, розміщені на рахунку Клієнта або
отримання платіжної вимоги на
примусове списання грошових коштів з
рахунків Клієнта, сторони домовилися
про зміну кредитного ліміту до розміру
кредитного ліміту, наданого банком на
дату настання арешту. В разі, якщо
Клієнт не погашає заборгованість за
кредитом, заборгованість за кредитом
вважається простроченою.

При порушенні Клієнтом будь-якого з
грошових зобов'язань Клієнт сплачує
Банку відсотки за користування
кредитом у розмірі 48% річних від суми
остатку непогашеної заборгованості (п.
3.18.4.1.3. Умов та Правил).

Як вбачається з матеріалів
справи, на кошти відповідача, в т ч.
кредитні кошти
(рахунок № 7689) накладено арешти
згідно з постановою Попаснянського
ВДВС Луганської області від 15.04.2013.
Вказана постанова отримана позивачем
23.04.2013.

Відповідно до вищевказаних умов
нарахування відсотків здійснювалось
за ставкою 24% річних за період з: 26.03.2013
по 08.04.2013, а за ставкою 48% за період з
24.04.2013 по 20.01.2014.

Згідно з п. 3.18.4.4 Умов та Правил
Клієнт сплачує Банку винагороду за
використання ліміту 1-го числа місяця у
розмірі 0,9% від суми максимального
сальдо кредиту, який існував на кінець
банківського дня за попередній місяць.
Клієнт доручає банку здійснити
списання винагороди зі своїх рахунків.

У відповідача утворилась
заборгованість по винагороді за
користування кредитом у розмірі 1302 грн.
50 коп. Дана заборгованість виникла за
період з 07.05.2013 по 20.01.2014.

Відповідно до п. 3.18.5.1 Умов та
Правил при порушені Клієнтом
будь-якого з обов'язків щодо сплати
відсотків за користування кредитом,
передбачених п. п. 3.18.2.2.2,
3.18.4.1, 3.18.4.2., 3.18.4.3, строків повернення
кредиту, передбачених п. п. 3.18.1.8, 3.18.2.2.3,
3.18.2.3.4, винагороди, передбаченої п. п.
3.18.2.2.5, 3.18.4.4, 3.18.4.5, 3.18.4.6, Клієнт виплачує
Банку за кожний випадок порушення пеню
в розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, яка діяла в період, за який
виплачується пеня від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення платежу.

Згідно п. 3.18.5.4 Умов та Правил
нарахування неустойки за кожний
випадок порушення зобов'язань,
передбаченої п. 3.18.0.5.1, 3.18.5.2, 3.18.5.3,
здійснюється протягом 3 років з дня,
коли відповідне зобов'язання мало бути
виконано клієнтом.

Станом на 20.01.2014 пеня за порушення умов
договору за період з 24.04.2013 по 20.01.2014
складає 1800 грн. 27 коп.

Позивач направив відповідачу
претензію № 10221LGY0S021 від 14.01.2014 про
стягнення заборгованості за вказаним
договором, але відповідач залишив
претензію без відповіді та виконання.

За таких обставин, позивач звернувся до
господарського суду Луганської
області з даним позовом.

Дослідивши обставини справи, надані
матеріали, оцінивши надані докази у їх
сукупності, суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог та
необхідність їх задоволення з таких
підстав.

Згідно зі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

На підставі статті 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

З матеріалів справи вбачається, що між
сторонами існують кредитні відносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 345 Господарського
кодексу України кредитні відносини
здійснюються на підставі кредитного
договору, що укладається між
кредитором і позичальником у письмовій
формі. У кредитному договорі
передбачаються мета, сума і строк
кредиту, умови і порядок його видачі та
погашення, види забезпечення
зобов'язань позичальника, відсоткові
ставки, порядок плати за кредит, права і
відповідальність сторін щодо видачі та
погашення кредиту.

У відповідності до ст. 207 Цивільного
кодексу України правочин вважається
таким, що вчинений у письмовій формі,
якщо його зміст зафіксований в одному
або кількох документах, у листах,
телеграмах, якими обмінялися сторони;
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо воля сторін
виражена за допомогою телетайпного,
електронного або іншого технічного
засобу зв'язку; правочин вважається
таким, що вчинений у письмовій формі,
якщо він підписаний його стороною
/сторонами/.

Правила та Умови є публічною офертою,
що містять умови та правила надання
послуг банком його клієнтам.

Підписавши заяву, Банк та клієнт
приєднуються і зобов'язуються
виконувати умови, викладені в Умовах та
Правилах надання банківських послуг,
тобто уклали відповідний договір,
який містить умови щодо надання
кредиту.

Відповідно до приписів статті 526
Цивільного кодексу України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 525 цього ж Кодексу передбачено,
що одностороння відмова від виконання
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Порушенням зобов'язання, у
відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України, є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання, тобто
- неналежне виконання.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу
України).

Статтею 612 Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник вважається
таким, що прострочив виконання
зобов'язання, якщо він не приступив до
його виконання або не виконав його в
строк, встановлений договором або
законом. Боржник, який прострочив
виконання зобов'язання, відповідає
перед кредитором за завдані
простроченням збитки і за неможливість
виконання, що випадково настала після
прострочення.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Грошовим є зобов'язання, за яким
боржник зобов'язується сплатити
кредитору певну суму грошових коштів.

Згідно зі статтею 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

За приписами статті 173 Господарського
кодексу України один суб'єкт
господарського зобов'язання повинен
вчинити певну дію на користь іншого
суб'єкта, а інший суб'єкт має право
вимагати від зобов'язаної сторони
виконання її обов'язку, а саме: виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо.

Згідно зі ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Судом встановлено факт порушення
відповідачем зобов'язань за договором
банківського обслуговування б/н від
12.04.2011, а саме: відповідач не виконав
зобов'язання щодо повернення кредиту,
сплати відсотків та винагороди в
терміни, передбачені вищезазначеним
договором.

Матеріалами справи підтверджено, що за
останнім утворилась прострочена
заборгованість за кредитом у розмірі
14471 грн. 90 коп., заборгованість за
відсотками за користування кредитом у
розмірі 5229 грн. 18 коп. за період з 24.04.2013
по 20.01.2014, заборгованість по винагороді
за користування кредитом у розмірі 1302
грн. 50 коп. за період з 07.05.2013 по 20.01.2014.

Статтею 611 Цивільного кодексу України
встановлено, що у разі порушення
зобов'язання, настають наслідки,
передбачені договором або законом, в
тому числі, сплата неустойки.

Приписами ст. 230 Господарського кодексу
України також встановлено, що у разі
порушення учасником господарських
відносин правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежне виконання
господарського зобов'язання, він
зобов'язаний сплатити штрафні санкції
у вигляді грошової суми (неустойка,
пеня, штраф).

Згідно з п. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Оскільки відповідач допустив
прострочення зобов'язань за договором,
йому на підставі наведених вище норм
чинного законодавства, п. 3.18.5.1, п. 3.18.5.4
Умов та Правил нараховано та заявлено
до стягнення пеню за несвоєчасність
виконання зобов'язань у розмірі 1800 грн.
27 коп. за період з 24.04.2013 по 20.01.2014.

Перевіривши розрахунок розміру пені,
суд дійшов висновку про
обґрунтованість заявленої до
стягнення суми пені за вказаний період.

Станом на день розгляду справи
сторонами не надано доказів погашення
заявлених до стягнення сум.

Відповідачем ніяким чином не
спростовано позовні вимоги.

Таким чином, позовні вимоги є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню повністю, з
відповідача на користь позивача слід
стягнути заборгованість за кредитом у
розмірі 14471 грн. 90 грн., заборгованість
за відсотками за користування кредитом
у розмірі 5229 грн. 18 коп., заборгованість
з комісії за користування кредитом у
розмірі 1302 грн. 50 коп. та пеню за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором у розмірі 1800 грн. 27 коп.

Згідно зі статтею 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір покладається на
відповідача.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 75, 82, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю оптова компанія
«Шлях», 93301, Луганська область,
Попаснянський район, м. Попасна, вул.
Мічуріна, буд. 1, код 24045154, на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційного банку "ПРИВАТБАНК", 49094,
місто Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, буд. 50, код 14360570,
заборгованість за кредитом у розмірі
14471 грн. 90 коп., заборгованість за
відсотками за користування кредитом у
розмірі 5229 грн. 18 коп., заборгованість з
комісії за користування кредитом у
розмірі 1302 грн. 50 коп., пеню за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором у розмірі 1800 грн. 27 коп.,
судовий збір у розмірі 1827 грн. 00 коп.,
видати позивачу наказ після набрання
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом відповідно до ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України.

Повний текст рішення складено та
підписано - 31.03.2014

Суддя
І.П. Голенко