м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/3044/14 04.04.14

За позовомПублічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк
Аваль»ДоПриватного акціонерного
товариства «Українська
пожежно-страхова компанія»Треті особи,
Проякі не заявляють самостійних вимог
на предмет спору на стороні позивача 1.
ОСОБА_3 2. Акціонерне страхове
товариство «Вексель» стягнення 693 000,00
грн.
Суддя Куркотова
Є.Б.

Представники: Від позивача:Потапчук
Я.В.Від відповідача: Від третьої особи
1: Від третьої особи 2:ОСОБА_5 ОСОБА_2 Не
з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство
«Райффайзен Банк Аваль» (далі - позивач)
звернулося до Господарського суду м.
Києва з позовом до Приватного
акціонерного товариства «Українська
пожежно-страхова компанія» (далі -
відповідач) про стягнення 693 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
Приватним акціонерним товариством
«Українська пожежно-страхова
компанія» на підставі договору
добровільного страхування наземних
транспортних засобів від 16.04.2009 №
РК087/00/00000059, внаслідок настання
страхової події - викрадення
автомобілю Lexus LX 470 не виплачено
страхове відшкодування Публічному
акціонерному товариству «Райффайзен
Банк Аваль» як вигодонабувачу
застрахованого автомобіля марки Lexus LX
470, державний реєстраційний номер
НОМЕР_1 (страхувальник - ОСОБА_3), а тому
позивач просить суд стягнути з
відповідача 693 000,00 грн. суми
страхового відшкодування.

Заперечуючи проти позову, відповідач
посилався на наявність підстав для
відмови у виплаті страхового
відшкодування у зв'язку з
неповідомлення ОСОБА_3 під час
укладання Договору страхування №РК
087/00/00000059 від 16.04.2009 про дію договору
страхування №202-4255/08 від 03.07.2008,
укладеного між ОСОБА_3 та АСТ «Вексель»,
предметом страхування якого також
виступав автомобіль Lexus LX 470, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, що є
порушенням умов п.21.2.3 договору.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 27.02.2014 порушено провадження у
справі та залучено до участі у справі у
якості третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача, ОСОБА_3 та
Акціонерне страхове товариство
«Вексель». Розгляд справи призначено
на 19.03.2014.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 19.03.2014 розгляд справи було
відкладено на 04.04.2014.

У судове засідання представник
позивача з'явився, позовні вимоги
підтримав та просив суд їх
задовольнити.

Представник відповідача проти
задоволення позовних вимог
заперечував з підстав, викладених у
відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи 1 у судове
засідання з'явився, надав суду письмові
пояснення по справі, за змістом яких
посилався на нечинність договору
страхування №202-4255/08 від 03.07.2008,
укладеного між ОСОБА_3 та АСТ «Вексель»,
на момент укладання договору
страхування №РК 087/00/00000059 від 16.04.2009, у
звязку з несплатою ОСОБА_3 чергового
страхового платежу за договором
страхування №202-4255/08 від 03.07.2008.

Представник позивача та третьої особи 1
також зазначили про відсутність
відповідного рішення суду про визнання
недійсним договору страхування №РК
087/00/00000059 від 16.04.2009, а також посилались
на те, що Господарський суд м. Києва не
зв'язаний висновками Апеляційного суду
м. Києва, які наведені в його рішенні
від 22.12.2011, під час розгляду даної
справи.

Представник третьої особи 2 у судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив.

В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

У судовому засіданні складався
протокол згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши докази та оцінивши їх в
сукупності, заслухавши пояснення
представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

16.04.2009 між Приватним акціонерним
товариством «Українська
пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_3
укладено договір добровільного
страхування наземних транспортних
засобів № РК087/00/00000059, за яким
відповідачем застраховані майнові
інтереси останньої, що не суперечать
чинному законодавству України, які
пов'язані з володінням, користуванням
та розпорядженням транспортним
засобом, автомобілем Lexus LX 470, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, на випадок
настання подій, перелік яких наведено у
Договорі.

Серед страхових ризиків за Договором
зазначено й викрадення (п.8), яким є
незаконне заволодіння транспортним
засобом та/або його додатковим
обладнанням з будь-якою метою.

В п. 20 Договору сторонами погоджено, що
Договір набирає чинності з 00 години 00
хвилин 17.04.2009 та діє до 24 години 00 хвилин
16.04.2010.

Страхова сума за договором становить 770
00,00 грн. (п.13.2), безумовна франшиза на
випадок викрадення - 10% (п.12).

16.08.2009 по вул.. Коперника, буд.17 у м. Києві
був викрадений автомобіль Lexus LX 470,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
власником якого є ОСОБА_3.

На підставі заяви ОСОБА_3 щодо факту
викрадення автомобілю слідчим
Шевченківського РУГУ МВС України в м.
Києві 23.08.2009 було винесено постанову
про порушення кримінальної справи за
ознаками злочину, передбаченого ч.1
ст.289 КК України.

18.08.2009 ОСОБА_3 було також подано до
відповідача заяву-повідомлення про
викрадення застрахованого автомобіля.

01.09.2009 третя особа 1 звернулась до
відповідача з відповідною заявою про
виплату страхового відшкодування, в
якій просила спірне страхове
відшкодування перерахувати на
банківських рахунок вигодонабувача.

Відповідач листом № 5330 від 25.12.2009
повідомив третю особу 1 про те, що
прийняв рішення про відмову у виплаті
страхового відшкодування з посиланням
на п.21.2.3 Договору.

Зі змісту вказаного листа слідує, що
підставою для відмови у виплаті
страхового відшкодування було те, що з
наявних у відповідача документів ним
встановлено, що на момент укладання
Договору страхування №РК 087/00/00000059 від
16.04.2009 діяв договір страхування №202-4255/08
від 03.07.2008, укладений між ОСОБА_3 та АСТ
«Вексель», предметом страхування якого
також виступав автомобіль Lexus LX 470,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
про що третьою особою 1 в порушення умов
п.21.2.3 договору не було повідомлено
відповідача.

Отже, страхове відшкодування за
наслідками викрадення автомобілю, що
належить третій особі 1, відповідачем
не виплачено, наслідком чого і стало
звернення позивача до суду з даним
позовом.

Підстави для відмови страховика у
здійсненні страхових виплат або
страхового відшкодування передбачені
ст. 991 Цивільного кодексу України та ст.
26 Закону України "Про страхування".

Так, відповідно до ч. 1 ст. 991 Цивільного
кодексу України та ст. 26 Закону України
"Про страхування" страховик має право
відмовитися від здійснення страхової
виплати у разі:

1) навмисних дій страхувальника або
особи, на користь якої укладено договір
страхування, якщо вони були спрямовані
на настання страхового випадку, крім
дій, пов'язаних із виконанням ними
громадянського чи службового
обов'язку, вчинених у стані необхідної
оборони (без перевищення її меж), або
щодо захисту майна, життя, здоров'я,
честі, гідності та ділової репутації;

2) вчинення страхувальником або особою,
на користь якої укладено договір
страхування, умисного злочину, що
призвів до страхового випадку;

3) подання страхувальником завідомо
неправдивих відомостей про об'єкт
страхування або про факт настання
страхового випадку;

4) одержання страхувальником повного
відшкодування збитків за договором
майнового страхування від особи, яка їх
завдала;

5) несвоєчасного повідомлення
страхувальником без поважних на те
причин про настання страхового випадку
або створення страховикові перешкод у
визначенні обставин, характеру та
розміру збитків;

6) наявності інших підстав,
встановлених законом.

Крім того, ч. 2 ст. 991 Цивільного кодексу
України та ст. 26 Закону України "Про
страхування" встановлено, що договором
страхування можуть бути передбачені
також інші підстави для відмови
здійснити страхову виплату, якщо це не
суперечить закону.

Пунктом 21.2.3 Договору передбачений
обов'язок страхувальника при
укладанні договору страхування надати
інформацію страховику про всі відомі
йому обставини, що мають істотне
значення для оцінки страхового ризику.
Істотною є інформація для оцінки
страхового ризику, зокрема,
страхування транспортного засобу в
іншій страховій компанії.

Відповідно до п. 24.1.7 Договору підставою
для відмови у виплаті страхового
відшкодування (страхової виплати)
відповідача є невиконання чи неналежне
виконання страхувальником обов'язків,
покладених на нього цим договором.

Отже, умовами Договору сторони
погодили, що ненадання страхувальником
повної інформації про об'єкт
страхування, яка має істотне значення
для оцінки страхового ризику (зокрема
інформації про страхування
транспортного засобу в іншій страховій
компанії), є підставою для відмови
відповідачем у виплаті страхового
відшкодування.

На підтвердження факту страхування
транспортного засобу Lexus LX 470, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, в іншій
страховій компанії на момент укладання
Договору страхування №РК 087/00/00000059 від
16.04.2009, відповідачем було надано копію
Договору страхування №202-4255/08 від
03.07.2008, який, на думку відповідача, був
чинним станом на 16.04.2009 та поширював
страховий захист на вказаний
транспортний засіб на момент укладання
договору між відповідачем та третьою
особою 1.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач зазначає про те, що договір
страхування транспортних засобів
№202-4255/08, укладений між третьою особою 1
та АСТ «Вексель», на час укладання
договору страхування №РК 087/00/00000059 з
відповідачем припинив свою дію
відповідно до умов п.12.2.3 договору,
оскільки ОСОБА_3 сплатила лише першу та
другу частину страхового платежу.

Так, відповідно до п.12.2.3 договору
№202-4255/08 якщо чергова частина
страхового платежу не була сплачена
або була сплачена не в повному обсязі,
відновлення дії договору відбувається
з 00 годин наступної доби, наступної за
днем надходження страхового платежу
(його частини) на рахунок страховика за
умови пред'явлення транспортного
засобу для огляду страховику. Жоден з
випадків, що стався в період, коли
договір не діяв, не розглядається як
страховий і страхове відшкодування по
ньому не виплачується.

Відповідно до п.3.15 договору №202-4255/08
загальний строк дії договору
встановлений з 00 год. 00 хв. 04.07.2008 по 24
год. 00 хв. 03.07.2009.

Таким чином згідно умов п.12.2.3 договору
передбачено, що відповідач
звільняється від обов'язку його
виконання в частині виплати страхового
відшкодування, а страховий захист не
поширюється на транспортний засіб в
період прострочення сплати
страхувальником чергового страхового
платежу, проте юридична дія договору
продовжується на строк, на який його
було укладено, тобто до 03.07.2009, та до
моменту його розірвання/ припинення у
встановленому законом порядку.

З умов вказаного пункту договору також
вбачається, що відновлення дії
договору у разі надходження страхового
платежу можливе протягом строку дії
договору, тобто до 03.07.2009, а тому на
момент укладання третьою особою 1 з
відповідачем договору страхування №РК
087/00/00000059 відновлення дії договору та
страхового покриття за договором
страхування №202-4255/08 у разі сплати
чергового страхового платежу було
можливим у зв'язку з чинністю самого
договору до 03.07.2009.

Відновлення дії договору страхування
№202-4255/08 стає неможливим лише після
припинення цього договору у
встановленому законом та договором
порядку.

Відповідно до п.3 абз. 1 ст. 28 Закону
України «Про страхування» договір
страхування припиняється у разі
несплати страхувальником страхових
платежів у встановлені договором
строки. При цьому договір вважається
достроково припиненим у випадку, якщо
перший (або черговий) страховий платіж
не був сплачений за письмовою вимогою
страховика протягом десяти робочих
днів з дня пред'явлення такої вимоги
страхувальнику, якщо інше не
встановлено умовами договору.

Частиною 3 ст.28 вказаного закону
передбачено, що про намір достроково
припинити дію договору страхування
будь-яка сторона зобов'язана
повідомити іншу не пізніше як за 30
календарних днів до дати припинення
дії договору страхування, якщо інше ним
не передбачено.

Пунктом 12.3 договору страхування
№202-4255/08, укладеного між ОСОБА_3 та АСТ
«Вексель» встановлено, що дію договору
страхування може бути достроково
припинено за вимогою страхувальника
або страховика на умовах, передбачених
Законом України «Про страхування».

Статтею 28 абзац 4 Закону України «Про
страхування» також встановлено, що у
разі дострокового припинення договору
страхування, крім договору страхування
життя, за вимогою страхувальника
страховик повертає йому страхові
платежі за період, що залишився до
закінчення дії договору страхування, з
відрахуванням нормативних витрат на
ведення справи, визначених при
розрахунку страхового тарифу,
фактичних виплат страхових сум та
страхового відшкодування, що були
здійснені за цим договором
страхування. Якщо вимога
страхувальника обумовлена порушенням
страховиком умов договору страхування,
то останній повертає страхувальнику
сплачені ним страхові платежі
повністю.

Пунктом 12.4 договору страхування
№202-4255/08, укладеного між ОСОБА_3 та АСТ
«Вексель», визначено норматив витрат
страховика на ведення справи складає
40%.

Проте позивачем до матеріалів справи
не було надано доказів виставлення АСТ
«Вексель» третій особі 1 рахунку на
нормативні витрати по веденню справи,
як це передбачено ст.28 Закону України
«Про страхування» та п.12.4 договору
страхування №202-4255/08.

Отже, сторонами договору страхування
№202-4255/08 не було вчинено дій, які б
свідчили про наміри сторін достроково
припинити дію договору.

Поряд з цим, відповідно до п. 12.1.1
договору страхування № 202-4255/08, якщо
транспортний засіб придбаний у кредит
та переданий у заставу банку, що є
вигодонабувачем згідно умов цього
договору, то внесення змін та
доповнень, а також дострокове
припинення дії Договору можливе лише
за письмовою згодою банку, що є
Вигодонабувачем згідно умов цього
договору.

З матеріалів справи вбачається, що
автомобіль Lexus LX 470, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, перебуває
у кредиті на підставі кредитного
договору № від 03.07.2008, який
укладений між позивачем та третьою
особою 1, та переданий у заставу банку.

Відтак, дострокове припинення дії
договору № 202-4255/08 можливе лише за
письмовою згодою банку, який є вигодо
набувачем за договором страхування.

Разом з тим, в матеріалах справи
відсутні будь-які докази, які б
підтверджували письмову згоду
позивача (банку) на дострокове
припинення договору страхування
№202-4255/08 з підстав несплати третьою
особою 1 чергового страхового платежу.

Також у відповідності до положень ч.4
ст. 35 ГПК України рішення суду з
цивільної справи, що набрало законної
сили, є обов'язковим для господарського
суду щодо фактів, які встановлені судом
і мають значення для вирішення спору.

Преюдиціальне значення мають факти,
які потребували доведення в цій справі,
та які були встановлені при вирішення
спору.

Відповідачем до матеріалів справи
надано рішення апеляційного суду м.
Києва від 22.12.2011 у справі №22-2690/10233/2011,
яке залишено без змін ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України від
14.09.2012, за позовом ОСОБА_3 до АТ
"Українська пожежно-страхова компанія"
про стягнення суми страхового
відшкодування за договором № РК
087/00/00000059 від 16.04.2009.

Вказаним рішенням був встановлений
факт того, що при укладенні договору
добровільного страхування наземних
транспортних засобів № РК 087/00/00000059 між
АТ "Українська пожежно-страхова
компанія" та позивачкою (ОСОБА_3.) діяв
договір страхування № 202-4255/08,
укладений між позивачкою та АСТ
"Вексель", що дає підстави вважати
договір добровільного страхування
наземних транспортних засобів № РК
087/00/00000059 між АТ "Українська
пожежно-страхова компанія" та
позивачкою нікчемним та відсутність
між позивачкою та АТ "Українська
пожежно-страхова компанія" договірних
правовідносин.

Таким чином вказаним рішенням суду
було встановлено нікчемність договору
добровільного страхування наземних
транспортних засобів № РК 087/00/00000059 від
16.04.2009, що має преюдиціальне значення
для розгляду справи №910/3044/14.

При цьому встановлення у вказаному
рішенні апеляційного суду факту
нікчемності договору не є оціночним
судженням суду при розгляді справи або
мотивацією вказаного рішення суду, як
помилково вважає позивач та третя
особа 1.

Крім того суд відзначає, що відповідно
до ч.2 ст.215 визнання нікчемного
правочину недійсним у судовому порядку
не вимагається.

У відповідності до положень ст. 989
Цивільного кодексу України
страхувальник зобов'язаний при
укладенні договору страхування
повідомити страховика про інші
договори страхування, укладені щодо
об'єкта, який страхується. Якщо
страхувальник не повідомив страховика
про те, що об'єкт уже застрахований,
новий договір страхування є нікчемним.

Згідно ст. 215 Цивільного Кодексу
України недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Відповідно до ст.216 Цивільного кодексу
України недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.

На підставі вищенаведеного вбачається,
що при укладанні договору страхування
РК 087/000/00000059 між відповідачем та ОСОБА_3,
остання в порушення умов п.21.2.3
договору та ст.989 Цивільного кодексу
України не повідомила страховика про
дію на момент укладання цього договору
іншого договору страхування № 202-4255/08,
що був укладений між ОСОБА_3 та АСТ
«Вексель».

За таких обставин суд приходить до
висновку про те, що наявні матеріали
справи та докази свідчать про
нікчемність договору страхування РК
087/000/00000059 від 16.04.2009 на підставі ст.989
Цивільного кодексу України.

Отже, відповідачем належними та
допустимими доказами доведено ті
обставини, на які він посилається як на
підставу для відмови у виплаті
страхового відшкодування, з огляду на
що суд дійшов висновку про те, що
відповідач правомірно відмовив у
виплаті спірного страхового
відшкодування у зв'язку із нікчемністю
договору страхування №РК 087/000/00000059.

За таких обставин позовні вимоги
позивача визнаються судом
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до статті 49
ГПК України покладаються судом на
позивача.

На підставі викладеного та керуючись
статтями ст. ст. 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Суддя
Є.Б. Куркотова

дата підписання повного тексту
рішеняння 04.04.2014