ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2014 року
Справа № 904/9336/13

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів: головуючого судді: Пархоменко
Н.В. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Чередка А.Є.

секретар судового засідання Губенко
Ю.Е.

за участю представників сторін:

від позивача: Компанієць С.С.,
представник, довіреність № 3/12-13 від
03.12.2013р.; представник відповідача в
судове засідання не з'явився, про час та
місце судового засідання повідомлений
належним чином.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Всеукраїнський
виробничий альянс" на рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 18.12.2013р. у справі № 904/9336/13

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "КАРТОЛ", м. Донецьк

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Всеукраїнський
виробничий альянс", м.Дніпропетровськ

про стягнення 25 458,80 грн.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2013р. Товариство з обмеженою
відповідальністю "КАРТОЛ" звернулось
до господарського суду з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Всеукраїнський
виробничий альянс" в якому просило
стягнути з відповідача 25 458,80 грн. за
договором поставки.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 18.12.2013р.
у справі № 904/9336/13, яке підписано і
оформлено відповідно до вимог статті 84
Господарського процесуального кодексу
України 20.12.2013р. (суддя Петренко Н.Е.),
позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Всеукраїнський
виробничий альянс" на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "КАРТОЛ"
заборгованість за поставлений товар у
сумі 24 523,60 грн., пеню у сумі 577,98 грн., 1%
штрафу у сумі 128,21 грн., 3 % річних у сумі
200,18 грн., судовий збір у сумі 1 718,55 грн. В
решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що
відповідач не виконав зобов'язання по
оплаті отриманої продукції, за
порушення грошових зобов'язань
нараховані штрафні санкції.

Не погодившись із зазначеним
рішенням Товариство з обмеженою
відповідальністю "Всеукраїнський
виробничий альянс" звернулось з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 18.12.2013р.
у справі № 904/9336/13 скасувати та винести
нове рішення яким в задоволені
позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим,
що судом були порушені норми
процесуального та матеріального права,
а саме відповідачу не були направлені
документи додані до позовної заяви
тому відповідач не мав можливості
надати відзив на позовну заяву.
Вважають, що судом першої інстанції не
була надана належна оцінка цьому факту.
Також судом було винесено рішення без
участі ТОВ "Всеукраїнський виробничий
альянс" та без підтвердження отримання
відповідачем ухвали про порушення
провадження у справі, таким чином
скаржник не мав можливості
скористатись своїми процесуальними
правами.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
30.01.2014р., колегією суддів у складі:
головуючого судді Пархоменко Н.В.
(доповідач), суддів: Коваль Л.А., Чередка
А.Є. апеляційна скарга була прийнята до
провадження з відновленням строку
подання апеляційної скарги та
призначена до розгляду на 25.02.2014р.

Розпорядженням голови
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 25.02.2014р., у
зв'язку з перебуванням судді Коваль
Л.А.- члена постійно діючої колегії на
лікарняному, визначено колегію суддів
у складі: головуючого судді Пархоменко
Н.В.(доповідач), суддів: Науменко І.М.,
Чередка А.Є.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
25.02.2014р. апеляційна скарга прийнята до
свого провадження у складі колегії
суддів: головуючого судді Пархоменко
Н.В.(доповідач), суддів: Науменко І.М.,
Чередка А.Є.

24.02.2014р. від Товариства з обмеженою
відповідальністю "КАРТОЛ" надійшов
відзив на апеляційну скаргу (вх.№1282/14),
в якому позивач просить залишити
рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 18.12.2013р.
у справі № 904/9336/13 без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.
Позивач спростовує твердження
скаржника про не направлення йому
документів доданих до позовної заяви,
та зазначає, що 29.11.2013р. на адресу ТОВ
"Всеукраїнський виробничий альянс"
було направлено копію позовної заяви
№21 від 29.11.2013р. з доданими до неї
документами, що підтверджується копією
квитанції та описом вкладення. Таким
чином вважають, що судом першої
інстанції не було порушено статтю 63
Господарського процесуального кодексу
України та прийнято позовну заяву без
порушення норм діючого законодавства
України. Позивач зазначає, що з
апеляційної скарги та матеріалів
справи вбачається, що відповідач був
належним чином повідомлений про час та
місце розгляду справи 18.12.2013р., його
неявка у судове засідання та ненадання
документів не перешкоджає розгляду
справи відповідно до ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України. Позивач вважає
необґрунтованими твердження
скаржника, що суд розглянувши справу
без представника відповідача тим
самим порушив принцип рівності сторін.
На думку позивача доводи апеляційної
скарги є наміром ухилення ТОВ
"Всеукраїнський виробничий альянс" від
виконання договірного зобов'язання.

В судовому засіданні 25.02.2014р.
представник позивача надала
пояснення.

25.02.2014р. представник відповідача
надав клопотання про відкладення
розгляду справи (вх.№1309/14) у зв'язку з
неможливістю забезпечити явку
представника. Також в клопотанні
зазначено, що 18.02.2014р. у ТОВ
"Всеукраїнський виробничий альянс"
змінено склад засновників товариства,
призначено на посаду нового директора,
з урахуванням зміни керівництва
розглядається питання щодо мирного
врегулювання спору. Враховуючи неявку
представника відповідача та заявлене
клопотання, розгляд апеляційної
скарги було відкладено на 25.03.2014р.

Розпорядженням секретаря судової
палати Коваль Л.А. від 25.03.2014р. у зв'язку
з виходом з лікарняного судді Коваль
Л.А. - члена постійно діючої колегії,
визначено колегію суддів у складі:
головуючий суддя Пархоменко Н.В.
(доповідач), суддів: Коваль Л.А., Чередка
А.Є.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
25.03.2014р. апеляційна скарга була
прийнята до свого провадження у складі
колегії суддів: головуючого судді
Пархоменко Н.В., суддів: Коваль Л.А.,
Чередка А.Є.

В судовому засіданні 25.03.2014р.
оголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, обговоривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено господарським
судом та підтверджується матеріалами
справи, 30.01.13р. між позивачем
Товариством з обмеженою
відповідальністю "КАРТОЛ"
(постачальник) та відповідачем
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Всеукраїнський
виробничий альянс"( покупець) укладено
договір поставки № 325-13.

Відповідно до умов пункту 1.1. договору,
позивач зобов'язується за замовленням
відповідача, що визначено сторонами у
додатку до даного договору, який є
невід'ємною частиною договору, в
порядку та на умовах визначених цим
договором передати у власність
відповідачу товар, а відповідач, в свою
чергу, зобов'язується прийняти у
власність товар та сплатити за нього
грошову суму в порядку та на умовах
даного договору.

Поставка товару здійснюється на
умовах DDP, склад відповідача за адресою:
м. Дніпропетровськ, вул. Саранська, 93.
Сторони мають право узгодити інший
порядок поставки товару, в тому числі
на умовах EXW, склад відповідача за
адресою: м. Донецьк, пров. Веселий, 78. При
цьому сторони прийшли згоди, що
терміни, які використовуються в даному
Договорі, приймаються ними згідно з
"ІНКОТЕРМС"(пункт 21).

Пунктом 2.2. договору передбачено,
що товар за цим договором постачається
позивачем партіями на підставі
поданого від відповідача замовлення.

Відповідно до пункту 2.3. договору
поставки, асортимент, найменування і
ціна товару, вказується сторонами у
специфікації до цього договору.
Сторони визначають, що накладна,
підписана сторонами є погодженням
асортименту товару, його кількості і
ціни.

Моментом поставки замовленої
партії товару вважається дата, що
вказана в накладній на передачу товару
підписаній уповноваженими
представниками з обох сторін (пункт 2.11.
договору).

Загальна вартість договору
складає сума усіх підписаних сторонами
накладних на товар до даного Договору
протягом строку дії даного договору
(пункт 3.1.).

В пункті 3.2. договору поставки
зазначено про те, що ціна на товар
вказується сторонами у специфікації та
видатковій накладній, що є невід'ємною
частиною цього договору.

Пунктом 3.4. договору передбачено,
що відповідач оплачує товар за
погодженою ціною, вказаною в
специфікації (додатку) до цього
договору.

Згідно з пунктом 3.5. договору
поставки, оплата по цьому договору
здійснюється відповідачем за кожну
окрему партію товару, згідно
узгодженого сторонами замовлення.
Умови оплати: 30 календарних днів з
моменту поставки.

За результатами діяльності
сторони проводять звірку
взаєморозрахунків, результати якої
оформляються відповідним актом (пункт
3.8. договору).

Відповідно до пункту 4.1. договору,
товар за даним договором вважається
переданим позивачем і прийнятим
відповідачем:

- за кількістю - відповідно до накладної
на передачу товару, підписаною
уповноваженими представниками з обох
сторін, узгодженого замовленням
сторін, рахунку-фактури та іншої
товарно-супроводжувальної
документації;

- за якістю - відповідно до документів,
що підтверджують якість товару та які
зазначені пункті 2.12. договору.

Пунктом 6.2. договору поставки
передбачено, що за невиконання або
неналежне виконання зобов'язань за цим
договором сторони несуть
відповідальність відповідно до
договору, а у випадку неврегульованих
умовами договору відповідно до діючого
законодавства України. Сторони
відшкодовують одна одній збитки,
заподіяні неналежним виконанням своїх
зобов'язань по даному договору.

В пункті 6.4. договору поставки
зазначено, що відповідач у разі
прострочення оплати товару
зобов'язаний сплатити позивачу пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, встановленої на цей період, від
суми несплаченого грошового
зобов'язання за кожний день
прострочення. За прострочення понад
тридцяти днів від настання терміну
платежу відповідач додатково
зобов'язаний сплатити позивачу штраф у
розмірі 1% від суми несплаченого
зобов'язання.

Цей договір набуває чинності з
дати його підписання обома сторонами
та діє до 31.12.2013р., але в будь-якому
випадку до повного належного виконання
сторонами своїх зобов'язань по ньому
(пункт 9.1. договору).

На виконання умов
вищезазначеного договору поставки,
позивач в період з 12.02.2013р. по 03.10.2013р.
поставив товар на загальну суму 229 911,55
грн., а відповідач в свою чергу прийняв
товар, що підтверджується видатковими
накладними та товаротранспортними
накладними, копії яких знаходяться в
матеріалах справи (а.с. 19-58).

Відповідачем в порушення умов
договору поставки була здійснена лише
часткова оплата, а саме у розмірі 205 387,95
грн., у зв'язку з чим відповідач має
заборгованість перед позивачем у
розмірі 24 523,60 грн. ( 229 911,55грн.- 205 387,95
грн.).

Між сторонами неодноразово
проводилися звірки взаєморозрахунків,
відповідно до яких відповідач визнав
існуючу заборгованість по договору
поставки, що підтверджують акти звірки
взаєморозрахунків станом на 01.04.2013р.
(а.с.65), станом на 01.07.2013р. (а.с.66), крім
того акти звірки взаєморозрахунків
станом на 01.10.2013р. (а.с.67) та станом на
25.11.2013р. (а.с.68) були направлені
позивачем на адресу відповідача
(а.с.69,70), але повернуті відповідачем з
відповідним підписом не були.

З метою досудового врегулювання
спору, позивачем на адресу відповідача
була надіслана претензія № 12/11-13 від
15.11.2013р., відповідно до якої позивач
вимагав протягом 5 банківських днів
оплатити прострочену заборгованість
по договору в розмірі 24 523,60 грн., шляхом
перерахування грошових коштів на
рахунок позивача (а.с. 62-64). Відповідачем
зазначені вимоги були залишені без
відповіді та задоволення, у зв'язку з
чим останній звернувся з позовом до
суду.

Відповідач доказів погашення
боргу або доказів які б спростовували
борг не надав.

Згідно зі статтею 265
Господарського кодексу України за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статей 525, 526
Цивільного кодексу України, статті 193
Господарського кодексу України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

З огляду на викладене, судом
першої інстанції правомірно стягнуто
борг, за поставлений товар, у заявленій
позивачем сумі - 24 523,60 грн.

Боржник, згідно статтею 612
Цивільного кодексу України вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Відповідно статті 611 Цивільного
кодексу України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

Умовами договору сторони
передбачили , що за невиконання або
неналежне виконання зобов'язань за цим
договором сторони несуть
відповідальність відповідно до
договору, а у випадку неврегульованих
умовами договору відповідно до діючого
законодавства України. Сторони
відшкодовують одна одній збитки,
заподіяні неналежним виконанням своїх
зобов'язань по даному договору (пункт
6.2).

В пункті 6.4. договору поставки
зазначено, що відповідач у разі
прострочення оплати товару
зобов'язаний сплатити позивачу пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, встановленої на цей період, від
суми несплаченого грошового
зобов'язання за кожний день
прострочення. За прострочення понад
тридцяти днів від настання терміну
платежу відповідач додатково
зобов'язаний сплатити позивачу штраф у
розмірі 1% від суми несплаченого
зобов'язання.

За неналежне виконання
відповідачем своїх зобов'язань по
договору, позивачем на підставі пункту
6.4. договору була нарахована пеня у
розмірі 606,81 грн. ( за період з 08.06.2013р. по
27.11.2013р.), а також штраф у розмірі 128,21
грн.

Відповідно до частини 6 статті 232
Господарського кодексу України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня коли зобов'язання мало
бути виконано.

Перевіривши розрахунок штрафних
санкцій, апеляційних суд вважає, що суд
першої інстанції правильно зменшив
розмір пені та стягнув її у розмірі -
577,98грн., оскільки позивач розраховуючи
пеню вірно визначив період стягнення,
розрахунки провів за кожною накладною,
при розрахунку застосував подвійну
облікову ставку НБУ, але припустився
помилки в самих розрахунках.

За приписами статті 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Позивач, відповідно до статті 625
Цивільного кодексу України, нарахував
3% річних у розмірі 200,18 грн. за період з
16.03.2013р. по 27.11.2013р.

Таким чином матеріалами справи
підтверджені позовні вимоги в частині
стягнення основного боргу, 1% штрафу, 3%
річних , пені-частково, отже суд першої
інстанції дійшов до вірного висновку
про часткове задоволення позовних
вимог.

Апеляційним господарським судом
відхиляються твердження скаржника
стосовно неотримання додатків до
позовної заяви та ухвали про
порушення провадження у справі,
оскільки матеріалами справи, а саме
описом вкладення (а.с. 6 )
підтверджується направлення позивачем
відповідачу копії позовної заяви та
доданих до заяви документів, крім того
відповідач належним чином був
повідомлений про час та місце розгляду
справи, що підтверджується поштовим
повідомленням про вручення
відповідачу ухвали суду (а.с.79).

Враховуючи викладене, апеляційний
суд не вбачає підстав для скасування чи
зміни рішення суду відповідно до
статті 104 Господарського
процесуального кодексу України,
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а рішення господарського
суду Дніпропетровської області без
змін.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору по
апеляційній скарзі покладаються на
скаржника.

Керуючись статтями 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Всеукраїнський виробничий альянс" на
рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 18.12.2013р.
у справі № 904/9336/13 залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 18.12.2013р.
у справі № 904/9336/13 без змін.

Повний текст постанови

складено 31.03.2014р.

Головуючий суддя
Н.В. Пархоменко

Суддя
Л.А. Коваль

Суддя
А.Є. Чередко