м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/754/14 31.03.14За позовом
Державного інституту праці та
соціально-економічних досліджень
до Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
про визнання частково недійсною
додаткової угоди до договору
Суддя Грєхова О.А.
За участю представників сторін:
позивача - не з'явилися
відповідача - Павловська Н.В.
(довіреність № 1265-06-1 від 31.12.2013р.)
Державний інститут праці та
соціально-економічних досліджень
звернувся до Господарського суду міста
Києва з позовом до Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України про визнання
недійсним п. 2 додаткової угоди № 5 від
28.12.2012 до договору № 106-Ф-10 на надання
послуг з розроблення та перегляду
нормативно-правових актів з охорони
праці (НПАОП) згідно планів
затверджених спеціально уповноваженим
центральним органом виконавчої влади з
охорони праці (Другий етап розроблення
та перегляду НПАОП) "Розроблення Правил
охорони праці під час
вантажно-розвантажувальних робіт" від
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що п. 2
додаткової угоди № 5 від 28.12.2012 до
договору № 106-Ф-10 на надання послуг з
розроблення та перегляду
нормативно-правових актів з охорони
праці (НПАОП) згідно планів
затверджених спеціально уповноваженим
центральним органом виконавчої влади з
охорони праці (Другий етап розроблення
та перегляду НПАОП) "Розроблення Правил
охорони праці під час
вантажно-розвантажувальних робіт" від
29.07.2010 суперечить вимогам ч. 5 ст. 40
Закону України «Про здійснення
державних закупівель», оскільки
пунктом 5.2 договору встановлена
відповідальність у вигляді сплати
неустойки у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
ненаданих послуг за кожен день
затримки у разі затримки надання
послуг або надання не в повному обсязі,
заявленому замовником, тоді як п. 2
додаткової угоди № 5 від 28.12.2012 до
договору встановлена інша
відповідальність у разі ненадання
послуг в повному обсязі в межах строку
дії договору у вигляді сплати штрафу в
розмірі вартості договору.
У зв'язку із цим, позивач просить суд,
визнати недійсним п. 2 додаткової угоди
№ 5 від 28.12.2012 до договору № 106-Ф-10 на
підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 22.01.2014 за вказаним позовом
порушено провадження у справі № 910/754/14
та призначено розгляд справи на 17.02.2014.
Представник відповідача в судовому
засіданні 17.02.2014 надав письмовий відзив
на позов в якому зазначив, що
додатковою угодою № 5 до договору було
внесене зміни в частині строків
надання послуг по договору та строку
дії договору. А також, встановлена
відповідальність за не надання послуг
за договором. Зміни до розділу 7
«відповідальність сторін» додатковою
угодою № 5 не вносилися, а тому визнання
саме п. 2 додаткової угоди від 28.12.2012
року № 5 до договору, з підстав
наведених у позові є безпідставним.
У зв'язку з нез'явленням в судове
засідання 17.02.2014 представника позивача
розгляд справи відкладено на 24.03.2014.
20.03.2014 представником позивача через
відділ діловодства суду подано
засвідчені копії Статуту № 736-261,
Виписки з ЄДРПОУ серія АГ № 608508, Витягу
з ЄДРПОУ серія АД № 627053, 627052, 627054, Витягу
з ЄДРПОУ серія АД № 627076, 627075,627077,
письмове підтвердження ДІПСЕД від
20.03.2014, довіреність на представника, які
долучені судом до матеріалів справи.
У судовому засіданні 24.03.2014 представник
позивача подав письмове клопотання про
продовження строку розгляду спору.
Розглянувши клопотання представника
позивача про продовження строку
розгляду спору, суд його задовольнив з
Частиною 1 статті 69 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що спір має бути вирішено
господарським судом у строк не більше
двох місяців від дня одержання
Судом встановлено, що строк вирішення
спору у справі № 910/754/14 спливає 22.03.2014.
В частині 3 статті 69 Господарського
процесуального кодексу України
зазначено, що у виняткових випадках за
клопотанням сторони, з урахуванням
особливостей розгляду спору,
господарський суд ухвалою може
продовжити строк розгляду спору, але не
більш як на п'ятнадцять днів.
Враховуючи наведене, суд визнав за
можливе продовжити строк розгляду
спору для повного, всебічного та
об'єктивного розгляду справи.
Ухвалою суду від 24.03.2014 строк вирішення
спору було продовжено на 15 днів,
розгляд справи було відкладено до
31.03.2014, зобов'язано позивача надати
письмові пояснення на відзив
28.03.2014 представником позивача через
відділ діловодства суду подано
клопотання про розгляд справи без
участі представника позивача та
письмове пояснення по справі, які
долучені судом до матеріалів справи.
В судове засідання 31.03.2014 з`явився
представник відповідача та заперечив
проти задоволення позовних вимог в
На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України
складено протоколи судових засідань,
які долучено до матеріалів справи.
Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами та
витребуваних судом.

У судовому засіданні 31.03.2014 відповідно
до ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України судом проголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника відповідача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, господарський суд міста Києва

В С Т А Н О В И В:

29.07.2010 між Державним інститутом праці
та соціально-економічних досліджень
(позивач, виконавець) та Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України (відповідач,
замовник) укладено договір № 106-Ф-10 на
надання послуг з розроблення та
перегляду нормативно-правових актів з
охорони праці згідно планів
затверджених спеціально уповноваженим
центральним органом виконавчої влади з
охорони праці (другий етап розроблення
та перегляду НПАОП) «Розроблення
Правил охорони праці під час
вантажно-розвантажувальних робіт»
(надалі договір).

Відповідно до п. 1.1 договору в порядку
та на умовах, визначених цим договором,
виконавець за завданням замовника
зобов'язується надати послуги з
«Розроблення Правил охорони праці під
час вантажно-розвантажувальних робіт»,
в кількості, обсязі та за цінами і
строки, визначені Технічними вимогами
(додаток 1) і Календарним планом
(додаток 2), які є невід'ємними частинами
цього договору про закупівлю, а
замовник зобов'язаний оплатити
виконавцю надані послуги, в розмірі та
строки, встановлені цим договором.

Ціна на послуги встановлюється в
Національній валюті України, загальна
вартість послуг становить 72000,00 грн., в
тому числі ПДВ - 12000,00 грн., Розрахунок
вартості послуг надається виконавцем в
калькуляції кошторисної вартості
(додаток 3), що є невід'ємною частиною
цього договору (п. 3.1 договору).

Цей договір про закупівлю набирає
чинності з дати його підписання та діє
до 31.12.2010р. (п. 9.1 договору).

Розділом 5 договору сторони
передбачили наступні відповідальність
сторін:

П. 5.1. За невиконання або неналежне
виконання зобов'язань за цим договором,
виконавець і замовник несуть
відповідальність згідно з чинним
законодавством.

П. 5.2. У разі затримки надання послуг або
надання не в повному обсязі, заявленому
замовником, виконавець сплачує
неустойку у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
ненаданих послуг за кожен день
затримки.

П. 5.3. У разі невиконання робіт за
договором з вини виконавця останній
повертає всі раніше сплачені кошти та
штраф в розмірі 1% від суми, що підлягає
поверненню.

Додатковою угодою № 1 від 30.12.2010 до
договору сторони продовжили дію
Договору до 30.06.2011 року.

Додатковою угодою № 2 від 30.06.2011 до
договору сторони продовжили дію
Договору до 31.12.2011 року.

Додатковою угодою № 3 від 29.12.2011 до
договору сторони продовжили дію
Договору до 30.11.2012 року. А також п. 3
додаткової угоди № 3 до договору
зазначили, що за порушення строків
виконання зобов'язання стягується пеня
у розмірі подвійної облікової ставки
НБУ від вартості послуг, з яких
допущено прострочення виконання, за
кожний день прострочення, а за
прострочення понад 30 днів додатково
стягується штраф у розмірі 7% вказаної
вартості.

Додатковою угодою № 4 від 30.11.2012 до
договору сторони продовжили дію
Договору до 28.12.2012 року.

Додатковою угодою № 5 від 28.12.2012 до
договору сторони продовжили дію
Договору до 01.10.2013 року. А також п. 2
додаткової угоди № 5 до договору
зазначили, що у разі не надання послуг в
повному обсязі в межах строку дії
договору, виконавець сплачує штраф в
розмірі вартості договору.

Державний інститут праці та
соціально-економічних досліджень
звернувся до Господарського суду міста
Києва з позовом до Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України про визнання
недійсним п. 2 додаткової угоди № 5 від
28.12.2012 до договору № 106-Ф-10 на надання
послуг з розроблення та перегляду
нормативно-правових актів з охорони
праці (НПАОП) згідно планів
затверджених спеціально уповноваженим
центральним органом виконавчої влади з
охорони праці (Другий етап розроблення
та перегляду НПАОП) "Розроблення Правил
охорони праці під час
вантажно-розвантажувальних робіт" від
29.07.2010, оскільки сторони не дотримались
у момент укладання додаткової угоди № 5
до договору вимог частини 5 статті 40
Закону України «Про здійснення
державних закупівель», яка містить
заборону щодо зміни умов договору про
закупівлю до моменту повного виконання
зобов'язань сторонами за ним.

Приписами статей 33, 34 ГПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу, господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи, обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно із ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Проаналізувавши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги є необґрунтованими та такими, що
не підлягають задоволенню з огляду на
наступне.

Рішенням тендерного комітету
відповідача від 26 травня 2010 року була
затверджена тендерна документація
щодо закупівлі послуг з «Розроблення
та перегляду нормативно-правових актів
з охорони праці (НПАОП) згідно планів
затверджених спеціально уповноваженим
органом виконавчої влади з охорони
праці (другий етап розроблення та
перегляду НПАОП)» за процедурою
відкритих торгів на загальну кількість
14 лотів (у тому числі лот 7 «Розробка
Правил охорони праці під час
вантажно-розвантажувальних робіт».

Невід'ємною складовою частиною
вказаної вище затвердженої тендерної
документації є «Основні умови
договору» (додаток 4 до тендерної
документації), в яких сторони зазначили
умови договору.

Відповідно до умов пункту 7 додатку 4 до
тендерної документації «Основні умови
договору»: «У разі затримки надання
Послуг або надання не в повному обсязі,
заявленому Замовником, Виконавець
сплачує неустойку у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
ненаданих послуг за кожен день
затримки».

Відповідно до умов пункту 7 додатку 4 до
тендерної документації «Основні умови
договору»: «У разі затримки надання
Послуг або надання не в повному обсязі,
заявленому Замовником, Виконавець
сплачує неустойку у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
ненаданих послуг за кожен день
затримки». Зазначена умова тендерної
документації закріплена в п. 5.2
договору № 106-Ф-10 на надання послуг з
розроблення та перегляду
нормативно-правових актів з охорони
праці згідно планів затверджених
спеціально уповноваженим центральним
органом виконавчої влади з охорони
праці (другий етап розроблення та
перегляду НПАОП) «Розроблення Правил
охорони праці під час
вантажно-розвантажувальних робіт».

01.06.2010р. Верховною Радою України
прийнято Закон України „Про
здійснення державних закупівель"
№2289-VI, який встановлює правові та
економічні засади здійснення
закупівель товарів, робіт і послуг за
державні кошти, метою цього Закону є
створення конкурентного середовища у
сфері державних закупівель,
запобіганням проявам корупції у цій
сфері, розвиток добросовісної
конкуренції, забезпечення
раціонального та ефективного
використання державних коштів.

Відповідно до статті 3 Закону України
"Про здійснення державних закупівель"
(в редакції чинній на дату укладання
договору) цей Закон застосовується до
всіх замовників та закупівель товарів,
робіт і послуг, які повністю або
частково здійснюються за рахунок
державних коштів, за умови, що вартість
предмета закупівлі товару (товарів),
послуги (послуг) дорівнює або перевищує
100 тисяч гривень, а робіт - 300 тисяч
гривень. Умови, порядок та процедури
закупівель товарів, робіт і послуг за
рахунок державних коштів можуть
встановлюватися або змінюватися
виключно цим Законом, крім випадків,
передбачених цим Законом. Порядок
закупівлі фінансових та
консультаційних послуг міжнародних
фінансових установ визначається
законом України. Інформація щодо
здійснення закупівель фінансових та
консультаційних послуг міжнародних
фінансових установ направляється
замовником Уповноваженому органу,
Рахунковій палаті (у разі використання
коштів Державного бюджету України),
Головному контрольно-ревізійному
управлінню України у встановлені цими
органами строки та за визначеною ними
формою. Таку інформацію замовник також
направляє до інших державних органів,
які здійснюють контроль у сфері
закупівель, у разі наявності
відповідних запитів. Дія цього Закону
не поширюється на випадки, якщо
предметом закупівлі є:

- товари і послуги, пов'язані з
розробленням дизайну, виготовленням
захищеного паперу, банкнот і монет, їх
зберіганням, транспортуванням та
обліком;

- послуги, закупівля яких здійснюється
державними банками та банками, в
капіталізації яких взяла участь
держава, виключно для проведення ними
банківських операцій відповідно до
Закону України "Про банки і банківську
діяльність";

- товари, роботи і послуги, закупівля
яких здійснюється замовниками,
розташованими за межами України;

- товари, роботи і послуги, закупівля
яких становить державну таємницю
відповідно до Закону України "Про
державну таємницю";

- послуги, необхідні для здійснення
державних запозичень, обслуговування і
погашення державного боргу;

- товари, роботи і послуги, закупівля
яких здійснюється для підготовки і
проведення виборів та референдумів в
Україні.

Згідно з нормами зазначено закону
забороняється укладання договорів, які
передбачають витрачання державних
коштів, та/або оплата замовником
товарів, робіт і послуг до/без
проведення процедур, визначених цим
Законом.

Статтею 22 ЗУ "Про здійснення державних
закупівель" встановлено, що після
оприлюднення оголошення про
проведення процедури закупівлі кожна
фізична/юридична особа має право
безоплатно отримати документацію
конкурсних торгів. Документація
конкурсних торгів безоплатно
надсилається або надається замовником
протягом трьох робочих днів з дня
отримання від фізичної/юридичної особи
відповідного запиту. Документація
конкурсних торгів може бути безоплатно
отримана кожною фізичною/юридичною
особою на веб-порталі Уповноваженого
органу. Документація конкурсних торгів
повинна містити:

1) інструкцію з підготовки пропозицій
конкурсних торгів;

2) кваліфікаційні критерії до учасників
відповідно до статті 16, вимоги,
встановлені статтею 17 цього Закону, та
інформацію про спосіб документального
підтвердження відповідності учасників
встановленим критеріям та вимогам
згідно із законодавством;

3) інформацію про необхідні технічні,
якісні та кількісні характеристики
предмета закупівлі, в тому числі
відповідну технічну специфікацію (у
разі потреби - плани, креслення, малюнки
чи опис предмета закупівлі). При цьому
технічна специфікація повинна містити:
детальний опис товарів, робіт, послуг,
що закуповуються, в тому числі їх
технічні та якісні характеристики;
вимоги щодо технічних і функціональних
характеристик предмета закупівлі, у
разі якщо опис скласти неможливо або
якщо доцільніше зазначити такі
показники; посилання на стандартні
характеристики, вимоги, умовні
позначення та термінологію, пов'язану з
товарами, роботами чи послугами, що
закуповуються, передбачені існуючими
міжнародними або національними
стандартами, нормами та правилами.
Технічна специфікація не повинна
містити посилання на конкретні
торговельну марку чи фірму, патент,
конструкцію або тип предмета
закупівлі, джерело його походження або
виробника. У разі якщо таке посилання є
необхідним, специфікація повинна
містити вираз "або еквівалент".
Технічні, якісні характеристики
предмета закупівлі повинні
передбачати необхідність застосування
заходів із захисту довкілля;

4) кількість товару та місце його
поставки;

5) місце, де повинні бути виконані
роботи чи надані послуги, їх обсяги;

6) строки поставки товарів, виконання
робіт, надання послуг;

7) проект договору або основні умови,
які обов'язково будуть включені до
договору про закупівлю;

8) опис окремої частини або частин
предмета закупівлі (лота), щодо яких
можуть бути подані пропозиції
конкурсних торгів, у разі якщо
учасникам дозволяється подати
пропозиції конкурсних торгів стосовно
частини предмета закупівлі (лота);

9) перелік критеріїв та методику оцінки
пропозицій конкурсних торгів із
зазначенням питомої ваги критеріїв;

10) строк, протягом якого пропозиції
конкурсних торгів вважаються дійсними,
але не менше ніж 90 днів з дати розкриття
пропозицій конкурсних торгів;

11) інформацію про валюту, в якій повинна
бути розрахована і зазначена ціна
пропозиції конкурсних торгів;

12) інформацію про мову (мови), якою
(якими) повинні бути складені
пропозиції конкурсних торгів;

13) зазначення способу, місця та
кінцевого строку подання пропозицій
конкурсних торгів;

14) порядок надання роз'яснень щодо
документації конкурсних торгів;

15) розмір, вид та умови надання
забезпечення пропозицій конкурсних
торгів (якщо замовник вимагає його
надати);

16) розмір, вид, умови надання, умови
повернення та неповернення
забезпечення виконання договору про
закупівлю (якщо замовник вимагає його
надати);

17) місце, дату і час розкриття
пропозицій конкурсних торгів;

18) прізвище, ім'я та по батькові, посаду
та адресу однієї чи кількох посадових
осіб замовника, уповноважених
здійснювати зв'язок з учасниками.

Документація конкурсних торгів може
містити також іншу інформацію,
відповідно до законодавства, яку
замовник вважає за необхідне до неї
включити. Документація конкурсних
торгів не повинна містити вимог, що
обмежують конкуренцію та призводять до
дискримінації учасників.

Відповідно до статті 41 ЗУ «Про державні
закупівлі» істотними умовами договору
про закупівлю є:

- предмет договору (найменування,
номенклатура, асортимент);

- кількість товарів, робіт і послуг та
вимоги щодо їх якості;

- порядок здійснення оплати;

- ціна договору;

- термін та місце поставки товарів,
надання послуг, виконання робіт;

- строк дії договору;

- права та обов'язки сторін;

- зазначення умови щодо можливості
зменшення обсягів закупівлі залежно
від реального фінансування видатків;

- відповідальність сторін.

У разі якщо сторони не досягли згоди
щодо всіх істотних умов, договір про
закупівлю вважається неукладеним. Якщо
учасник вчинив фактичні дії щодо
виконання договору, правові наслідки
таких дій визначаються відповідно до
Цивільного кодексу України.

Дійсно, положення ч. 5 ст. 40 Закону
України "Про здійснення державних
закупівель" містять застереження, що
умови договору про закупівлю не
повинні відрізнятися від змісту
пропозиції конкурсних торгів або
цінової пропозиції (у тому числі ціни
за одиницю товару) переможця процедури
закупівлі. Істотні умови договору про
закупівлю не можуть змінюватися після
його підписання до виконання
зобов'язань сторонами у повному обсязі,
крім випадків, визначених цією
частиною ст. 40 Закону.

Винятки з цього правила становлять,
зокрема, випадки продовження строку
дії договору та виконання зобов'язань
щодо передачі товару, виконання робіт,
надання послуг у разі виникнення
документально підтверджених
об'єктивних обставин, що спричинили
таке продовження, у тому числі
форс-мажорних обставин, затримки
фінансування витрат замовника за
умови, що такі зміни не призведуть до
збільшення суми, визначеної у договорі
(п. 4 ч.5 ст. 40 Закону).

Загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину
визначені ст. 203 Цивільного кодексу
України, яка передбачає, що зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом та бути спрямований на реальне
настання правових наслідків, що
обумовлені ним.

Підстави та наслідки недійсності
правочинів передбачені, зокрема, ст. ст.
215, 216 Цивільного кодексу України. Так,
встановлено, що підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1
- 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є
також правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
правочин). У цьому разі визнання такого
правочину недійсним судом не
вимагається. Якщо недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин).

Матеріали справи свідчать, що строк дії
укладеного між сторонами договору
визначено до 31.12.2010. У зв'язку з
неможливістю виконати умови договору у
зазначений строк позивач ініціював
укладення додаткової угоди з
відповідачем стосовно продовження
строків надання передбачених
договором послуг, і як наслідок,
договір було доповнено умовою про
відповідальність виконавця у вигляді
штрафу в розмірі вартості договору у
разі ненадання послуг в повному обсязі
в межах строку дії договору, зміненого
за угодою сторін.

Таким чином, укладення додаткової
угоди в цілому та п. 2 зокрема було
пов'язано із необхідністю продовження
строку дії договору. До збільшення
вартості предмету закупівлі укладення
цієї угоди не призвело, що повністю
узгоджується з положеннями ст. 40 Закону
України "Про здійснення державних
закупівель". Тому твердження позивача
про невідповідність п. 2 угоди нормам
цього Закону суд вважає помилковим.

Статтею 15 Цивільного кодексу України
встановлено, що кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, скориставшись при
цьому належним способом захисту,
зокрема, наведеними ст. 16 Цивільного
кодексу України щодо визнання
правочину недійсним.

Відповідно до ст. 1 та ст. 2
Господарського процесуального кодексу
України правом на звернення до
господарського суду за захистом
порушеного права або охоронюваного
законом інтересу наділені
підприємства та організації, права та
інтереси яких дійсно порушені.

Матеріали справи та позовна заява не
містять посилань на фактичне порушення
прав позивача з боку відповідача
внаслідок укладення п. 2 спірної
додаткової угоди та доказів на
підтвердження фактів порушення прав
позивача. До того ж питання про
можливість застосування до позивача
відповідальності, передбаченої
спірним пунктом додаткової угоди,
досліджувалося Господарським судом
Харківської області (справа №922/4592/13).
Рішенням суду від 17.12.2013 у цій справі у
задоволенні позову про стягнення з
позивача на користь відповідача
штрафних санкцій на підставі п. 2 угоди
від 28.12.2012 №5 за порушення строків
виконання зобов'язань відмовлено.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Правомірності своїх вимог позивач суду
не довів, а тому позов задоволенню не
підлягає.

У зв'язку з відмовою в позові судові
витрати відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України покладаються на позивача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись
статтями 4, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено: 02.04.2014

Суддя
О.А. Грєхова