м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/703/14 24.03.14За позовом
Публічного акціонерного товариства
"Українська страхова компанія
"ГАРАНТ-АВТО" в особі Центральної філії
ПАТ "УСК "Гарант-Авто"
до Приватного акціонерного
товариства "Страхове товариство
про стягнення 15 910,18 грн.
Суддя Грєхова О. А.
Представники сторін:
від позивача: Котенко А. А. - представник
від відповідача: не з'явився
Позивач звернувся з позовом про
стягнення з Приватного акціонерного
товариства "Страхове товариство
"Україна" страхового відшкодування в
розмірі 15 910,18 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивач на підставі договору №
35-09/00017199/1.1.2.00 від 25.11.2013 внаслідок
настання страхової події -
дорожньо-транспортної пригоди (надалі -
ДТП) виплатив страхове відшкодування
власнику автомобіля марки Тойота д/н
НОМЕР_1, а тому позивачем відповідно до
положень статті 27 Закону України "Про
страхування" та статей 993, 1191 Цивільного
кодексу України отримано право
зворотної вимоги до особи,
відповідальної за завдану шкоду.
Відповідальність власника
транспортного засобу - автомобіля БМВ
д/н НОМЕР_2, яким скоєно ДТП,
застрахована відповідачем на підставі
договору обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів (поліс № АВ/9820715), а тому позивач
вказує, що обов'язок з відшкодування
збитків покладається на відповідача.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 21.01.2014 порушено провадження
по справі № 910/703/14, розгляд справи
призначено на 17.02.2014.
У зв'язку з нез'явленням в судове
засідання 17.02.2014 представника
відповідача розгляд справи відкладено
У зв'язку з нез'явленням в судове
засідання 24.02.2014 представників сторін
розгляд справи відкладено на 17.03.2014.
Ухвалою суду від 17.03.2014 продовжено
строк вирішення спору та відкладено
розгляд справи на 24.03.2014.
Представник позивача в судовому
засіданні 24.03.2014 надав суду додаткові
докази по справі та підтримав заявлені
позовні вимоги в повному обсязі.
Представник відповідача відзив на
позов не надав, явку уповноваженого
представника в судові засідання не
забезпечив, про час та місце судового
розгляду був повідомлений належним
чином. Ухвали суду, позовна заява
надсилались відповідачу на юридичну
адресу підприємства.
У відповідності з положеннями п. 3.9.1.
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" від
26.12.2011 № 18 особи, які беруть участь у
справі, вважаються повідомленими про
час і місце розгляду судом справи у
разі виконання останнім вимог частини
першої ст. 64 та ст. 87 ГПК України.
У відповідності з положеннями ч. 1 ст. 64
ГПК України ухвала про порушення
провадження у справі надсилається за
повідомленою сторонами господарському
суду поштовою адресою. У разі ненадання
сторонами інформації щодо їх поштової
адреси, ухвала про відкриття
провадження у справі надсилається за
адресою місцезнаходження (місця
проживання) сторін, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців. У
разі відсутності сторін за такою
адресою, вважається, що ухвала про
порушення провадження у справі вручена
В матеріалах справи наявні
повідомлення про вручення
рекомендованих поштових відправлень,
які свідчать про отримання
відповідачем ухвал суду від 21.01.2014, від
17.02.2014 та від 24.02.2014.
Таким чином, ухвали суду надіслані за
вказаною адресою вважаються врученими
відповідачеві належним чином, а тому
підстави для відкладення розгляду
справи відсутні.
Враховуючи те, що нез'явлення
представника відповідача не
перешкоджає розгляду справи по суті, а
матеріали справи є достатніми для
вирішення спору в даному судовому
засіданні, господарський суд,
відповідно до статті 75 Господарського
процесуального кодексу України, вважає
за можливе розглянути позов у
відсутності представника відповідача,
за наявними у справі матеріалами.
На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України
складено протоколи судових засідань,
які долучено до матеріалів справи.
Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих позивачем та
витребуваних судом.

У судовому засіданні 24.03.2014 відповідно
до ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України судом проголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, господарський суд міста Києва

В С Т А Н О В И В:

25.11.2013 між ПАТ "Українська
страхова компанія "ГАРАНТ-АВТО" в особі
Центральної філії ПАТ "УСК "Гарант-Авто"
та ОСОБА_2 укладено Договір №
35-09/00017199/1.1.2.00 добровільного
страхування транспортного засобу та
супутніх ризиків (надалі - Договір), за
яким був застрахований автомобіль
Тойота д/н НОМЕР_1.

Згідно з ч.1 статті 16 Закону України "Про
страхування", договір страхування - це
письмова угода між страхувальником і
страховиком, згідно з якою страховик
бере на себе зобов'язання у разі
настання страхового випадку здійснити
страхову виплату страхувальнику або
іншій особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору. Дана
норма кореспондується із статтею 979
Цивільного кодексу України, якою
визначено, що за договором страхування
страховик зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити страхувальникові
або іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

Відповідно до довідки Відділення ДАІ
ГУМВС України № 9134842 про
дорожньо-транспортну пригоду станом на
28.12.2012 року на вул. Голосіївській в м.
Києві сталась дорожньо-транспортна
пригода за участю автомобіля Тойота д/н
НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та
автомобіля БМВ д/н НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_4

Згідно з постановою Голосіївського
районного суду м. Києва № 752/345/13-п
(провадження № 3/752/427/13) від 21.01.2013 ОСОБА_4
визнано винною у вчиненні
адміністративного правопорушення.

Відповідно до звіту № 164 від 18.01.2013 про
оцінку автомобіля Тойота д/н НОМЕР_1,
збиток, завданий власникові автомобіля
Тойота д/н НОМЕР_1, в результаті його
пошкодження при ДТП та з урахуванням
розцінок ТОВ «Автосаміт ЛТД», складає
18993,50 грн., в т. ч. ПДВ 3165,58 грн.

Відповідно до норм чинного
законодавства та враховуючи умови
договору страхування позивач визнав
вищезазначену дорожньо-транспортну
пригоду страховим випадком, про що
склав страховий акт № 000005354 (142470) від
30.01.2013 на суму 11142,42 грн. та страховий акт
№ 000005354 (142470) від 23.05.2013 на суму 4767,76 грн.

Позивач здійснив виплату страхового
відшкодування за договором
страхування в розмірі 15910,18 грн., що
підтверджується копіями платіжних
доручень № 1955 від 01.03.2013 та № 5147 від
21.06.2013.

Статтею 27 Закону України "Про
страхування" та статтею 993 ЦК України
визначено, що до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло в
межах суми 15910,18 грн. право зворотної
вимоги до особи, відповідальної за
заподіяний збиток.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК
України передбачено, що джерелом
підвищеної небезпеки є діяльність,
пов'язана з використанням, зберіганням
або утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок
взаємодії кількох джерел підвищеної
небезпеки, відшкодовується на
загальних підставах, а саме шкода,
завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми,
у відносинах між кількома володільцями
джерел підвищеної небезпеки
відповідальність будується на
загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем
БМВ д/н НОМЕР_2, встановлена у судовому
порядку.

Разом з тим, з матеріалів справи
вбачається, що цивільно-правова
відповідальність будь-якої особи, яка
експлуатує автомобіль БМВ д/н НОМЕР_2,
була застрахована у відповідача на
підставі договору (полісу) № АВ/9820715
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів. Вказаним договором (полісом №
АВ/9820715) передбачено, що ліміт
відповідальності за шкоду заподіяну
майну третіх осіб становить 50 000,00 грн.
та встановлена франшиза в розмірі 1000,00
грн.

Отже, відповідач є особою на яку
полісом № АВ/9820715 покладено обов'язок з
відшкодування шкоди завданої під час
експлуатації автомобіля на час спірної
ДТП.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» 36.2. Страховик (МТСБУ) протягом
15 днів з дня узгодження ним розміру
страхового відшкодування з особою, яка
має право на отримання відшкодування,
за наявності документів, зазначених у
статті 35 цього Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
зобов'язаний: прийняти рішення про
здійснення страхового відшкодування
або прийняти вмотивоване рішення про
відмову у здійсненні страхового
відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звертався до відповідача із
заявою № 142470/25ДЮ від 16.05.2013 про виплату
страхового відшкодування в розмірі
11142,42 грн. та із заявою № 142470/24АК від
07.08.2013 про доплату страхового
відшкодування в розмірі 4 767,76 грн. На
доказ отримання заяв відповідачем
позивач надав суду копії повідомлень
про вручення поштових відправлень.

Проте, відповідач відповіді на заяви не
надав, суму страхового відшкодування
не виплатив.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 вказаного Закону
передбачено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону
України „Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" встановлено, що страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи, розрахованої за
правилами цього підпункту.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про правомірність
задоволення позовних вимог в сумі 14910,18
грн. (15910,18 грн. - 1000,00 грн. франшизи за
Полісом № АВ/9820715).

Суми, які підлягають сплаті за витрати,
пов'язані з розглядом справи, при
частково задоволенні позову
покладаються на сторін пропорційно
задоволеним позовним вимогам (частина 5
статті 49 ГПК України).

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 49, 75, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного
акціонерного товариства "Страхове
товариство "Україна" (02140, м. Київ, вул.
Ревуцького,Ю 42-Г; ідентифікаційний код
30636550) на користь Публічного
акціонерного товариства "Українська
страхова компанія "ГАРАНТ-АВТО" (01042, м.
Київ, провулок Новопечерський, 19/3;
ідентифікаційний код 16467237) суму
страхового відшкодування у розмірі
14910,18 грн. (чотирнадцять тисяч дев'ятсот
десять гривень 18 коп.) та судовий збір у
розмірі 1712,17 грн. (одна тисяча сімсот
дванадцять гривень 17 коп.).

3. Видати наказ.

4. В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання

повного тексту рішення 26.03.2014

Суддя
О.А. Грєхова