м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/211/14 18.03.14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Зелена аквахвиля»

До Києво-Святошинської
районної державної адміністрації
Київської області

Третя особа, що не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача

Фермерське господарство
«Мрія»

Про визнання незаконним та
скасування розпорядження № 2019 від
18.03.2010,

визнання недійсними та
скасування державних актів про право
власності та

право постійного
користування Києво-Святошинської
районної державної

адміністрації Київської
області

Суддя
Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача не з'явився

від відповідача не з'явився

від третьої особи ОСОБА_9. - по дов. №
б/н від 04.02.2014

ОСОБА_2. - по дов. № 763
від 27.04.2013

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста
Києва передані вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю «Зелена
аквахвиля» до Києво-Святошинської
районної державної адміністрації
Київської області про визнання
незаконними та скасування
розпорядження Києво-Святошинської
районної державної адміністрації
Київської області № 2019 від 18.03.2010 «Про
передачу у власність земельних ділянок
5-ти громадянам України - членам
фермерського господарства «Мрія» для
ведення фермерського господарства в
адміністративних межах Горенської
сільської ради» та визнання недійсними
державні акти на право власності або
право користування на земельні
ділянки, що були видані на підставі
вказаного розпорядження, а також
визнання недійсним Державного акту про
право постійного користування ІІІ - КВ
№ 018998, виданий 10.09.2001 з відміткою про
зменшення розміру земельної ділянки на
підставі розпорядження № 2019 від 18.03.2010
на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1
та скасувати його державну реєстрацію.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 11.01.2014 порушено провадження у
справі № 910/211/14 та залучено до участі у
справі третьою особою, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Фермерське
господарство «Мрія». Розгляд справи
призначено на 04.02.2014.

Третя особа у поданих до відділу
діловодства суду 04.02.2014 письмових
поясненнях проти позову заперечує
повністю та вважає, що Фермерське
підприємство «Мрія» правомірно та у
відповідності до вимог чинного
законодавства набуло право постійного
користування земельною ділянкою.

Третьою особою 04.02.2014 до відділу
діловодства суду подано клопотання про
залучення до участі у справі третіми
особами, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача: 1) ОСОБА_3; 2) ОСОБА_4; 3)
ОСОБА_2; 4) ОСОБА_5; 5) ОСОБА_6.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 04.02.2014 до відділу
діловодства суду подано спільне
клопотання про залучення їх третіми
особами, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва № 910/211/14 від 04.02.2014, у зв'язку з
неявкою в судове засідання
представника відповідача та
невиконанням сторонами вимог ухвали
про порушення провадження у справі від
11.01.2014, розгляд справи був відкладений
на 13.02.2014.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва № 910/211/14 від 13.02.2014, у зв'язку з
неявкою в судове засідання
представника позивача та невиконанням
сторонами вимог ухвали про порушення
провадження у справі від 11.01.2014 та
ухвали від 04.02.2014, розгляд справи був
відкладений на 20.02.2014

Розпорядженням Голови Господарського
суду міста Києва від 20.02.2014 справу №
910/211/14 передано на розгляд судді
Трофименко Т.Ю., в зв'язку перебуванням
судді Сівакової В.В. у відпустці.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва № 910/211/14 від 20.02.2014 (суддя
Трофименко Т.Ю.) справу призначено до
розгляду на 11.03.2014.

Розпорядженням Голови Господарського
суду міста Києва від 24.02.2014 справу №
910/211/14 передано судді Сіваковій В.В., у
зв'язку з виходом судді з відпустки.

Відповідач у поданому в судовому
засіданні 11.03.2014 відзиві доводи
позивача вважає обґрунтованими,
позовні вимоги визнає повністю та
просить позов задовольнити.

В судовому засіданні 11.03.2014 на підставі
ст. 77 Господарського процесуального
кодексу України було оголошено перерву
до 18.03.2014.

Позивач в судове засідання 18.03.2014 не
з'явився.

Позивачем 18.03.2014 до відділу діловодства
суду подано клопотання про відкладення
розгляду справи, у зв'язку з
неможливістю направити в судове
засідання повноважного представника.

Суд розглянувши клопотання позивача
про відкладення розгляду справи
відмовляє в його задоволенні оскільки

Відповідно до ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд відкладає в межах
строків, встановлених ст. 69 цього
Кодексу, розгляд справи, коли за
якихось обставин спір не може бути
вирішено в даному засіданні.

Суд вважає, що відсутні обставини, які
перешкоджають розгляду справи в даному
засіданні.

Крім цього, відповідно до частини
другої статті 22 Господарського
процесуального кодексу України
сторони мають право, зокрема, подавати
докази та брати участь в їх
дослідженні.

Водночас частиною першою статті 33
Господарського процесуального кодексу
України передбачено обов'язок
доказування кожною стороною тих
обставин, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

До того ж згідно з частиною третьою
статті 22 Господарського
процесуального кодексу України
сторони зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
інтересів другої сторони, вживати
заходів до всебічного, повного та
об'єктивного дослідження всіх обставин
справи.

Суд вважає, що нез'явлення позивача в
судові засідання з неповажних причин,
спрямоване на штучне затягування
судового процесу, а тому суперечить,
зокрема, вимогам статті 6 Конвенції про
захист праві людини і основоположних
свобод, 1950 року, учасником якої є
Україна, стосовно права кожного на
розгляд його справи судом упродовж
розумного строку.

Дії позивача щодо неодноразового
нез'явлення в засідання суду
розцінюються господарським судом як
зловживання процесуальними правами.

Києво-Святошинська районна державна
адміністрація Київської області у
поданому 18.03.2014 до відділу діловодства
суду відзиві просить не розглядати
відзив відповідача від 11.03.2014 та
зазначає, що оскаржуване розпорядження
виносилося головою
райдержадміністрації на підставі
технічної документації із землеустрою,
розробленої землевпорядною
організацією у відповідності до вимог
Закону України «Про землеустрій» (в
редакції, чинній на той час). Крім того,
вказана документація була погоджена
органом земельних ресурсів та органом
містобудування і архітектури. Оскільки
технічна документація містила
позитивні висновки органу земельних
ресурсів та органу містобудування і
архітектури, такі висновки
засвідчували те, що вона відповідає
вимогам закону.

Третя особа у поданих до відділу
діловодства суду 17.03.2014 письмових
поясненнях проти позову заперечує
повністю.

Оскільки наявних в матеріалах справи
документів достатньо для її розгляду,
суд вважає, що неявка представників
позивача та відповідача не перешкоджає
розгляду справи по суті.

В судовому засіданні 18.03.2014, відповідно
до ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України, було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням Києво-Святошинської
районної державної адміністрації
Київської області № 288 від 15.04.2013 «Про
передачу в довгострокову оренду
водного об'єкту ТОВ «Зелена аквахвиля»
на території Горенської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області» Товариству з обмеженою
відповідальністю надано в оренду,
терміном на 25 років водний об'єкт, площа
водного дзеркала якого складає 17,0 га
для риборозведення на території
Горенської сільської ради
Києво-Святошинського району.

16.04.2013 між Києво-Святошинською районною
державною адміністрацією Київської
області (орендодавець) та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Зелена
аквахвиля» (орендар) було укладено
договір оренди водного об'єкта
загальнодержавного значення № 105 (далі
- договір № 105).

Відповідно до п. 1.1. договору № 105 на
підставі розпорядження голови
Києво-Святошинської районної
державної адміністрації Київської
області № 288 від 15.04.2013 «Про передачу в
довгострокову оренду водного об'єкту
ТОВ «Зелена аквахвиля», на території
Горенської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області» та відповідно до п. 3
Прикінцевих положень, п. 12 Перехідних
положень Земельного кодексу України,
ст. 51 Водного кодексу України,
постанови КМУ № 502 від 13.05.1996 «Про
затвердження порядку користування
землями водного фонду», орендодавець
надає в оренду, а орендар приймає в
строкове платне користування на умовах
оренди водний об'єкт (в подальшому -
об'єкт оренди) на території Горенської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області площа водного
дзеркала складає 17,0 га, для
риборозведення, виробництва
сільськогосподарської і промислової
продукції, а також у лікувальних і
оздоровчих цілей.

Згідно з п. 1.5. договору термін дії
договору становить 5 (п'ять) років.

Відповідно до акту прийому-передачі
від 16.04.2013 орендодавець передав, а
орендар прийняв в оренду водний об'єкт
площею 17,0 га на території Горенської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області.

Як стверджує позивач, йому стало
відомо, що отриманий позивачем в оренду
водний об'єкт фактично розміщений на
земельній ділянці, яка раніше була
надана у приватну власність членам
Фермерського господарства «Мрія».

Розпорядженням Києво-Святошинської
районної державної адміністрації
Київської області № 2019 від 18.03.2010 «Про
передачу у власність земельних ділянок
5-ти громадянам України - членам
фермерського господарства «Мрія» для
ведення фермерського господарства в
адміністративних межах Горенської
сільської ради»:

1. Припинити право постійного
користування фермерського
господарства «Мрія» в
адміністративних межах Горенської
сільської ради на земельну ділянку
загальною площею 22,4117,05 га, що
перебувала в постійному користуванні
фермерського господарства «Мрія».

2. Передати земельні ділянки загальною
площею 22,4117 га безоплатно у власність
5-ти громадянам України - членам
фермерського господарства «Мрія» для
ведення фермерського господарства в
адміністративних межах Горенської
сільської ради Києво-Святошинського
району.

3. Виготовити державні акти 5-ти
громадянам України - членам
фермерського господарства «Мрія», на
право власності на землю для ведення
фермерського господарства в
адміністративних межах Горенської
сільської ради.

Матеріали справи свідчать що на
підставі даного розпорядження ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 15.06.2010
та 21.06.2010 видані державні акти на право
власності земельних ділянок Серії ЯЛ
за №№ 123137, 123138, 123139, 123140, 123141, 123142, 123144,
123145, 123146, 123147.

Спір виник внаслідок того, що позивач
вважає, що розпорядження
Києво-Святошинської районної
державної адміністрації Київської
області № 2019 від 18.03.2010 є протиправним
та таким, що не ґрунтується на нормах
чинного законодавства України, що
порушує права та законні інтереси
позивача, а тому має бути скасовано.
Також позивач просить визнати
недійсним акти на право власності або
право постійного користування на
земельні ділянки, що були видані
Фермерському господарству «Мрія», в
тому числі на підставі спірного
розпорядження.

Вивчивши надані сторонами документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, повно, всебічно
з'ясувавши обставини справи, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення справи по суті, суд
приходить до висновку, що заявлений
позов не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до ч. 6 п. 2 ст. 4 Закону
України «Про селянське (фермерське)
господарство» (втратив чинність з
01.08.2003) у постійне користування земля
надається громадянам для ведення
селянського (фермерського)
господарства із земель, що перебувають
у державній власності. У тимчасове
користування земельні ділянки
надаються, зокрема, із земель запасу, а
також можуть надаватися із земель
лісового і водного фондів.

При цьому, згідно з ч. 5 ст. 2 Закону
України «Про селянське (фермерське)
господарство» на ім'я голови
селянського (фермерського)
господарства видається відповідно
Державний акт на право постійного
користування землею.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України
«Про селянське (фермерське)
господарство» Після одержання
Державного акта на право приватної
власності на землю, Державного акта на
право постійного користування землею
або укладення договору на тимчасове
користування землею, в тому числі на
умовах оренди, селянське (фермерське)
господарство підлягає у 30-денний
термін державній реєстрації у Раді
народних депутатів, що передала у
власність чи надала у користування
земельну ділянку.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України «Про
селянське (фермерське) господарство»
виключно після відведення земельної
ділянки в натурі (на місцевості) і
одержання Державного акта на право
приватної власності на землю,
Державного акта на право постійного
користування або укладання договору на
тимчасове користування землею, в тому
числі на умовах оренди, та державної
реєстрації селянське (фермерське)
господарство набуває статусу
юридичної особи, одержує печатку із
своїм найменуванням і адресою,
відкриває поточні та вкладні
(депозитні) рахунки в установах банку і
вступає у відносини з підприємствами,
установами та організаціями,
визнається державними органами та
органами місцевого самоврядування як
самостійний товаровиробник при
плануванні економічного і соціального
розвитку регіону.

Фермерське підприємство «Мрія» набуло
право постійного користування на
земельну ділянку на підставі рішення
5-ї сесії ХХІІІ скликання
Києво-Святошинської ради народних
депутатів Києво-Святошинського району
Київської області від 16.02.1999,
посвідченого Державним актом на право
постійного користування землею ІІІ-КВ
№ 018998 від 10.09.2001, виданого на ім'я голови
фермерського господарства ОСОБА_3.

Відповідно до п. 5 ст. 7 Закону України
«Про фермерське господарство» (в
редакції чинній на момент прийняття
спірного розпорядження) громадянам
України - членам фермерських
господарств передаються безоплатно у
власність надані їм у користування
земельні ділянки у розмірі земельної
частки (паю) члена
сільськогосподарського підприємства,
розташованого на території
відповідної ради. Це положення не
поширюється на громадян, які раніше
набули права на земельну частку (пай).

Згідно з п. 7 ст. 7 Закону України «Про
фермерське господарство» земельні
ділянки надаються громадянам для
ведення фермерського господарства
єдиним масивом з розташованими на них
водними джерелами та лісовими
угіддями, наближеними до існуючих
шляхів, електро- і радіотелефонних
мереж, газо- і водопостачальних систем
та інших видів інженерної
інфраструктури.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 13 Закону
України «Про фермерське господарство»
члени фермерського господарства мають
право на одержання безоплатно у
власність із земель державної і
комунальної власності земельних
ділянок у розмірі земельної частки
(паю).

Членам фермерських господарств
передаються безоплатно у приватну
власність із раніше наданих їм у
користування земельні ділянки у
розмірі земельної частки (паю) члена
сільськогосподарського підприємства,
розташованого на території
відповідної ради. Земельні ділянки, на
яких розташовані житлові будинки,
господарські будівлі та споруди
фермерського господарства,
передаються безоплатно у приватну
власність у рахунок земельної частки
(паю).

Згідно ч. 2 ст. 31 Земельного кодексу
України (в редакції чинній на момент
прийняття спірного розпорядження)
громадяни - члени фермерського
господарства мають право на одержання
безоплатно у власність із земель
державної і комунальної власності
земельних ділянок у розмірі земельної
частки (паю).

Відповідно до п. 1 ст. 116 Земельного
кодексу України громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом,
або за результатами аукціону.

Стаття 121 Земельного кодексу України
встановлює, що громадяни України мають
право на безоплатну передачу їм
земельних ділянок із земель державної
або комунальної власності в таких
розмірах: для ведення фермерського
господарства - в розмірі земельної
частки (паю), визначеної для членів
сільськогосподарських підприємств,
розташованих на території сільської,
селищної, міської ради, де знаходиться
фермерське господарство.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
органи місцевого самоврядування та їх
посадові особи діють лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією і законами
України, та керуються у своїй
діяльності Конституцією і законами
України, актами Президента України,
Кабінету Міністрів України, а в
Автономній Республіці Крим - також
нормативно-правовими актами Верховної
Ради і Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, прийнятими у межах
їхньої компетенції.

У відповідності до п. 1 роз'яснення
Президії Вищого арбітражного суду
України № 02-5/35 від 26.01.2000 «Про деякі
питання практики вирішення спорів,
пов'язаних з визнанням недійсними
актів державних чи інших органів» акт
державного чи іншого органу - це
юридична форма рішень цих органів,
тобто офіційний письмовий документ,
який породжує певні правові наслідки,
спрямований на регулювання тих чи
інших суспільних відносин і має
обов'язковий характер для суб'єктів цих
відносин.

В пункті 2 вказаного роз'яснення
визначено, що підставами для визнання
акта недійсним є невідповідність його
вимогам чинного законодавства та/або
визначеній законом компетенції органу,
який видав цей акт. Обов'язковою умовою
визнання акта недійсним є також
порушення у зв'язку з прийняттям
відповідного акта прав та охоронюваних
законом інтересів підприємства чи
організації - позивача у справі.

Відповідно до п. 2 ст. 77 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
спори про поновлення порушених прав
юридичних і фізичних осіб, що виникають
в результаті рішень, дій чи
бездіяльності органів або посадових
осіб місцевого самоврядування,
вирішуються в судовому порядку.

Слід зазначити, що позивачем не
доведено належними засобами
доказування, що водний об'єкт,
отриманий ним в орендне користування,
знаходиться на земельній ділянці, що
передана у власність фізичним особам -
членам Фермерського підприємства
«Мрія».

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що оспорюване позивачем
розпорядження Києво-Святошинської
районної державної адміністрації
Київської області № 2019 від 18.03.2010 «Про
передачу у власність земельних ділянок
5-ти громадянам України - членам
фермерського господарства «Мрія» для
ведення фермерського господарства в
адміністративних межах Горенської
сільської ради» прийняте відповідачем
у відповідності до вимог чинного
законодавства та не є таким, що порушує
права та інтереси Товариства з
обмеженою відповідальністю «Зелена
аквахвиля».

Таким чином, позовні вимоги про
скасування вказаного розпорядження
необґрунтовані та задоволенню не
підлягають.

Відповідно до ст. 21 Господарського
процесуального кодексу України
сторонами в судовому процесі -
позивачами і відповідачами - можуть
бути підприємства та організації,
зазначені у статті 1 ГПК України.

Відповідно до статті 1 Господарського
процесуального кодексу України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.

Позовні вимоги про визнання недійсними
державних актів на право власності на
земельні ділянки, що були видані на
підставі спірного розпорядження, а
також державного акту про право
постійного користування ІІІ - КВ № 018998
від 10.09.2001, видані фізичним особам -
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, а отже зачіпають права та
охоронювані законом інтереси цих
фізичних осіб, способи захисту яких
забезпечується державою на рівні з
юридичними особами.

З огляду на вищезазначене суд вважає,
що рішення по цій справі безпосередньо
вплине на права вказаних фізичних осіб,
за таких обставин суд вбачає
необхідним участь фізичних осіб, яким
видані державні акти у вирішенні цього
спору та неможливим його вирішення без
участі зазначених фізичних осіб.

З огляду на те, що сторонами в даному
процесі не можуть бути фізичні особи,
які мають право на захист своїх прав,
даний спір в частині визнання
недійсними державних актів не підлягає
вирішенню в господарських судах.

Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 80 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо спір не
підлягає вирішенню в господарських
судах України.

Враховуючи викладене, провадження у
справі в частині визнання недійсними
державних актів, на підставі п. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України, підлягає припиненню.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку про відсутність підстав для
задоволення заявлених клопотань про
залучення до участі у справі третіми
особами, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача вказаних вище фізичних
осіб.

Обов'язок доказування та подання
доказів відповідно до ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України розподіляється між сторонами
виходячи з того, хто посилається на
певні юридичні факти, які
обґрунтовують його вимоги та
заперечення.

Це стосується позивача, який мав
довести наявність тих обставин, на
підставі яких він звернувся до
господарського суду з позовними
вимогами.

Керуючись ст. ст. 49, 80, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. В позові в частині визнання
незаконними та скасування
розпорядження Києво-Святошинської
районної державної адміністрації
Київської області № 2019 від 18.03.2010 «Про
передачу у власність земельних ділянок
5-ти громадянам України - членам
фермерського господарства «Мрія» для
ведення фермерського господарства в
адміністративних межах Горенської
сільської ради» в позові відмовити
повністю.

2. В іншій частині провадження у справі
припинити.

Повне рішення складено 24.03.2014.

СуддяВ.В. Сівакова