ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2014 р.
Справа № 914/437/14

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Керамбуд»,
с.Галичани, Львівська область

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Карпатбудстиль», м.
Львів

про стягнення 47 908 грн. 28 коп.

Суддя Мазовіта А.Б.

Секретар Залицайло М.С.

Представники:

від позивача: Сівков І.В., представник
(довіреність від 20.01.2014 р.);

від відповідача: не з'явився

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Керамбуд», с.
Галичани, Львівська область звернулося
до Господарського суду Львівської
області з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Карпатбудстиль», м.Львів про
стягнення 50 908 грн. 28 коп.

Розглянувши матеріали справи, суд
визнав представлені матеріали
достатніми для прийняття позовної
заяви до розгляду і ухвалою від 11.02.2014р.
призначив розгляд справи на 24.02.2014 р.
Розгляд справи відкладався з підстав,
викладених в ухвалах суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що між позивачем та
відповідачем було укладено договір
поставки, на виконання умов якого
відповідачу було передано у власність
товар. Однак, відповідач свої
зобов'язання щодо оплати вартості
товару виконав частково, на дату
звернення до суду заборгованість
становила 50 908 грн. 28 коп. Таким чином,
загальний розмір заборгованості, який
підлягає до стягнення з відповідача на
користь позивача, становив 50 908 грн. 28
коп.

27.03.2014 р. через канцелярію суду від
позивача надійшла заява про зменшення
позовних вимог, у якій позивач просив
стягнути з відповідача 47908грн. 28 коп.
основного боргу.

Відповідач в судове засідання явку
представника не забезпечив, проти
позову не заперечив, доказів погашення
заборгованості не надав, вимог ухвали
суду від 11.02.2014 р. не виконав,
повідомлення про дату, час та місце
розгляду справи надсилалися на адресу,
вказану позовній заяві та в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, що згідно
ст. 64 ГПК України є врученням належним
чином.

У відповідності до п. 3.9.1. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» за
змістом зазначеної статті 64 ГПК,
зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Відповідно до вимог ст. 75 ГПК України,
якщо відзив на позовну заяву і
витребувані господарським судом
документи не подано, справу може бути
розглянуто за наявними в ній
матеріалами. Проаналізувавши зібрані
по справі докази, суд дійшов висновку
про достатність матеріалів справи для
її розгляду по суті за відсутності
представника відповідача та його
відзиву на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд встановив наступне.

Товариством з обмеженою
відповідальністю «Керамбуд» з 2 травня
2013р. по 24 травня 2013 р. було поставлено
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Карпатбудстиль»
згідно видаткових накладних №РН-000409
від 02.05.2013 р., №РН-000427 від 14.05.2013 р.,
№РН-000429 від 14.05.2013 р., №РН-000431 від 15.05.2013
р., №РН-000434 від 15.05.2013 р., №РН-000440 від
16.05.2013 р., №РН-000446 від 16.05.2013 р., №РН-000453
від 17.05.2013 р., №РН-000467 від 20.05.2013 р.,
№РН-000472 від 20.05.2013 р., №РН-000478 від 21.05.2013
р., №РН-000482 від 21.05.2013 р., №РН-000487 від
22.05.2013 р., №РН-000495 від 23.05.2013 р., №РН-000498
від 23.05.2013 р., №РН-000503 від 24.05.2013 р. та
довіреності на отримання ТМЦ №5 від
01.05.2013 р. (оригінали накладних та
джовіреності оглянуті в судовому
засіданні, належним чином завірені
копії долучені до матеріалів справи)
товар на загальну суму 199594грн. 40 коп.

У зв'язку із частковою оплатою, позивач
10 грудня 2013 р. надіслав відповідачу
претензію за вих. №160 на суму 53 908 грн. 28
коп., яка задоволена останнім частково.

Як вбачається з матеріалів справи,
пояснень представника позивача,
відповідач свої зобов'язання перед
позивачем щодо оплати вартості
отриманого товару виконав частково, на
дату розгляду справи в суді
заборгованість відповідача перед
позивачем становить 47 908 грн. 28 коп.

При прийнятті рішення суд виходив з
наступного.

Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони. Правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо воля сторін
виражена за допомогою телетайпного,
електронного або іншого технічного
засобу зв'язку.

Частинами 1, 3 статті 181 ГК України
визначено, що допускається укладення
господарських договорів у спрощений
спосіб, тобто шляхом обміну листами,
факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження прийняття до виконання
замовлень, якщо законом не встановлено
спеціальні вимоги до форми та порядку
укладення даного виду договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

У відповідності до частини 1 ст. 639 ЦК
України, договір може бути укладений у
будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми
договору не встановлені законом.

Сторони є вільними в укладенні
договору, а також у визначенні форми
договору (усна чи письмова), що
підтверджується ст. 218 ЦК України, яка
передбачає, що недодержання сторонами
письмової форми правочину, яка
встановлена законом, не має наслідком
його недійсність, крім випадків,
встановлених законом. Заперечення
однією із сторін факту вчинення
правочину або оспорюваних окремих його
частин може доводитися, в тому числі,
письмовими доказами.

Відповідно до ст. 640 ЦК України договір
є укладеним з моменту одержання особою,
яка направила пропозицію укласти
договір, відповіді про прийняття цієї
пропозиції. Якщо відповідно до акта
цивільного законодавства для
укладення договору необхідні також
передання майна або вчинення іншої дії,
договір є укладеним з моменту
передання відповідного майна або
вчинення певної дії.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 641 ЦК України
пропозицію укласти договір (оферту)
може зробити кожна із сторін
майбутнього договору. Пропозиція
укласти договір має містити істотні
умови договору і виражати намір особи,
яка її зробила, вважати себе
зобов'язаною у разі її прийняття.

Оферта може мати письмовий вигляд коли
вона має форму єдиного документа, тобто
проекту договору, листа, телеграми
тощо, що надсилаються акцептанту
поштою чи за допомогою іншого
технічного засобу зв'язку.

Наслідком надання оферти є те, що коли
адресат оферти відізветься й у
будь-якій формі висловить згоду
укласти договір на зазначених в оферті
умовах, його слід визнати укладеним.

Відповідно до ст. 642 ЦК України
відповідь особи, якій адресована
пропозиція укласти договір, про її
прийняття (акцепт) повинна бути повною
і безумовною. Якщо особа, яка одержала
пропозицію укласти договір, у межах
строку для відповіді вчинила дію
відповідно до вказаних у пропозиції
умов договору (відвантажила товари,
надала послуги, виконала роботи,
сплатила відповідну суму грошей тощо),
яка засвідчує її бажання укласти
договір, ця дія є прийняттям
пропозиції, якщо інше не вказане в
пропозиції укласти договір або не
встановлено законом. Особа, яка
прийняла пропозицію, може відкликати
свою відповідь про її прийняття,
повідомивши про це особу, яка зробила
пропозицію укласти договір, до моменту
або в момент одержання нею відповіді
про прийняття пропозиції.

Із змісту даної статті вбачається, що
акцепт можливий й у вигляді
конклюдентних дій, тобто здійснення
особою, що отримала оферту, дій по
виконанню вказаних в ній умов договору.
Для конклюдентних дій характерно, що їх
здійснення свідчить про волевиявлення
особи укласти договір.

Отже, відповідно до вищезазначених
норм ЦК України, матеріалами, які
підтверджують волю сторін на
встановлення правовідносин, є
направлена позивачем до відповідача
пропозиція укласти договір та
прийняття відповідачем пропозиції
позивача, що свідчить про відсутність
будь-яких застережень щодо умов оферти
у відповіді на пропозицію (видатковій
накладній). Тобто, розбіжностей щодо
умов зазначених в оферті не було,
відповідачем було прийнято товар без
зауважень та застережень.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з
підстав виникнення зобов'язань, є,
зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару (ч. 1 ст.692 ЦК
України).

З огляду на викладене, обов'язок по
оплаті поставленого товару виникає у
відповідача безпосередньо із самого
факту поставки.

Отже, якщо інше не встановлено
укладеним сторонами договором або
актом цивільного законодавства,
перебіг строку виконання грошового
зобов'язання, яке виникло на підставі
договору купівлі-продажу, починається
з моменту прийняття товару або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього.

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться. Аналогічні вимоги
встановлені ст. 193 ГК України.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено,
що боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

За таких обставин, суд дійшов висновку
про прострочення виконання
зобов'язання боржником, що в свою чергу
є підставою для стягнення суми боргу,
оскільки, відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК
України, одностороння відмова від
виконання зобов'язання не
допускається.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи. Ніякі
докази не мають для суду заздалегідь
встановленої сили.

Враховуючи наведене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги
обґрунтовані поданими доказами, а
загальна сума заборгованості, яка
підтверджена матеріалами справи та
підлягає до задоволення, складає
47908грн. 28 коп. основного боргу.

Оскільки спір виник з вини відповідача,
судові витрати по розгляду справи
відповідно до ст. 49 ГПК України
необхідно покласти на відповідача.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.
11, 509, 526, 530, 551, 599, 612, 625, 626 ЦК України, ст.
193, 230, 231, 233 ГК України та ст.ст. 4, 33, 34, 35,
44, 49, 75, 80, 82, 83, 84, 85, 115, 116 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Карпатбудстиль», м. Львів, вул. Кн.
Ольги, 5в (ідентифікаційний код 25552427) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Керамбуд», с.
Галичани, вул. Цвітна, 34, Городоцький
район, Львівська область
(ідентифікаційний код 31829585) 47 908 грн. 28
коп. основного боргу, 1 827 грн. 00 коп.
судового збору.

3. Наказ видати згідно ст. 116 ГПК
України.

В судовому засіданні 27.03.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частину
рішення. Повне рішення складено 31.03.2014
р.

Суддя
Мазовіта А.Б.