ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2014 р.Справа № 922/964/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Светлічного Ю.В.

при секретарі судового засідання
Ліпчанської В.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
"Приватбанк", м. Дніпропетровськ
до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,
м. Ізюм про стягнення коштів за участю
представників сторін:

позивача - Железнякової І.М.
довіреність №3964-О від 14.10.10 р.;

відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
комерційний банк "Приватбанк", м.
Дніпропетровськ (позивач) звернувся до
господарського суду Харківської
області із позовною заявою щодо
стягнення з відповідача - Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1,
заборгованості за договором №б/н від
03.03.2011 року у розмірі 32065,69 грн., яка
складається з: 22997,78 грн. -
заборгованість за кредитом; 5810,60 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 1808,45 грн. - пеня
за несвоєчасне виконання зобов'язань
за договором; 1 448,86 - заборгованість по
комісії за користування кредитом та
судовий збір у розмірі 1827,00 грн.

Присутній представник позивача у
судовому засіданні позовні вимоги
підтримував та просив позов
задовольнити.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився. До
господарського суду Харківської
області 03 квітня 2014 року повернулась
ухвала від 19 березня 2014 року про
порушення провадження у справі, яка
була направлена на адресу відповідача:
64300, АДРЕСА_1, з відміткою пошти: за
закінченням терміну зберігання.

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 ГПК України.

У разі присутності сторони або іншого
учасника судового процесу в судовому
засіданні протокол судового засідання,
в якому відображені відомості про явку
сторін (пункт 4 частини другої статті 811
ГПК), є належним підтвердженням
повідомлення такої сторони (іншого
учасника судового процесу) про час і
місце наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи вищенаведене та те, що
відповідач був повідомлений належним
чином, про дату та час розгляду справи,
справа розглядається на підставі ст.75
ГПК України за наявними в ній
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та
вислухавши пояснення представника
позивача господарським судом
встановлено наступне.

03.03.2011 р. фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_1 (відповідачем) було підписано
заяву про відкриття поточного рахунку
(далі по тексту - заява).

Згідно заяви відповідач приєднався до
"Умов та правил надання банківських
послуг" надалі -Умови), тарифів банку, що
розміщені в мережі Інтернет на сайті
www.privatbank.ua., які разом із заявою
складають договір банківського
обслуговування № б/н від 03.03.2011 р. (далі
по тексту - договір) та взяв на себе
зобов'язання виконувати умови
Договору.

Відповідно до договору відповідачу
було встановлено кредитний ліміт, на
поточний рахунок 3375 в
електронному вигляді через
встановлені засоби електронного
зв'язку банку і клієнта (системи
клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms -
повідомлення або інших), що визначено і
врегульовано "Умовами та правилами
надання банківських послуг".

Розділом 3.18. правил передбачено
надання послуги щодо встановлення
кредитного ліміту на поточний рахунок
корпоративного клієнта.

Згідно п. 3.18.1.1., кредитний ліміт на
поточний рахунок надається на
поповнення обігових коштів і
здійснення поточних платежів клієнта,
в межах кредитного ліміту. Банк
здійснює обслуговування ліміту
клієнта, що полягає в проведенні його
платежів понад залишок коштів на
поточному рахунку клієнта, шляхом
дебетування поточного рахунку. При
цьому утворюється дебетове сальдо.

Згідно п. 3.18.1.8. правил проведення
платежів клієнта в порядку
обслуговування кредитного ліміту,
проводиться Банком на протязі одного
року с моменту підписання угоди про
приєднання клієнта до "Умов і правил
надання банківських послуг" або в формі
"Заяви про відкриття поточного рахунку
і картки зі зразками підписів та
відтисків печатки", або в формі
авторизації кредитної угоди в системах
клієнт-банк / Інтернет клієнт-банк, або
в формі обміну інформацією, або в
будь-якій іншій формі. При порушенні
клієнтом будь-якого із обов'язків,
передбачених "Умовами і правилами
надання банківських послуг", банк на
власний розсуд, має право змінити умови
кредитування, встановити інший строк
повернення кредиту. При належному
використанні клієнтом обов'язків,
передбачених "Умов і правил надання
банківських послуг", проведення
платежів клієнта в порядку
обслуговування ліміту може бути
продовжено банком на той же строк.

Відповідно до п. 3.18.1.11. правил,
встановлено період безперервного
користування кредитним лімітом - не
більше 35 днів (періодом безперервного
користування кредитним лімітом є
період часу, на протязі якого
безперервно існувало дебетове сальдо
на поточному рахунку).

Відповідно до п.п. 3.18.2.2.2., 3.18.2.2.3. та
3.18.2.2.5., клієнт зобов'язується проводити
погашення кредитного ліміту не пізніше
строку закінчення періоду
безперервного користування кредитним
лімітом, сплатити відсотки за весь час
фактичного користування кредитом та
повністю повернути кредит в строки,
передбачені правилами.

Згідно п.п. 3.18.4.1.1., 3.18.4.1.2. та 3.18.4.1.3.
правил, нарахування відсотків
проводиться наступним чином: за період
користування кредитом з моменту
виникнення дебетового сальдо до дати
обнуління дебетового сальдо в одну з
дат з наступного 20-го до 25-го числа
місяця (період, в який дебетове сальдо
підлягає обнулінню), розрахунок
відсотків здійснюється за процентною
ставкою в розмірі 0% річних від суми
залишку непогашеної заборгованості.
При необнулінні дебетового сальдо в
одну з дат періоду, в якому дебетове
сальдо підлягає обнулінню, протягом 90
днів з останньої дати періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнулінню,
клієнт сплачує банку за користування
кредитом відсотки в розмірі 24% річних,
починаючи з останньої дати періоду, в
яку дебетове сальдо підлягало
обнуління. У разі непогашення кредиту
протягом 90 днів з дати закінчення
періоду, в який дебетове сальдо
підлягало обнулінню, починаючи з 91-го
дня після дати закінчення періоду, в
який дебетове сальдо підлягало
обнулінню, кредит вважається
простроченим, а грошові зобов'язання
клієнта з погашення заборгованості
вважаються порушеними. При порушенні
клієнтом будь-якого з грошового
зобов'язання клієнт сплачує банку
відсотки за користуванням кредитом у
розмірі 48% річних від суми залишку
непогашеної заборгованості.

Згідно п. 3.18.4.4. правил, клієнт сплачує
банку винагороду за використання
ліміту (щомісячна комісія) відповідно
до п.п. 3.18.1.6., 3.18.2.3.2., 1-го числа кожного
місяця в розмірі 0,9% від суми
максимального сальдо кредиту, що
існував на кінець банківського дня за
попередній місяць, у порядку,
передбаченому Умовами та правилами
надання банківських послуг. Клієнт
доручає банку здійснювати списання
винагороди зі своїх рахунків. Сплата
винагороди здійснюється в гривні. У
випадку, якщо кредит видається в
іноземній валюті, винагорода
сплачується в гривневому еквіваленті
за курсом НБУ на дату сплати.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач свої зобов'язання за договором
виконав та надав відповідачу кредитний
ліміт в розмірі 24900,00 грн., що
підтверджується випискою по рахунку
відповідача відкритого у позивача.
Відповідач користувався з 03.03.2011 р.,
проте прострочив виконання своїх
грошових зобов'язань, у зв'язку із чим
виникла заборгованість.

За розрахунком позивача загальна
заборгованість відповідача перед
позивачем за Договором обслуговування
кредитних лімітів на поточному рахунку
станом на 11.01.2014 р. складає: 22997,78 грн. -
заборгованість за кредитом; 5810,60 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 1 448,86 -
заборгованість по комісії за
користування кредитом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України, боржник не звільняється від
відповідальності через неможливість
виконання ним грошевого зобов'язання,
та повинен у встановлений термін та на
вимогу кредитора сплатити суму боргу.

Згідно до ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054
Цивільного кодексу України, якщо
договором встановлено обов'язок
позичальника повернути позику
частинами, то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишалася, та сплати
процентів.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Правові наслідки порушення
зобов'язання встановлені статтею 611
Цивільного кодексу України. Відповідно
до частини 1 вказаної статті, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: сплата
неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Частиною 7 цієї статті передбачено, що
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, передбачених законом, а
також відмова від виконання або
відстрочка виконання з мотиву, що
зобов'язання другої сторони за іншим
договором не було виконано належним
чином, не допускаються.

На підставі викладеного, враховуючи, що
відповідач не надав суду доказів
сплати заборгованості або
обґрунтованих заперечень проти позову,
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
Комерційного банку "Приватбанк"
обґрунтовані, підтверджуються
наявними у матеріалах справи доказами
та підлягають задоволенню в частині
стягнення: 22997,78 грн. - заборгованість
за кредитом; 5810,60 грн. - заборгованість
по процентам за користування кредитом;
1 448,86 - заборгованість по комісії за
користування кредитом.

Крім того позивач просить стягнути з
відповідача: пеню у розмірі 1808,45 грн.

Ч.1 ст. 216 Господарського кодексу
України встановлено, що учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

За змістом ст. 217 Господарського
кодексу України у сфері господарювання
застосовуються такі види
господарських санкцій: відшкодування
збитків; штрафні санкції;
оперативно-господарські санкції та
адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до п. 3.18.5.1. правил, при
порушенні клієнтом будь-якого із
зобов'язань зі сплати відсотків за
користування кредитом, термінів
повернення кредиту, винагороди
(комісії) клієнт сплачує банку за
кожний випадок порушення пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, яка діяла в період, за який
сплачується пеня від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення платежу. А в разі
реалізації банком права на
встановлення іншого строку повернення
кредиту, клієнт сплачує банку пеню в
розмірі, зазначеному в п. 3.18.4.1.3., від
суми заборгованості за кожен день
прострочення. Сплата пені здійснюється
в гривні. У разі якщо кредит надавався в
іноземній валюті, пеня сплачується в
гривневому еквіваленті за курсом НБУ
на дату сплати.

Згідно п. 3.18.5.4. правил, нарахування
неустойки за кожний випадок порушення
зобов'язань, передбачених п. 3.18.0.5.1.,
3.18.5.2., 3.18.5.3., здійснюється протягом 3-х
років з дня, коли відповідне
зобов'язання мало бути виконано
клієнтом.

Відповідно до п. 3.18.5.7. правил, строки
позовної давності на вимогу про
стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів
встановлюється сторонами тривалістю 5
років.

Згідно ч.1 та ч.3 ст.549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення
боржником зобов'язання. Пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до п.6 ст.232 Господарського
кодексу України, нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов`язань" розмір
пені, передбачений статтею 1 цього
Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України,
що діяла у період, за який сплачується
пеня.

Перевіривши нарахування пені суд
приходить до висновку, що дане
нарахування не суперечить вимогам
чинного законодавства, інтересам
сторін та підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49 ГПК України.
Судовий збір покладається: у спорах, що
виникають при укладанні, зміні та
розірванні договорів, - на сторону, яка
безпідставно ухиляється від прийняття
пропозицій іншої сторони, або на
обидві сторони, якщо господарським
судом відхилено частину пропозицій
кожної із сторін. Суми, які підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, послуги перекладача,
адвоката та інші витрати, пов'язані з
розглядом справи, покладаються: при
задоволенні позову - на відповідача;
при відмові в позові - на позивача; при
частковому задоволенні позову - на
обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. Таким
чином судові витрати у даній справі
покладаються на відповідача з вини
якого спір доведено до суду.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України,
ст.ст. 526, 530, 611, 625, 629, 1050, 1054 Цивільного
кодексу України, ст. 193 Господарського
кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44, 49, 75,
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (64300, АДРЕСА_1, ІПН
НОМЕР_1) на користь Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку "Приватбанк" (49094, м.
Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, буд. 50, )
заборгованість за договором №б/н від
03.03.2011 року у розмірі 32065,69 грн., яка
складається з: 22997,78 грн. -
заборгованість за кредитом; 5810,60 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 1808,45 грн. - пеня
за несвоєчасне виконання зобов'язань
за договором; 1 448,86 - заборгованість по
комісії за користування кредитом та
судовий збір у розмірі 1827,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 09.04.2014 р.

Суддя Ю.В. Светлічний