ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2014 року
Справа № 912/1213/13

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Кузнецової І.Л.
(доповідача),

суддів: Герасименко І.М., Сизько І.А.,

секретар судового засідання: Мацекос
І.М.,

за участю представників сторін:

від позивача: Мазур Л.В., довіреність №10
від 20.03.14, представник;

від відповідача: не з'явився, про час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином,

розглянувши апеляційну скаргу малого
колективного підприємства "Граніт" на
рішення господарського суду
Кіровоградської області від 21.10.2013р. у
справі №912/1213/13

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий Дім
"Дніпробетон", м.Кременчуг

до малого колективного підприємства
"Граніт", м.Світловодськ

про стягнення 334 764 грн. 73 коп.

ВСТАНОВИВ:

- рішенням господарського суду
Кіровоградської області від 21.10.2013р. у
справі №912/1213/13 (суддя Болгар Н.В.) позов
товариства з обмеженою
відповідальністю (далі- ТОВ)"Торговий
Дім "Дніпробетон", з урахуванням заяви
про уточнення та збільшення позовних
вимог від 01.10.2013р., задоволено, з малого
колективного підприємства
(далі-МКП)"Граніт" на користь позивача
стягнуто 240400грн. боргу, 25520грн. штрафу
(за п.7.3 договору поставки), 12020грн.
штрафу (за п.7.2 договору поставки),
25152грн.45коп. пені за прострочення
виконання грошового зобов'язання,
24385грн.56коп. річних в розмірі 10
процентів за користування чужими
грошовими коштами та 7286грн.72 коп.
річних в розмірі 3 проценти за
порушення грошового зобов'язання;

- приймаючи рішення, господарський суд
виходив з обставин невиконання
відповідачем зобов'язань за договором
поставки №01/11/2012-1 від 01.11.2012р. в частині
повної та своєчасної оплати отриманого
товару;

- не погодившись з прийнятим рішенням,
МКП"Граніт" подало апеляційну скаргу, в
якій з посиланням на неправильне
застосування судом норм
процесуального і матеріального права
просить це рішення скасувати, прийняти
нове рішення та відмовити в
задоволенні позову;

- у поданій скарзі йдеться про
порушення прав підприємства внаслідок
невірного зазначення фактичного
місцезнаходження останнього позивачем
по справі та того, що судом належним
чином вказана обставина перевірена не
була, у зв'язку з чим, підприємство не
могло отримати відомості стосовно
прийняття господарським судом
оскаржуваного рішення, про те, що на
адресу підприємства не надходило
позовної заяви з додатками і заяви про
збільшення позовних вимог, а
господарським судом не було
забезпечено його право на підготовку
обґрунтованого відзиву та подання
доказів в обґрунтування своєї позиції,
а також про те, що на адресу
підприємства не надходило претензії
від відповідача, а тому ним не було
прийнято заходів по досудовому
врегулюванню спору, чим порушено
вимоги Господарського процесуального
кодексу України;

- скаржником заявлено клопотання про
зупинення провадження у даній справі у
зв'язку з неможливістю її розгляду до
вирішення пов'язаної з нею іншої справи
№917/146/14 за позовом МКП"Граніт" до
ТОВ"Торговий Дім"Дніпробетон" про
визнання недійсним договору поставки
№01/11/2012-1 від 01.11.2012р., що знаходиться в
провадженні господарського суду
Полтавської області;

- 20.03.2014р. представник скаржника в
судове засідання не з'явився, про час і
місце судового засідання скаржник
повідомлений належним чином;

- позивач вважає рішення суду
обґрунтованим, просить залишити
апеляційну скаргу без задоволення,
посилаючись на безпідставність
доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
позивача, у тому числі, і у попередніх
засіданнях, колегія суддів приходить
до висновку про те, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
01.11.2012р. ТОВ"Торговий Дім"Дніпробетон""
(постачальником) та МКП"Граніт"
(покупцем) укладено договір №01/11/2012-1, на
підставі якого постачальник
зобов'язався поставити товар, а
покупець - прийняти цей товар та
оплатити його вартість.

Згідно з п.1.2 договору загальна
кількість товару, що підлягає поставці,
його часткове співвідношення
(асортимент, номенклатура)
визначаються погодженими заявками
покупця.

Відповідно до п.3.3 договору оплата за
погодженням сторін може проводитися
або шляхом відстрочки платежу, або
шляхом стопроцентної попередньої
оплати.

П.3.5 договору передбачено, що за умови
надання постачальником відстрочки
платежу, остаточний розрахунок за
наданий товар здійснюється до п'ятого
числа наступного місяця за місяцем
відвантаження товару відповідно до
видаткових накладних шляхом
перерахування коштів на розрахунковий
рахунок постачальника. Така відстрочка
платежу вважається продажем товару в
кредит з відстроченням платежу.

Згідно з п.7.2 договору за невиконання
або неналежне виконання обов'язків за
договором винна сторона сплачує штраф
в розмірі п'яти процентів від суми
простроченого зобов'язання.

В п.7.3 договору сторонами узгоджено, що
за односторонню необґрунтовану
відмову від виконання своїх обов'язків
винна сторона сплачує штраф в розмірі
п'яти процентів від вартості товару.

П.7.4 договору встановлена
відповідальність покупця за
прострочення виконання грошо-вого
зобов'язання у вигляді сплати пені в
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, яка діяла
на момент прострочення за кожен день
прострочення.

Відповідно до п.7.5 договору якщо
покупець прострочив оплату товару, то
на прострочену суму нараховуються
проценти на підставі ст.536 Цивільного
кодексу України від дня, коли товар мав
бути оплачений до дня його фактичної
оплати в розмірі 10 процентів річних.

На виконання умов договору протягом
листопада 2012р. позивач поставив
відповідачу товар на загальну суму
510400грн., що підтверджується
видатковими накладними,
предста-вленими на аркушах справи 19-58,
та довіреністю на отримання
відповідних матеріальних цінностей
від 01.11.2012р. №1.

Відповідач порушив умови договору, в
установлені строки вартість товару в
повному обсязі не оплатив.

Станом на момент звернення з позовом
заборгованість по оплаті складає
240400грн..

Докази погашення вказаної суми
заборгованості відповідачем не надані
та в матеріалах справи відсутні.

У зв'язку з простроченням в оплаті
позивачем, на підставі п.7.2 договору,
нараховано штраф в сумі 25520грн., на
підставі п.7.3 договору - штраф в сумі
12020грн., за період з 05.12.2012р. по 05.06.2013р.
пеня в сумі 25152грн.45коп., за період з
05.12.2012р. по 03.06.2013р. - десять процентів
річних за користування чужими
грошовими коштами в сумі 24385грн.56коп. та
три проценти річних за прострочення
грошового зобов'язання в сумі
7286грн.72коп.

Ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України
передбачено, що одностороння відмова
від зобов'язання не допускається.
Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Згідно з абз.1 ч.1 ст.530 названого Кодексу
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.611 Кодексу у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

За приписами ст.629 Кодексу договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Щодо досліджуваної справи, то з
урахуванням положень наведених норм та
вищезазначених фактичних обставин
справи, а саме: невиконання
відповідачем зобов'язань за договором
поставки №01/11/2012-1 від 01.11.2012р. в частині
повної та своєчасної оплати вартості
отриманого товару та ненадання ним
доказів, які б спростовували таке
невиконання господарським судом
зроблено правильний висновок про
обґрунтованість позовних вимог та
визнання їх такими, що підлягають
задоволенню в частині стягнення з
відповідача основного боргу в сумі
240400грн., штрафу в сумі 25520грн.,
нарахованого згідно з п.7.2 договору
поставки, пені в сумі 25152грн.45коп. та
процентів за користування чужими
грошовими коштами в сумі 24385грн.56коп.

Проте, задовольняючи позов в повному
обсязі господарський суд припустився
порушень ст.43 Господарського
процесуального кодексу України,
ґрунтовно не дослідив всі обставини
справи та неправильно застосував норми
матеріального права.

Як зазначено вище, підставою для
нарахування винній стороні штрафу в
розмірі п'яти процентів від вартості
товару згідно з п.7.3 договору поставки
№01/11/2012-1 від 01.11.2012р. є одностороння
необґрунтована відмова від виконання
своїх обов'язків.

Ст.ст.33, 34 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

В порядку, передбаченому наведеними
нормами позивач не надав доказів
односторонньої відмови відповідача
від виконання обов'язків по договору
поставки.

Тому нарахування штрафу згідно з п.7.3
договору виконано позивачем
безпідставно.

Також, відповідно до ст.536 Цивільного
кодексу України за користування чужими
грошовими коштами боржник зобов'язаний
сплачувати проценти, якщо інше не
встановлено договором між фізичними
особами. Розмір процентів за
користування чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Згідно з ч.2 ст.625 Кодексу боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

За приписами ч.ч.1, 5 ст.694 Кодексу
договором купівлі-продажу може бути
передбачений продаж товару в кредит з
відстроченням або з розстроченням
платежу. Якщо покупець прострочив
оплату товару, на прострочену суму
нараховуються проценти відповідно до
статті 536 цього Кодексу від дня, коли
товар мав бути оплачений, до дня його
фактичної оплати.

У даному випадку, договором №01/11/2012-1
від 01.11.2012р. передбачений порядок з
оплати товару з відстрочкою платежу,
яка згідно з п.3.5 договору вважається
продажем в кредит з відстроченням
платежу.

У ст.694 ЦК України міститься пряма
вказівка Закону на застосування
положень ст.536 Кодексу як спеціальної
міри відповідальності за порушення
грошового зобов'язання.

За таких умов стягнення процентів,
передбачених ст.536 Цивільним кодексом
України виключає можливість
застосування ст.625 Кодексу.

Зазначені висновки суду апеляційної
інстанції відповідають правовій
позиції Верховного Суду України,
викладеній в аналізі практики
застосування ст.625 Цивільного кодексу
України в цивільному судочинстві.

Таким чином, позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача 12020грн. штрафу
за п.7.3 договору та 7286грн.72коп. трьох
процентів річних задоволенню не
підлягають.

Отже, рішення місцевого господарського
суду у відповідних частинах слід
скасувати як таке, що прийнято при
неповному з'ясуванні обставин, які
мають значення для справи та при
неправильному застосуванні норм
матеріального права.

Доводи скаржника відносно неотримання
ним позовної заяви з додатками та заяви
про збільшення позовних вимог колегією
суддів визнані необґрунтованими,
оскільки спростовуються
представленими в матеріалах справи
фіскальним чеком від 15.08.2013р., описом
вкладення до рекомендованого листа,
завіреним штампом відділення
поштового зв'язку за 15.08.2013р. щодо
направлення МКП"Граніт" копії позовної
заяви з додатками (а.с.6,7) та клопотанням
підприємства від 28.10.2013р. (а.с.144-145), в
якому повідомляється про отримання від
позивача зави по уточненню та
збільшенню позовних вимог.

Крім того, на виконання вимог ст.ст.33, 34
Господарського процесуального кодексу
України скаржник не надав належних
доказів неотримання від позивача копії
позовної заяви з додатками.

Клопотання скаржника про зупинення
провадження у даній справі задоволенню
не підлягає тому, що згідно з
положеннями ст.101 Господарського
процесуального кодексу України
оскаржуване рішення господарського
суду переглядається в апеляційному
порядку виключно за матеріалами справи
станом на момент його прийняття.

В залежності від результатів розгляду
справи господарського суду
Полтавської області №917/146/14 скаржник
не позбавлений права на перегляд
рішення по даній справі за
нововиявленими обставинами.

Керуючись ст.ст. 101 - 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

- рішення господарського суду
Кіровоградської області від 21.10.2013р. у
справі №912/1213/13 скасувати частково;

- викласти абзаци перший та другий
резолютивної частини рішення в
наступній редакції:

"Позов задовольнити частково.

Стягнути з малого колективного
підприємства "Граніт" на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий Дім
"Дніпробетон"" 240400грн. основного боргу,
25520грн. штрафу, 25152грн.45коп. пені,
24385грн.56коп. десяти процентів річних за
користування чужими грошовими коштами
та 6309грн.16коп. судового збору, видати
наказ.

В решті в позові відмовити.";

- в інших частинах рішення залишити без
змін;

- стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий Дім
"Дніпробетон"" на користь малого
колективного підприємства "Граніт"
193грн. судового збору за апеляційною
скаргою, видати наказ;

- видачу наказів доручити
господарському суду Кіровоградської
області

Головуючий
І.Л.Кузнецова

Суддя
І.М.Герасименко

Суддя
І.А.Сизько

Повна
постанова складена 25.03.2014р