ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 року Справа № 904/6848/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б. - головуючого
Волковицької Н.О. Рогач Л.І.за участю
представників сторін:позивачаЛосєв
Д.В. дов. від 23.01.2014
рокувідповідачаПортнов М.І. дов. від
01.01.2014 рокурозглянувши у відкритому
судовому засіданні касаційну
скаргуДержавного підприємства
"Придніпровська залізниця"на
постановувід 13.01.2014 року
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду у справі№ 904/6848/13
господарського суду Дніпропетровської
області за позовомВідкритого
акціонерного товариства "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат" до
Державного підприємства
"Придніпровська
залізниця"простягнення 98914,80 грн.

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат звернулося до господарського
суду Дніпропетровської області з
позовом до Державного підприємства
"Придніпровська залізниця" про
стягнення збитків, завданих
неправильним нарахуванням та
списанням плати за користування
вагонами у сумі 98914,80 грн.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 30.10.2013
року (суддя Панна С.П.) в задоволенні
відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням
місцевого господарського суду
Відкрите акціонерне товариство
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат" звернулось до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду із апеляційною
скаргою.

Постановою від 13.01.2014 року
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду (головуючий суддя
Чус О.В. (доповідач) судді Орєшкіна Е.В.,
Широбокова Л.П.) рішення господарського
суду скасоване та прийнято нове
рішення про задоволення позову.

Стягнуто з Державного підприємства
"Придніпровська залізниця" на користь
Відкритого акціонерного товариства
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат" 98914,80 грн. збитків та судовий
збір за розгляд позовної заяви 1978,30 грн.
та судовий збір за розгляд апеляційної
скарги 989,15 грн.

Державне підприємство "Придніпровська
залізниця" звернулося до Вищого
господарського суду України із
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 13.01.2014 року та
прийняти нове рішення по справі, яким
відмовити в позовних вимогах в повному
обсязі.

Скаржник посилається на порушення
судом апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
а саме статті 33, 46, 47, 119, 125 Статуту
залізниць України, пункти 3, 4, 6, 8, 9, 10, 12
Розділу ІІІ Правил користування
вагонами і контейнерами, пункт 3 Правил
складання актів, Розділу V Тарифного
керівництва №1.

Також на думку заявника позивачем при
визначення строку позовної давності не
правильно застосовано статтю 315
Господарського кодексу України,
оскільки у даному випадку потрібно
застосовувати статті 131, 134, 135, 136
Статуту залізниць України та пункти 1, 12
Правил заявлення та розгляду
претензій, затв. Наказом Міністерства
транспорту України від 28.05.2002 року №334
зареєстр. В Міністерстві юстиції
України 08.07.2002 року за №568/6856.

Публічне акціонерне товариство
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат" надало відзив на касаційну
скаргу, в якому просить залишити
постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
13.01.2014 року без змін, а касаційну скаргу
без задоволення.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
заслухавши суддю - доповідача та
присутніх у судовому засіданні
представників сторін, перевіривши в
межах вимог статей 108, 1117
Господарського процесуального кодексу
України наявні матеріали справи на
предмет правильності юридичної оцінки
обставин справи та повноти їх
встановлення в рішенні та постанові у
даній справі, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Державним підприємством
"Придніпровська залізниця" та
Відкритим акціонерним товариством
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат", як власником колії, укладено
договір №ПР/М-08-2/11-2476а/НЮдч про
експлуатацію залізничної під'їзної
колії Відкритого акціонерного
товариства "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат", яка
примикає до станції Кривий Ріг ДП
"Придніпровська залізниця".

Відповідно до п. 1 вказаного договору,
на умовах цього договору
експлуатується під`їзна колія, яка
належить власнику, місцем примикання
якої є стрілка №2/4, в парній горловині
станції Кривий Ріг Придніпровської
залізниці і обслуговується власним
локомотивом.

Відповідно до п.6 договору вагони для
під'їзної колії подаються локомотивом
залізниці на одну з
приймально-здавальних колій станції
Допоміжна Придніпровської залізниці.
Подальший рух вагонів виконується
локомотивом власника колії.

Також, між позивачем та відповідачем
укладений договір про організацію
перевезень вантажів і проведення
розрахунків за перевезення та надані
залізницею послуги №ПР/ДН-2-074/НЮп/672а
від 28.12.2006 року.

Згідно п. 2.4. вказаного договору (з
урахуванням змін відповідно до
додаткової угоди №1 від 15.01.2007 року)
позивач зобов'язався здійснювати
попередню безготівкову оплату
відповідачу за перевезення вантажів та
надані додаткові послуги згідно діючих
тарифів з урахуванням коригуючих
коефіцієнтів, оголошених
Укрзалізницею, за послуги за вільними
тарифами, шляхом перерахування
грошових коштів на рахунок залізниці.

Одержані кошти відповідач зараховує на
особовий рахунок вантажовласника.
Пунктом 3.2. договору про організацію
перевезень (в редакції додаткової
угоди №16 від 29.06.2011 року) передбачено,
що у міру виконання перевезень та
надання послуг залізниця відображає в
особовому рахунку використання
вантажовласником коштів для оплати
перевезень вантажів, за користування
вагонами (контейнерами), подавання,
забирання вагонів, маневрову роботу,
зберігання вантажів, інших додаткових
послуг, а також штрафів на підставі
відповідних первинних документів, які
можуть бути оформлені в електронному
вигляді (із застосуванням електронного
цифрового підпису (далі - ЕЦП).

У серпні 2012 року на адресу позивача
надходили порожні вагони.

На шляху прямування, відповідно до
вимог п.п. 9,10 р.III Правил користування
вагонами та контейнерами (далі
Правила), затверджених наказом
Міністерства транспорту України
25.02.1999р. №113 та зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 15.03.1999р.
за №165/3458, дані вагони були затримані
згідно наказів № 215 від 23.08.2012 року, № 202
від 21.08.2012 року, № 238 від 27.08.2012 року, № 253
від 29.08.2012 року, № 244 від 28.08.2012 року
через неможливість приймання їх
станцією призначення Кривий Ріг
Придніпровської залізниці у зв'язку з
неприйняттям вагонів вантажовласником
ВАТ"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат" з причини скупчення вагонів
на станції Кривий Ріг Придніпровської
залізниці і несвоєчасного вивільнення
колій від вантажу, що прибув на адресу
позивача та здійсненням необхідних
операцій з обробки вагонів як позивача,
так і інших контрагентів ДП
"Придніпровська залізниця".

Відповідно до відомостей плати за
користування вагонами №№ 03092777, 04092791,
28082720, 31089173 за час затримки вагонів
залізницею було нараховано та списано
плату за користування вагонами у сумі
98914,80 грн. (з ПДВ) (т. 1, а. с. 170, 192, 204, 212).

Позивач вважає, що плата за
користування вагонами списана
відповідачем з рахунку ВАТ "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат"
неправомірно, у зв'язку з чим позивачу
завдано збитки на суму 98914,80 грн.

Стаття 307 Господарського кодексу
України, яка кореспондується із статею
908 Цивільного кодексу України
встановлює, що умови перевезення
вантажу, окремими видами транспорту, а
також відповідальність сторін щодо цих
перевезень встановлюються договором,
якщо інше не встановлено цим кодексом,
іншими законами, транспортними
кодексами (статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

Згідно п.3 Правил користування вагонами
і контейнерами, затверджених наказом
Міністерства транспорту України від
25.02.1999 року №113 та зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 15.03.1999
року за №165/3458 (далі по тексту Правила
користування вагонами і контейнерами),
облік часу користування вагонами і
контейнерами та нарахування плати за
користування ними провадиться на
станціях відправлення та призначення
за Відомістю плати за користування
вагонами форми ГУ- 46, яка складається на
підставі Пам'яток про
подавання/забирання вагонів ф.ГУ-45,
актів про затримку вагонів ф.ГУ-23а,
актів загальної ф. ГУ-23.

Відомості плати за користування
вагонами (контейнерами) мають
підписуватися працівником станції і
вантажовласника щоденно або в періоди
пред'явлення їх станцією до
розрахункового підрозділу, що
встановлюються начальником залізниці.
У разі непогодження даних, зазначених у
відомості, представник
вантажовласника зобов'язаний
підписати відомість із зауваженнями
(п.4 Правил користування вагонами і
контейнерами).

Надані до матеріалів справи відомості
плати за користування вагонами №№
03092777, 04092791, 28082720, 31089173 працівниками
Відкритого акціонерного товариства
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат" підписані не були.
Відповідачем не надано належних
доказів на підтвердження факту
пред'явлення позивачу відомості для
підписання та відмови останнього від
її підписання, в зв'язку з чим суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що відповідач списав спірні грошові
кошти без його згоди, що є порушенням п.4
Правил користування вагонами і
контейнерами.

Щодо правомірності затримки спірних
вагонів на станціях підходу колегія
суддів зазначила наступне.

Стаття 46 Статуту встановлює, що
одержувач зобов`язаний прийняти і
вивезти вантаж, що надійшов на його
адресу. Терміни вивезення і порядок
зберігання вантажів установлюються
Правилами.

Згідно зі статею 119 Статуту за
користування вагонами і контейнерами
залізниці вантажовідправниками,
вантажоодержувачами, власниками
під'їзних колій, портами,
організаціями, установами, громадянами
- суб'єктами підприємницької
діяльності вноситься плата. Порядок
визначення плати за користування
вагонами (контейнерами) та увільнення
від зазначеної плати у разі затримки
вагонів (контейнерів), що виникла з вини
залізниці, встановлюється Правилами
користування вагонами і контейнерами.
Зазначена плата вноситься також за час
затримки вагонів на станціях
призначення і на підходах до них в
очікуванні подання їх під
вивантаження, перевантаження з причин,
що залежать від вантажоодержувача,
власника залізничної під'їзної колії,
порту, підприємства.

Про затримку спірних вагонів на
підході до станції призначення були
видані накази про затримку № 215 від
23.08.2012 року, № 202 від 21.08.2012 року, № 238 від
27.08.2012 року, №253 від 29.08.2012 року, № 244 від
28.08.2012 року. За цим фактом у порядку п.10
р. III Правил користування вагонами і
контейнерами, складені наступні акти:

- на станції Гейковка складено акт про
затримку вагонів форми ГУ-23а № 3 від
23.08.2012 року (т. 2 а. с. 57) та акт загальної
форми ГУ-23 за № 3 від 23.08.2012 року (т. 2 а. с.
56). У акті про затримку вагонів форми
ГУ-23а від 23.08.2012 року за № 3 вказано час
затримки вагонів, які прибули поїздом
№ 2214 22.08.2012 року о 04 год. 30 хв. та час
закінчення затримки вагонів, які
відправлені 01.09.2012 року о 16 год. 40 хв;

- на станції Кривий Ріг-Головний
складено акт про затримку вагонів
форми ГУ-23а № 4 від 21.08.2012 року (т. 2 а. с. 61)
та акт загальної форми ГУ-23 за № 3265 від
21.08.2012 року (т. 2, а. с. 63). У акті про
затримку вагонів форми ГУ-23а від 21.08.2012
року за № 4 вказано час затримки
вагонів, які прибули поїздом № 3563 20.08.2012
року о 12 год. 20 хв. та час закінчення
затримки вагонів, які відправлені
поїздом № 3505 25.08.2012 року о 19 год. 45 хв.;

- на станції Чортомлик складено акт про
затримку вагонів форми ГУ-23а № 20 від
27.08.2012 року (т. 2 а. с. 66) та акт загальної
форми ГУ-23 за № 694 від 27.08.2012 року, (т. 2 а.
с. 67). У акті про затримку вагонів форми
ГУ-23а від 27.08.2012 року за № 20 вказано час
затримки вагонів, які прибули поїздом
№ 2207 26.08.2012 року о 19 год. 30 хв. та час
закінчення затримки вагонів, які
відправлені 27.08.2012 року о 19 год. 30 хв.;

- на станції Грекувата складено акт про
затримку вагонів форми ГУ-23а № 3 від
29.08.2012 року (т. 2 а. с. 123) та акт загальної
форми ГУ-23 за № 7768 від 29.08.2012 року (т. 2 а.
с. 125-127). У акті про затримку вагонів
форми ГУ-23а від 29.08.2012 року за № 3
вказано час затримки вагонів, які
прибули поїздом № 2104 29.08.2012 року о 03 год.
47 хв. та час закінчення затримки
вагонів, які відправлені поїздом № 2103
03.09.2012 року о 01 год. 00 хв.;

- на станції Кривий Ріг-Головний
складено акт про затримку вагонів
форми ГУ-23а № 7 від 28.08.2012 року (т. 2 а. с.
130) та акт загальної форми ГУ-23 за № 3272
від 28.08.2012 року (т. 2 а. с. 129). У акті про
затримку вагонів форми ГУ-23а від 28.08.2012
року за № 7 вказано час затримки
вагонів, які прибули поїздом № 3575 28.08.2012
року о 08 год. 25 хв. та час закінчення
затримки вагонів, які відправлені
поїздом № 3501 01.09.2012 року о 01 год. 10 хв.;

- на станції Новоблочна складено акт
про затримку вагонів форми ГУ-23а № 56
від 28.08.2012 року та акт загальної форми
ГУ-23 за № 56 від 29.08.2012 року. У акті про
затримку вагонів форми ГУ-23а від 28.08.2012
року за № 56 вказано час затримки
вагонів, які прибули поїздом № 2322 28.08.2012
року о 14 год. 00 хв. та час закінчення
затримки вагонів, які відправлені
поїздом № 2322 29.08.2012 року о 13 год. 40 хв. (т.
2 а. с. 57, 61, 66, 123, 130).

Повідомлення про затримку вагонів
станцією призначення Кривий Ріг
представникам комбінату вручено в
порядку і строки, визначені, абз. 4 п. 10 р.
III Правил користування вагонами та
контейнерами.

В зазначених документах вказано лише,
що вагони порожні, як вантаж на своїх
осях.

Сторонами не надано залізничних
накладних на підтвердження статусу цих
вагонів як вантажу.

Суд дійшов висновку, що з наведених
обставин, не можливо достовірно
встановити чи дійсно вказані порожні
вагони мали статус вантажу, тобто
залізницею не доведено належними
доказами правомірність нарахування
плати за користування цими вагонами,
оскільки за порожні вагони парку УЗ
плата не нараховується.

Також апеляційний суд зазначив, що
плата за користування вагонами в разі
їх затримки на станціях підходу
нараховується в разі затримки вагонів
з причин, які залежать від
вантажовласника.

Проте, відповідачем не доведено, що
затримка сталася з вини останнього,
оскільки акти загальної форми ГУ - 23 № 3
від 23.08.2012 року, № 3265 від 21.08.2012 року, № 694
від 27.08.2012 року, № 7768 від 29.08.2012 року, № 949
від 29.08.2012 року, б/н від 02.09.2012 року, № 3272
від 28.08.2012 року, № 56 від 29.08.2012 року, на
які як на доказ посилається відповідач
складеної в порушення вимог п. 8 Правил
користування вагонами і контейнерами,
згідно якого, у разі затримки вагонів
на станції з причин, які залежать від
вантажовласника, складається акт
загальної форми, який підписується
представниками станції та
вантажовласником. Надані відповідачем
акти загальної форми підписані лише
представниками залізниці, тому не
можуть бути належним доказом
підтвердження викладених в них
обставин, тобто зайнятості колій саме з
вини позивача. Посилання відповідача
на п. 3 "Правил складання актів" колегія
суддів вважає необгрунтованим,
оскільки "Правила користування
вагонами і контейнерами" є спеціальною
правовою нормою, яка визначає порядок і
умови користування вагонами та
контейнерами, порядок визначення плати
за їх користування. Докази виклику
представників вантажоодержувача для
підписання актів на віднесення на
відповідальность вантажовласника, в
порядку визначеному Правилами
користування вагонами та контейнерами
позивач не надав. Акти загальної форми
про відмову від підписання спірних
актів не складались, до справи
відповідачем не залучені. Не
узгодженість сторонами порядку та
місця підписання актів на віднесення
на відповідальності вантажовласника
не позбавляє залізницю від обов`язку
складання актів в порядку, визначеному
законодавством, а саме п. 8 Правил
користування вагонами та контейнерами.
Таким чином, апеляційний суд дійшов
висновку, що вказані акти не можуть
підтверджувати вину позивача в
зайнятості колій на станції
примикання.

Також, судом апеляційної інстанції
встановлено, що згідно Положення про
зайнятість колій обробка поїздів з
порожніми вагонами відбувалась від
семи годин до трьох діб (відповідно до
ЄТП роботи станції Кривий Ріг та
під`їзної колії позивача передбачено,
що операції по прибуттю поїздів на ст.
Кривий Ріг (обробка поїздів) мають бути
проведені в час, що дорівнює 216 хв (3,6
год). Слідування вагонів на станцію
Допоміжна включений у час встановлений
на обробку поїзду з порожніми вагонами.
Однак, між закінченням обробки поїздів
та їх відправленням на ст. Допоміжна
минало від п'яти годин до доби. Тобто у
проміжок часу між закінченням обробки
та відправленням поїзду на ст.
Допоміжна, вагони займали колії
безпідставно, оскільки жодних
технологічних операцій з ними не
проводилось.

Колії використовувались для
накопичення вагонів (відповідно до п. 1.1
ЄТП встановлено, що для накопичення
вагонів використовується виключно 18
колія). Так, на колії № 6 накопичення і
обробка вагонів відбувалось майже 30
годин, з 09 год. 20 хв. 23.08.2012 року до 15 год.
30 хв. 24.08.2012 року.

Відставлення технічно несправних
вагонів здійснювалось від 10 годин
(колія №5) до доби (колія № 3) (умовами
ЄТП не передбачено проведення такої
операції як відставлення вагонів).

Крім того, суд зазначив, що з наданого
Положення неможливо перевірити
зайнятість колії № 6 на момент видачі
наказів про затримку вагонів. Згідно
даних, внесених у Положення, обробка
поїзду № 3521 почалась о 18 год. 00 хв. 29.08.2012
року, а закінчилась о 20 год. 00 хв. 28.09.2012
року, відправлення поїзду № 3653 на ст.
Допоміжна було здійснене за три години
до його прибуття 29.08.2012 року о 15 год. 30
хв., В той же день 29.08.2012 року
відбувалась обробка поїздів,
виставлених ПАТ "АрселорМіттал Кривий
Ріг" № 3508 та № 3510. Тобто, на колії
одночасно знаходились три поїзда: №№
3653, 3508, 3510. Також, обробка вагонів
розбіркового поїзду, виставлених ПАТ
"АрселорМіттал Кривий Ріг" почалась о 22
год. 30 хв. 30.08.2012 року, а закінчилась о 00
год. 05 хв. 30.08.2012 року.

Таким чином, проаналізувавши положення
зайнятості колій, суд встановив
перевищення обумовленого часу на
обробку вагонів, тобто колії були
зайняті з причин несвоєчасної обробки
залізницею вагонів, що виключає вину
позивача у зайнятості колій на станції
примикання.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів апеляційного суду прийшла до
висновку, що відповідачем не доведено
факту неможливості подачі спірних
вагонів, затриманих на станціях
підходу, впродовж періоду їх затримки і
як наслідок нарахування плати за їх
користування, за час затримки, були
відсутні, а відповідно не було підстав
для списання спірних коштів, чим
позивачу завдано збитків на суму 86040,36
грн.

Таким чином, апеляційний суд встановив,
що в порушення умов договору та
нормативно-правових актів залізницею
була неправомірно нарахована та
списана з рахунку позивача плата за
користування вагонами, що є його
збитками в розумінні статей 22, 623
Цивільного кодексу України та статей
224,225 Господарського кодексу України,
які підлягають стягненню з
відповідача.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що
відповідачем не доведено
правомірність затримки вагонів на
попутних станціях, неможливість їх
подачі на колії станції призначення, а
відтак відсутні підстави для
нарахування та списання грошових
коштів з позивача.

Посилання заявника на пропуск позовної
давності позивачем апеляційний суд
обґрунтовано відхилив з огляду на таке.

Господарський кодекс України, який за
своєю правовою природою є законом
України, був прийнятий Верховною радою
України 16.01.2003 року № 436-ІV і набув
чинності з 01.01.2004 року. Тобто вказаний
Кодекс прийнятий вищим законодавчим
органом держави, по-перше, має вищу
юридичну силу ніж норми Статуту
залізниць України, затверджені
постановою Кабінету Міністрів України,
а по-друге, прийнятий пізніше ніж
вказаний Статут, а відтак, при
наявності колізії спеціальних норм
повинні застосовуватись спеціальні
норми, які містяться у акті вищої
юридичної сили або більш пізнього
прийняття, тобто в даному випадку норми
статті 315 Господарського кодексу
України.

Водночас стаття 4 Цивільного кодексу
України імперативно встановлює, що
якщо постанова Кабінету Міністрів
України (і відповідно затверджені нею
норми) суперечить положенням цього
кодексу або іншому закону
застосовуються відповідні положення
цього Кодексу або іншого закону.

Враховуючи, що положення Статуту
залізниць України, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України,
які регулюють початок перебігу
позовної давності для відшкодування
збитків, що виникли у зв'язку з нестачею
вантажу при перевезенні залізничним
транспортом суперечать спеціальній
нормі - закону, а саме статті 315
Господарського кодексу України
необхідно застосовувати положення
вказаного закону.

Одночасно, посилання суду апеляційної
інстанції на порушення п. 8 "Правил
користування вагонами і контейнерами"
стосовно актів загальної форми,
складених на станціях підходу є
помилковими, але це не спростовує
висновків по суті спору, оскільки як
встановлено судами у даному випадку
вагони були затримані на підходах до
станції призначення, з приводу чого
складені акти та накази як це
передбачено п.п. 9, 10 вказаних правил.

Таким чином, враховуючи з
достовірністю встановлені фактичні
обставини справи, а також враховуючи
мотиви, викладені у даній постанові
касаційна інстанція не вбачає підстав
для зміни чи скасування постанови
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 13.01.2014 року.

Твердження заявника про порушення
судом норм матеріального та
процесуального права не знайшли свого
підтвердження, суперечать матеріалам
справи та зводяться до переоцінки
доказів, що відповідно статті 1117
Господарського процесуального кодексу
України не входить до компетенції
касаційної інстанції, в зв'язку з чим
підстав для зміни чи скасування
постанови у даній справі колегія
суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 1115, 1117, пунктом 1 статті 1119,
статтею 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
13.01.2014 року у справі № 904/6848/13
господарського суду Дніпропетровської
області залишити без змін.

Касаційну скаргу Державного
підприємства "Придніпровська
залізниця" залишити без задоволення.

Головуючий суддя
Т. Дроботова

С у д д і
Н. Волковицька

Л. Рогач