КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2014 р.
Справа№ 910/24330/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Куксова В.В.

Новікова М.М.

секретар судового засідання - Пугачова
А.С.,

за участю представників сторін: згідно
протоколу судового засідання від 25.03.2014
року по справі № 910/24330/13 (в матеріалах
справи)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю "Фаворит-М" на рішення
господарського суду міста Києва від
22.01.2014 року (оформленого відповідно до
ст. 84 ГПК України 25.01.2014 року) по справі
№ 910/24330/13 (суддя Пукшин Л.Г.)

за позовом комунального підприємства
"Київський метрополітен"

до товариства з обмеженою
відповідальністю "ФАВОРИТ-М"

про стягнення заборгованості в
сумі 24 731,92 грн.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Київський
метрополітен" звернулось до
господарського суду міста Києва до
товариства з обмеженою
відповідальністю "ФАВОРИТ-М" про
стягнення заборгованості за договором
оренди в сумі 24 731,92 грн.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 22.01.2014 року позов задоволено
повністю. Стягнуто з товариства з
обмеженою відповідальністю "Фаворит-М"
на користь Комунального підприємства
"Київський метрополітен"
заборгованість по орендній платі за
договором від 01.04.2008 № 204-Упр(ДВ)-08 в
розмірі 23 042,45 грн., 3 % річних в розмірі 1
689,47 грн., судовий збір у розмірі 1 720,50
грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
відповідач, товариство з обмеженою
відповідальністю "ФАВОРИТ-М", звернувся
до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
господарського суду міста Києва від
22.01.2014 року у справі № 910/24330/13 скасувати
та прийняти нове, яким у задоволенні
позову відмовити повністю.

Апеляційну скаргу скаржник мотивує
тим, що судом першої інстанції неповно
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи та має місце
невідповідність висновків, викладених
у рішенні місцевого суду обставинам
справи.

Розпорядженням голови Київського
апеляційного господарського суду від
24.02.2014 року для розгляду апеляційної
скарги по справі № 910/24330/13 сформовано
колегію суддів у складі: головуючий
суддя Яковлєв М.Л., судді Авдеєв П.В.,
Куксов В.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 24.02.2014 року по
справі № 910/24330/13 вказану вище
апеляційну скаргу прийнято до
провадження та призначено перегляд
рішення у судовому засіданні за участю
повноважних представників сторін на
25.03.2014 року.

Комунальним підприємством "Київський
метрополітен" на підставі ст. 96 ГПК
України надано до суду відзив на
апеляційну скаргу, в якому позивач
просить у задоволенні апеляційної
скарги відповідача на рішення
господарського суду міста Києва від
22.01.2014 року у справі № 910/24330/13 відмовити
повністю, а рішення залишити без змін.

18.03.2014 року від товариства з обмеженою
відповідальністю "ФАВОРИТ-М" надійшла
ще одна апеляційна скарга, в якій
скаржник просить рішення
господарського суду міста Києва від
22.01.2014 року у справі № 910/24330/13 скасувати
та прийняти нове, яким у задоволенні
позову відмовити повністю.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 19.03.2014 року по
справі № 910/24330/13 відмовлено товариству
з обмеженою відповідальністю
"Фаворит-М" у задоволені клопотання про
поновлення строку на подання
апеляційної скарги. Апеляційну скаргу
та додані до неї документи повернуто
скаржнику.

У зв'язку з перебуванням судді Авдеєва
П.В. у відпустці розпорядженням
секретаря судової палати Київського
апеляційного господарського суду від
25.03.2014 року здійснено заміну судової
колегії та для розгляду апеляційної
скарги по справі № 910/24330/13 сформовано
колегію суддів у складі: головуючий
суддя Яковлєв М.Л., судді Куксов В.В. та
Новіков М.М.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 25.03.2014 року по
справі № 910/24330/13 прийнято апеляційну
скаргу товариства з обмеженою
відповідальністю "Фаворит-М" до
провадження зазначеною колегією.

Представник позивача в судовому
засіданні надав свої пояснення та
просив рішення господарського суду
міста Києва від 22.01.2014 року залишити без
змін, а апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "Фаворит-М"
- без задоволення.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, причини неявки
не повідомив, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення.

Враховуючи викладене, а також
наявність в матеріалах справи всіх
необхідних для перегляду рішення
доказів, апеляційний суд вважає за
можливе здійснити розгляд апеляційної
скарги за відсутністю представника
відповідача, проти чого також не
заперечує представник позивача,
присутній у судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
виступ представника позивача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
проаналізувавши застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
рішення господарського суду міста
Києва від 22.01.2014 року по справі № 910/24330/13
- слід скасувати частково, виходячи з
наступного.

Згідно зі ст. 99 ГПК України, в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Слід зазначити, що відповідно ст. 101 ГПК
України, у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права
та обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
двостороннім, якщо правами та
обов'язками наділені обидві сторони
договору.

Як вбачається з матеріалів справи,
01.04.2008 року між КП «Київський
метрополітен» (позивач, орендодавець)
та товариством з обмеженою
відповідальністю «Фаворит-М»
(відповідач, орендар) було укладено
договір оренди № 204-Упр(ДВ)-08 (договір)
(а.с. 11-13).

Відповідно до ч. 1 ст. 283 ГК України за
договором оренди одна сторона
(орендодавець) передає другій стороні
(орендареві) за плату на певний строк у
користування майно для здійснення
господарської діяльності.

Ч. 6 ст. 283 ГК України визначено, що до
відносин оренди застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом.

Згідно зі ст. 759 Цивільного кодексу
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

За змістом даних норм Цивільного та
Господарського кодексів України
договір оренди - реальний, двосторонній
та оплатний договір. Договір оренди є
двостороннім, оскільки кожна із сторін
цього договору несе обов'язки на
користь іншої сторони.

Законом можуть бути передбачені
особливості укладення та виконання
договору найму (оренди).

Відповідно до п. 1.1 договору
орендодавець на підставі рішення
Київради від 12.07.2007 року № 1165/1826
передає, а орендар приймає в оренду
нерухоме майно (частину вестибюлю
(переходу), визначену відповідно до
проектної документації тимчасовими
огороджуючими конструкціями (кіоском)
орендаря, за адресою: станція метро
"Республіканський стадіон" для
торгівлі непродовольчими товарами.

Згідно п.п. 2.1, 2.2 договору об'єктом
оренди є частина вестибюлю (переходу)
загальною площею 8,00 кв.м, згідно з
викопіюванням Схеми тимчасового
розташування МАФ, що складає невід'ємну
частину цього договору. Вартість
об'єкта оренди згідно із звітом про
експертну (незалежну) оцінку станом на
31.12.2007 р. становить 70 288,00 грн. без ПДВ.

Пунктом 3.1 договору сторони погодили,
що за користування об'єктом оренди
орендар сплачує орендодавцю орендну
плату, розрахунок якої здійснюється на
підставі методики розрахунку орендної
плати за користування майном
територіальної громади м. Києва,
затвердженої рішенням Київради від
28.09.2006 р. №34/91 та на дату підписання
договору місячний розмір якої згідно з
розрахунком орендної плати, що є
невід'ємною частиною цього договору,
становить 366,08 грн. за 1 м2 орендованої
площі, що в цілому за об'єкт оренди
станом на березень 2008 року складає 2 928,67
грн. без ПДВ.

Згідно з п. 3.5 договору всього сума по
договору з урахуванням ПДВ з
розрахунку за березень 2008 року складає
3 796,26 грн. Оплата по договору
проводиться орендарем починаючи з дати
підписання акта приймання-передачі,
останнім днем оплати є дата підписання
сторонами акта приймання-передачі при
поверненні об'єкта оренди
орендодавцеві.

Відповідно до п. 3.6 договору орендна
плата сплачується орендарем незалежно
від наслідків господарської
діяльності орендаря щомісячно не
пізніше 10 числа поточного місяця на
рахунок орендодавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 763 ЦК України,
договір найму укладається на строк,
встановлений договором.

Пунктом 9.1 договору встановлено, що цей
договір вступає в силу з моменту
підписання його сторонами і діє
тимчасово до отримання відповідного
рішення Київради, але не довше ніж до
31.03.2009 року.

01.04.2008 року між сторонами підписано
відповідний акт передачі-приймання
майна від 01.04.2008 року, відповідно до
якого майно передається в оренду (а.с.
14).

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язаний
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

01.06.2009 року сторони уклали додаткову
угоду № 545 до договору оренди №
204-Упр(ДВ)-08, відповідно до умов якої
внесли зміни до п. 3.5 договору та
встановили суму по договору з
урахуванням ПДВ з розрахунку за
червень 2009 року в сумі 4 765,01 грн.

Договір виконувався належним чином.

Нормами пункту 1 статті 10 Закону
України "Про оренду державного та
комунального майна" встановлено, що
однією із істотних умов для договору
оренди є термін, на який укладається
договір оренди.

Згідно з ч. 1 ст. 12 вказаного закону
договір оренди вважається укладеним з
моменту досягнення домовленості з усіх
істотних умов і підписання сторонами
тексту договору.

Як було зазначено вище, пунктом 9.1
договору встановлено, що цей договір
вступає в силу з моменту підписання
його сторонами і діє тимчасово до
отримання відповідного рішення
Київради, але не довше ніж до 31.03.2009
року.

Пунктом 9.3. договорів оренди
передбачено, що після закінчення
строку дії договорів їх дія може бути
продовжена на підставі рішення
Київради.

Згідно ч. 2 ст. 2 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" державну політику у сфері оренди
здійснюють: Кабінет Міністрів України,
а також Фонд державного майна України,
його регіональні відділення та
представництва - щодо державного майна;
органи, уповноважені Верховною Радою
Автономної Республіки Крим, - щодо
майна, яке належить Автономній
Республіці Крим; органи місцевого
самоврядування - щодо майна, яке
перебуває в комунальній власності.

Статтею 5 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна"
встановлено, що орендодавцями, зокрема,
є органи, уповноважені Верховною Радою
Автономної Республіки Крим та органами
місцевого самоврядування управляти
майном, - щодо цілісних майнових
комплексів підприємств, їх структурних
підрозділів та нерухомого майна, яке
відповідно належить Автономній
Республіці Крим або перебуває у
комунальній власності.

Відповідно до п. 5 ст. 60 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні"
органи місцевого самоврядування від
імені та в інтересах територіальних
громад відповідно до закону здійснюють
правоможності щодо володіння,
користування та розпорядження
об'єктами права комунальної власності,
в тому числі виконують усі майнові
операції, можуть передавати об'єкти
права комунальної власності у постійне
або тимчасове користування юридичним
та фізичним особам, здавати їх в оренду,
продавати і купувати, використовувати
як заставу, вирішувати питання їхнього
відчуження, визначати в угодах та
договорах умови використання та
фінансування об'єктів, що
приватизуються та передаються у
користування і оренду.

Частини 1, 2 ст. 59 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
встановлюють, що рада в межах своїх
повноважень приймає нормативні та інші
акти у формі рішень. Рішення ради
приймається на її пленарному засіданні
після обговорення більшістю депутатів
від загального складу ради, крім
випадків, передбачених цим Законом. При
встановленні результатів голосування
до загального складу сільської,
селищної, міської ради включається
сільський, селищний, міський голова,
якщо він бере участь у пленарному
засіданні ради, і враховується його
голос.

Статтею 43 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні", зокрема,
визначено, що виключно на пленарних
засіданнях районної, обласної ради
вирішуються питання про продаж,
передачу в оренду, концесію або під
заставу об'єктів комунальної
власності, які забезпечують спільні
потреби територіальних громад і
перебувають в управлінні районних,
обласних рад, а також придбання таких
об'єктів в установленому законом
порядку (п. 19).

З системного аналізу наведених норм
законодавства України вбачається, що
обов'язковою умовою для укладення
договору оренди комунального майна є
прийняття на пленарному засіданні
рішення відповідного органу місцевого
самоврядування, яким, в даному випадку,
є Київська міська рада.

Також, статутом КП "Київський
метрополітен" визначено, що
підприємство належить до комунальної
власності територіальної громади
міста Києва на підставі розпоряджень
Кабінету Міністрів України від 30.06.1998
року №464-р та Київської міської
державної адміністрації від 28.10.1998 року
№2155 "Про зарахування майна державного
підприємства у комунальну власність
територіальної громади міста Києва" і
підпорядковано виконавчому органу
Київської міської ради (КМДА).

При цьому, відповідно до п. 5.4. статуту
КП "Київський метрополітен" має право з
дозволу власника або Адміністрації
здавати в оренду, надавати іншим
підприємствам, організаціям та
установам безоплатно в тимчасове
користування або в позику належні йому
будинки, споруди, устаткування,
транспортні засоби, інвентар, сировину
та інші матеріальні цінності.

Згідно із ч. 3 ст. 17 ЗУ "Про оренду
державного та комунального майна"
умови договору на новий строк
встановлюються за домовленістю сторін,
у разі не досягнення домовленості щодо
умов договору переважне право орендаря
на укладення договору припиняється.

Отже, договір оренди, укладений між
позивачем та відповідачем, є
припиненим у зв'язку з закінченням
терміну його дії, що було зазначено у
постанові Київського апеляційного
господарського суду від 23.05.2011 року у
справі № 16/457 та вирішено виселити ТОВ
"Фаворит-М" з орендованого майна -
частини вестибюлю (переходу) загальною
площею 8,00 кв.м. (а.с. 25-28).

Після чого, на виконання наказу
господарського суду міста Києва № 16/457
про виселення ТОВ "Фаворит-М" 13.09.2011 року
державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Печерського районного управління
юстиції у м. Києві складено акт опису й
арешту майна (а.с. 19-20).

Оскільки, договір було припинено, у
зв'язку з набранням законної сили
постанови Київського апеляційного
господарського суду, 23.05.2011 року, а
майно повернуто лише 13.09.2011 року, то на
думку позивача відповідач повинен
здійснити оплату заборгованості у
розмірі 2 3042,45 грн. за період з травня
2011 року по 13.09.2011 року.

Відповідно до ст. 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших активів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Разом з тим ч. 1 ст. 530 ЦК України
встановлює, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Правові наслідки
порушення зобов'язання регламентовані
ст. 611 ЦК України, а саме, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до п. 3. ст. 18 Закону України
"Про оренду державного та комунального
майна" орендар зобов'язаний вносити
орендну плату своєчасно і у повному
обсязі.

Отже, з урахуванням положень ст. 530
Цивільного кодексу України, враховуючи
приписи пункту 3.6 Договору відповідач
повинен був сплачувати орендну плату
не пізніше 10 числа поточного місяця.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме з виписки з банківського рахунку
позивача останню оплату було здійснено
у квітні 2011 року, а тому заборгованість
відповідача по орендній платі за
період користування майном з травня 2011
року по 13.09.2011 року, на думку позивача,
становить 23 042,45 грн.

З огляду на вище викладене, відповідач
належним чином не виконав зобов'язання
по сплаті орендної плати згідно умов
договору № 204-Упр(ДВ)-08 від 01.04.2008 року з
чим погодився і суд першої інстанції та
визнав вимогу про стягнення
заборгованості такою, що підлягає
задоволенню в сумі 23 042,45 грн.

Однак, з зазначеним колегія суддів
погодитись не може, з огляду на
наступне.

Як було зазначено вище, договір оренди
№ 204-Упр(ДВ)-08 від 01.04.2008 року є
припиненим у зв'язку з закінченням
терміну його дії, що було зазначено у
постанові Київського апеляційного
господарського суду від 23.05.2011 року у
справі № 16/457 та вирішено виселити ТОВ
"Фаворит-М" з орендованого майна -
частини вестибюлю (переходу) загальною
площею 8,00 кв.м. (а.с. 25-28).

Згідно з ч. 3 ст. 653 ЦК України у разі
зміни або розірвання договору
зобов'язання змінюється або
припиняється з моменту досягнення
домовленості про зміну або розірвання
договору, якщо інше не встановлено
договором чи не обумовлено характером
його зміни. Якщо договір змінюється або
розривається у судовому порядку,
зобов'язання змінюється або
припиняється з моменту набрання
рішенням суду про зміну або розірвання
договору законної сили.

Таким чином, як було зазначено вище
договір оренди було припинено 23.05.2011
року, то зобов'язання по даному
договору були змінені або припинились
з моменту його припинення за рішенням
суду.

В даному випадку не береться до уваги п.
8.5.6 та п 4.14 оскільки дії договору
припинено на підставі рішення суду, а
тому повернення майна на підставі акту
приймання-передачі не є необхідним.

Разом з тим, за приписами ст. 27 Закону
України "Про оренду державного та
комунального майна" та п. 1 ст. 785 ЦК
України у випадку припинення договору
оренди орендар зобов'язаний негайно
повернути орендодавцеві об'єкт оренди.

Так як строк негайного виконання у
законодавчому порядку не визначений,
колегія суддів вважає, що такий термін
слід оцінювати судом як розумний строк,
у межах якого орендар здатний вчинити
дії з повернення майна.

Відповідно до п. 4.14. договору орендар
після припинення дії договору оренди
та у разі відмови у продовженні
договору оренди зобов'язаний протягом
10 календарних днів передати майно по
акту приймання-передачі орендодавцю.

Таким чином, оскільки договір оренди
було припинено 23.05.2011 року + 10 днів, отже,
орендна плата підлягає стягненню лише
до 02.06.2011 року у сумі 5304,56 грн.

Щодо нарахованої орендної плати за
період з 03.06.2011 року по вересень 2011 року,
то вона стягненню не підлягає.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 785
Цивільного кодексу України якщо наймач
не виконує обов'язку щодо повернення
речі, наймодавець має право вимагати
від наймача сплати неустойки у розмірі
подвійної плати за користування річчю
за час прострочення.

Отже, орендодавець не позбавлений
права звернутись до суду з відповідним
позовом.

Крім того, позивачем заявлено вимогу
про стягнення з відповідача 3% річних у
розмірі 1 689,47 грн. за прострочення
виконання грошового зобов'язання.

Відповідач у встановлений строк свого
обов'язку по перерахуванню коштів не
виконав, допустивши прострочення
виконання грошового зобов'язання, тому
дії відповідача є порушенням
зобов'язання (ст. 610 Цивільного кодексу
України), і він вважається таким, що
прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу
України), відповідно є підстави для
застосування встановленої законом
відповідальності.

Відповідно до частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

З огляду на наявність прострочення
виконання відповідачем грошового
зобов'язання апеляційний суд,
здійснивши перерахунок, задовольняє
вимоги позивача про стягнення 3% річних
у розмірі 412,21 грн.

За правилами ст. 4-7 ГПК України, судове
рішення приймається колегіально за
результатами обговорення усіх
обставин справи.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень та подати до
суду відповідні докази.

Як встановлено ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 6
від 23.03.2012 року "Про судове рішення"
рішення господарського суду має
ґрунтуватись на повному з'ясуванні
такого: чи мали місце обставини, на які
посилаються особи, що беруть участь у
процесі, та якими доказами вони
підтверджуються; чи не виявлено у
процесі розгляду справи інших
фактичних обставин, що мають суттєве
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин; яка правова кваліфікація
відносин сторін, виходячи з фактів,
установлених у процесі розгляду
справи, та яка правова норма підлягає
застосуванню для вирішення спору.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 103
Господарського процесуального кодексу
України, апеляційна інстанція за
результатами розгляду апеляційної
скарги має право скасувати рішення
повністю або частково і прийняти нове
рішення.

У відповідності до пунктів 1, 2, 3 частини
1 статті 104 Господарського
процесуального кодексу України
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого господарського суду
є неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які місцевий господарський суд визнав
встановленими; невідповідність
висновків, викладених у рішенні
місцевого господарського суду,
обставинам справи.

З огляду на вищенаведене, апеляційний
господарський суд вважає, що
зазначеним вище обставинам місцевий
господарський суд не надав належної
оцінки, що призвело до прийняття
частково невірного рішення. Зокрема,
рішення господарського суду міста
Києва від 22.01.2014 року в частині
задоволенні позову про стягнення з
відповідача орендної плати за період з
03.06.2011 року по 12.09.2011 року та відповідно 3
% річних прийнято після неповного
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, які місцевий господарський
суд визнав встановленими, а також у
зв'язку з неправильним застосуванням
норм матеріального та процесуального
права, і є таким що не відповідає нормам
закону.

Таким чином, апеляційна скарга
товариства з обмеженою
відповідальністю "Фаворит-М" підлягає
частковому задоволенню, а оскаржуване
рішення суду слід скасувати частково
та прийняти у цій частині нове, яким
позов задовольнити частково.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
зважаючи на часткове скасування
апеляційним господарським судом
рішення місцевого господарського суду
та частково задоволення апеляційної
скарги відповідача, колегія суддів
вважає за необхідне провести
перерозподіл судових витрат.

З огляду на вищезазначене, керуючись
ст. ст. 4-7, 33, 43, 99, 101-105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "Фаворит-М"
на рішення господарського суду міста
Києва від 22.01.2014 року по справі № 910/24330/13
задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду міста
Києва від 22.01.2014 року у справі № 910/24330/13
скасувати частково та викласти
резолютивну частину в наступній
редакції:

«Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Фаворит-М" (01021 м.
Київ, вул. Грушевського, буд. 28/2, нежиле
приміщення № 43, ідентифікаційний код
32158802) з будь-якого рахунку, виявленого
державним виконавцем в процесі
виконання рішення, на користь
комунального підприємства "Київський
метрополітен" (03056 м. Київ, просп.
Перемоги, буд. 35, ідентифікаційний
номер 03328913) заборгованість по орендній
платі за договором від 01.04.2008 №
204-Упр(ДВ)-08 в розмірі 5 304 (п'ять тисяч
триста чотири) грн. 56 коп., 3 % річних в
розмірі 412 (чотириста дванадцять) грн. 21
коп., судовий збір у розмірі 397 (триста
дев'яносто сім) грн. 69 коп.»

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Стягнути з комунального підприємства
"Київський метрополітен" (03056 м. Київ,
просп. Перемоги, буд. 35,
ідентифікаційний номер 03328913) на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Фаворит-М" (01021 м.
Київ, вул. Грушевського, буд. 28/2, нежиле
приміщення № 43, ідентифікаційний код
32158802) 702 (сімсот дві) грн. 23 коп. судового
збору за перегляд рішення у
апеляційній інстанції.

5. Видачу наказів на виконання
постанови доручити господарському
суду міста Києва.

6. Матеріали справи № 910/24330/13 повернути
до господарського суду міста Києва.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду може бути
оскаржено до Вищого господарського
суду України у порядку, передбаченому
ст. 107 ГПК України.

Постанова Київського апеляційного
господарського суду за наслідками
перегляду відповідно до ст. 105 ГПК
України набирає законної сили з дня її
прийняття.

Головуючий суддя
М.Л. Яковлєв

Судді
В.В. Куксов

М.М. Новіков