ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

20.03.14р. Справа № 20/5005/12986/2011

За позовом Прокурора м. Павлограда в
інтересах держави в особі
Павлоградської міської ради, м.
Павлоград Дніпропетровської області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.
Павлоград Дніпропетровської області

про зобов'язання повернути тимчасово
зайняту земельну ділянку площею 0,0050 га,
привести її у придатний для
використання стан та демонтувати
торговельний павільйон

Суддя ЗАГИНАЙКО
Т.В.

Представники:

від прокурора: Каюк М.С. - прокурор
відділу прокуратури, посв. від 27.08.2012р.
№001456;

Несевря Д.С.- прокурор
відділу прокуратури, посв. від 24.10.2012р.
№011405 (був присутній у судовому
засіданні 11.03.2014р.);

від стягувача (позивача): не з'явився,
про час і місце судового засідання був
повідомлений належним чином;

від заявника (відповідача): ОСОБА_1 -
підприємець, свідоцтво про державну
реєстрацію фізичної особи-підприємця,
серія НОМЕР_1;

ОСОБА_3 -
представник, дов. від 09.07.2012р. №1069;

ОСОБА_4 -
представник, дов. від 09.09.2013р. (був
присутній у судовому засіданні
11.03.2014р.).

СУТЬ СПОРУ:

Прокурор в інтересах держави в особі
позивача просить: - зобов'язати
відповідача повернути державі в особі
Павлоградської міської ради тимчасово
зайняту земельну ділянку площею 0,0050 га,
яка розташована на АДРЕСА_1, вартістю 27
412 грн. 86 коп.; - зобов'язати відповідача
привести тимчасово зайняту земельну
ділянку у придатний для використання
стан; - зобов'язати відповідача
демонтувати торговельний павільйон,
який знаходиться на земельній ділянці
площею 0,0050 га, яка розташована на
АДРЕСА_1 в строк до 20 днів після
набрання рішенням законної сили.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 17.11.2011р.
у справі №20/5005/12986/2011 позов задоволено
повністю, зобов'язано Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичну
особу ОСОБА_1 повернути самовільно
зайняту земельну ділянку загальною
площею 0,0050 га, вартістю 27 412,86 грн., яка
розташована на АДРЕСА_1,
державі в особі Павлоградської міської
ради; зобов'язано Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичну
особу ОСОБА_1 привести земельну ділянку
в придатний для використання стан;
зобов'язано Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичну особу ОСОБА_1
демонтувати торгівельний павільйон,
який знаходиться на земельній ділянці
площею 0,0050 га., яка розташована на
АДРЕСА_1; стягнено з Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1 в доход Державного
бюджету України в особі Управління
Держказначейства у Жовтневому районі
м. Дніпропетровська 85
грн. 00 коп. - держмита; стягнено з
Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_6 в доход
Державного бюджету України в особі
Управління Держказначейства у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
236 грн. 00 коп. витрат по сплаті
інформаційно-технічного забезпечення
судового процесу.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
24.04.2012р. у справі №20/5005/12986/2011 рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 17.11.2011р. у справі
№20/5005/12986/2011 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду
від 25.09.2012р. у справі №20/5005/12986/2011
постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
24.04.2012р. у справі №20/5005/12986/2011 було
залишено без змін.

В подальшому ухвалою Вищого
господарського суду України від
24.12.2012р. у справі №20/5005/12986/2011 було
відмовлено Суб'єкту підприємницької
діяльності - фізичній особі ОСОБА_1 у
допуску справи №20/5005/12986/2011 до
провадження Верховного суду України.

В подальшому відповідач - Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до
господарського суду з заявою (вх.№941/14
від 14.02.2014р.) на підставі статті 112 ГПК
України, в якій просить рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 17.11.2011р. по
справі №20/5005/12986/2011 переглянути за
нововиявленими обставинами.

Вказана заява мотивована тим, що: - ні в
судовому засіданні першої інстанції,
ні в засіданні суду апеляційної
інстанції відповідач участі не брав,
про судове засідання першої інстанції
не знав, щодо суду другої інстанції, то
відповідачем була подана заява з
проханням перенести засідання суду у
зв'язку з хворобою, проте колегія
суддів апеляційної інстанції заяву
проігнорувала; - 26.09.2013р. до рук
відповідача потрапив висновок
Дніпропетровського науково-дослідного
інституту судових експертиз за №3638-12
по справі №16/5005/4994/12 стосовно
торгівельного павільйону ФОП ОСОБА_7,
який розташований поруч з павільйоном
ОСОБА_1, має таку саму адресу і
абсолютно аналогічну конструкцію; -
виходячи з висновку експерта, стає
зрозумілим, що павільйон відповідача,
розташований на перетині АДРЕСА_1 також
є об'єктом нерухомого майна, який
нерозривно пов'язаний із землею та
переміщення якого цілком не можливе; -
об'єкт відноситься до V групи
капітальності; - у жовтні 2013 року ОСОБА_1
вдалось налагодити стосунки зі своєю
дружиною, з якою він не проживає з 1998
року; - саме дружина займалася
підготовкою усієї документації
стосовно павільйону у попередніх
роках; - із документів, що були надані
дружиною відповідача, спірний
торгівельний павільйон було збудовано
ще у 1997р. і введено в експлуатацію
30.05.1997р. актом про закінчення
будівництва: вводу в експлуатацію; - на
час закінчення будівництва та вводу в
експлуатацію торгівельного павільйону
діяло старе законодавство, яке не
вимагало обов'язкової державної
реєстрації об'єктів будівництва; - отже,
на підставі статті 331 Цивільного
кодексу України право власності на
новостворене нерухоме майно виникло у
відповідача з моменту завершення
будівництва; - як вбачається із
документів, що стали відомі
відповідачу, у 1997р. на підставі рішення
міської ради від 13.02.1997р. №107 було
розроблено індивідуальний проект та
збудовано торгівельний павільйон, який
актом про закінчення будівництва від
30.05.1997р. №463 було введено в
експлуатацію; - тобто, відповідачем
було виконано усі вимоги набуття права
власності відповідно нормами
існуючими на той час; - торгівельний
павільйон площею 50кв.м., розташований
за адресою: АДРЕСА_1 є об'єктом
нерухомого майна відповідача; - було
прийнято рішення, що не відповідає
обставинам справи, яким було грубо
порушено право приватної власності
громадянина України.

Прокурор у відзивах (вх.№15380/14 та
вх.№15386/14 від 06.03.2014р.) на заяву про
перегляд рішення за нововиявленими
обставинами, що надійшли засобами
електронного зв'язку, просить заяву
відповідача про перегляд рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 17.11.2011р. за нововиявленими
обставинами відхилити, рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 17.11.2011р. залишити в силі,
оскільки: - про те, що торгівельний
павільйон було введено в експлуатацію,
було відомо відповідачу і на момент
розгляду справи судом та було надано
ним до суду в якості доказу по справі; -
вказаний акт по своїй суті є письмовим
доказом по справі, що відповідно до
постанови ПВГСУ не може вважатися
нововиявленою обставиною; - висновок
експертизи у іншій справі, щодо іншого
об'єкту не може бути належним доказом у
вказаній справі; - відповідачем не
наведено жодної обставини, яка б
свідчила про наявність нововиявлених
обставин, які не були відомі та не могли
бути відомі на момент розгляду справи
судом та істотно б вплинули на
результат постановленого рішення.

Позивач відзиву на заяву про перегляд
рішення за нововиявленими обставинами
не надав, його представник у судове
засідання не з'явився.

Прокурор у заяві (вх.№15387/14 від 06.03.2014р.)
повідомив про те, що наказом
Генерального прокурора України від
07.03.2013р. прокуратуру м. Павлограда
ліквідовано та утворено у структурі та
штатному розписі прокуратури
Дніпропетровської області
Павлоградську міжрайонну прокуратуру,
у зв'язку з чим Павлоградська
міжрайонна прокуратура фактично є
правонаступником прокуратури м.
Павлограда, тому є належним учасником у
даному спорі.

Заявник (відповідач) у листі (вх.№16073/14
від 11.03.2014р.) з метою повного вивчення
обставин справи просить дозволити
проведення судової
будівельно-технічної експертизи та
пропонує перелік питань.

Суд не вбачає підстав для проведення
судової будівельно-технічної
експертизи у даній справі.

Приймаючи до уваги, що:

- статтею 112 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд може
переглянути прийняте ним судове
рішення, яке набрало законної сили, за
нововиявленими обставинами, що мають
істотне значення для справи і не могли
бути відомі заявникові;

- таким чином, необхідними ознаками
нововиявлених обставин, є, по-перше, їх
наявність на час розгляду справи, і
по-друге, те, що ці обставини не могли
бути відомі заявникові на час розгляду
справи;

- отже, на підставі статі 112
Господарського процесуального кодексу
України судове рішення може бути
переглянуто за двох умов: істотність
нововиявлених обставин для вирішення
спору і виявлення їх після прийняття
судового рішення зі справи;
нововиявлені обставини за своєю
юридичною суттю є фактичними даними, що
в установленому порядку спростовують
факти, які було покладено в основу
судового рішення;

- в якості нововиявленої обставини
Суб'єкт підприємницької діяльності
фізична особа-підприємець ОСОБА_1
посилається на те, що: - 26.09.2013р. до рук
ОСОБА_1 потрапив висновок
Дніпропетровського науково-дослідного
інституту судових експертиз за №3638-12 у
справі №16/5005/4994/12 стосовно
торгівельного павільйону ФОП ОСОБА_7,
який розташований поруч з павільйоном
ОСОБА_1, має таку саму адресу і
абсолютно аналогічну конструкцію,
виходячи з якого павільйон ОСОБА_1 є
об'єктом нерухомого майна, нерозривно
пов'язаний із землею та переміщення
якого цілком неможливе; також - в жовтні
2013 року ОСОБА_1 вдалося налагодити
стосунки зі своєю дружиною, з якою він
не проживає з 1998 року; - саме вона
займалася підготовкою усієї
документації стосовно вищезазначеного
павільйону у попередніх роках; - вона
надала до рук ОСОБА_1 документи, що
знаходились весь цей час у неї і, з
цілком зрозумілих причин, досі
залишилися невідомими ОСОБА_1; - тому
обставини справи зовсім не
відповідають викладеним у позовній
заяві прокурора, а судом було прийнято
за відомо неправосудне рішення; -
спірний торгівельний павільйон було
збудовано ще у 1997 році введено в
експлуатацію 30.05.1997 року актом про
закінчення будівництва: вводу в
експлуатацію; - на час закінчення
будівництва та вводу в експлуатацію
торгівельного павільйону діяло старе
законодавство, яке не вимагало
обов'язкової державної реєстрації
об'єктів будівництва; - на підставі
статті 331 Цивільного кодексу України
право власності виникає з моменту його
прийняття в експлуатацію; - тому ОСОБА_1
було виконано усі вимоги набуття права
власності відповідно нормам, існуючим
на той час; - торгівельний павільйон
площею 50 кв.м, розташований у АДРЕСА_1 є
об'єктом нерухомого майна та власністю
громадянина України ОСОБА_1, а право
власності в України є непорушним;

- проте, ці обставини не можна вважати
нововиявленими, оскільки, по-перше,
відповідач, як особа, що здійснює
підприємницьку діяльність, на момент
розгляду справи повинен був знати про
існування акту від 30.05.1997р. про
закінчення будівництва : вводу в
експлуатацію, а, по-друге, висновок
Дніпропетровського науково-дослідного
інституту судових експертиз за №3638-12 у
справі №16/5005/4994/12 стосовно павільйону
іншої особи не може бути прийнятий
судом як доказ взагалі;

- до того ж наявність вказаних доказів
не спростовує фактичних обставин,
покладених господарським судом
Дніпропетровської області в основу
рішення від 17.11.2011р. у справі
№20/5005/12986/2011, про відсутність правових
підстав для користування Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 земельною
ділянкою площею 0,0050, яка розташована по
АДРЕСА_1;

- також заявник безпідставно зазначає
про наявність у нього права власності
на торгівельний павільйон, оскільки
матеріали справи не містять належних і
допустимих доказів в підтвердження
наявності такого права;

- відповідно до абзацу 1 пункту 5
постанови пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики перегляду рішень,
ухвал, постанов за нововиявленими
обставинами" від 26.12.2011р. №17 не можуть
вважатися нововиявленими обставини, що
встановлюються на підставі доказів,
які не були своєчасно подані сторонами
чи прокурором; у разі подання таких
доказів у процесі перегляду судового
рішення за правилами розділу XIII ГПК
господарський суд має винести ухвалу
про залишення судового рішення без
змін.

Тому рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 17.11.2011р.
у справі №20/5005/12986/2011 слід залишити без
змін.

Керуючись статтями 86, 112, 114
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від
17.11.2011року у справі №20/5005/12986/2011
залишити без змін.

СУДДЯ Т.В. ЗАГИНАЙКО