ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2014 р.
Справа № 909/1380/13

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії:

головуючого судді
Орищин Г.В.

суддів
Галушко Н.А.

Новосад Д.Ф.

розглянув апеляційну скаргу
управління освіти Калуської міської
ради від 30.01.2014р. №01-20/96

на рішення господарського суду
Івано-Франківської області від 20.01.2014р.

у справі № 909/1380/13

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «БМС ТЕХНО», м.Київ

до управління освіти Калуської міської
ради, м.Калуш

за участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача: 1) головного
управління Державної казначейської
служби України в Івано-Франківській
області, 2) Калуського управління
Державної казначейської служби
України в Івано-Франківській області

про стягнення заборгованості в сумі
688760,78 грн.,

за участю представників:

- від позивача - Шаповалов Д.В.,

- від відповідача - Лесюк О.С.,

- від третьої особи-1 - не з'явився,

- від третьої особи-2 - не з'явився.

Права та обов'язки сторін, передбачені
ст.ст. 20, 22 ГПК України, роз'яснено.

Рішенням господарського суду
Івано-Франківської області від 15.01.2014р.
у справі №909/11380/13 (суддя Круглова О.М.)
позовні вимоги задоволено повністю та
стягнуто з управління освіти Калуської
міської ради на користь товариства з
обмеженою відповідальністю (надалі -
ТзОВ) «БМС ТЕХНО» 680500,00 грн. основного
боргу, 8260,78 грн. пені та 13775,22 грн.
судового збору.

Приймаючи рішення, суд першої
інстанції виходив із того, що позовна
вимога про стягнення основної
заборгованості позивачем належно
обґрунтована і підлягає до
задоволення. Факт прострочки виконання
грошового зобов'язання за договором
підтверджується матеріалами справи,
відповідачем не спростований, а таким
чином, наявні підстави для стягнення з
відповідача заявленої суми пені.

Дане рішення оскаржив відповідач,
оскільки вважає, що суд першої
інстанції не в повному обсязі з'ясував
обставини справи, які мають значення
для правильного вирішення
господарського спору, неправильно та
неповно дослідив докази, що призвело до
невідповідності висновків суду
обставинам справи, а також невірно
застосував норми матеріального та
процесуального права, у зв'язку з чим
просить оскаржуване рішення скасувати
та прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити частково в сумі боргу
680500,00 грн.

Позиція скаржника ґрунтується на тому,
що для оплати коштів за договором про
закупівлю від 02.07.2013р. платіжні
доручення у головне управління
Державної казначейської служби
України в Івано-Франківській області
він подав вчасно, проте з невідомих
причин казначейська служба не
перерахувала кошти позивачу. Таким
чином, на думку відповідача,
несвоєчасна оплата коштів відбулась не
з його вини, а з огляду на це, вимога
позивача щодо стягнення 8260,78 грн. пені
не підлягає задоволенню.

Не погоджуючись із апеляційною
скаргою, позивач подав до суду відзив, в
якому просив рішення місцевого
господарського суду залишити без змін
та зазначив, що всупереч вимогам п.1 ст.
16 та п.1 ст.641 ЦК України, відповідач не
звертався до суду за захистом своїх
прав щодо протиправного
неперерарухування коштів за наданими
третій особі платіжними дорученнями.
Отже, відповідач не вжив всіх залежних
від нього заходів щодо належного
виконання зобов'язання, тому виконання
зобов'язання щодо сплати суми боргу
було порушено з його вини.

Треті особи явку повноважних
представників в судове засідання не
забезпечили, хоча належним чином були
повідомлені про час і місце розгляду
справи, що підтверджується поштовим
повідомленням про вручення ухвал суду
від 13.02.2014р. та 06.03.2014р. за їхніми
адресами (а.с. 84, 105, том 2). Оскільки в
справі достатньо матеріалів для
розгляду апеляційної скарги по суті, за
відсутності клопотань про відкладення
розгляду справи, судова колегія вважає
за можливе розглядати апеляційну
скаргу без представників третіх осіб.

З матеріалів справи та апеляційної
скарги вбачається наступне:

02.07.2013р. між ТзОВ «БМС ТЕХНО»
(виконавець) та управлінням освіти
Калуської міської ради (замовник) було
укладено договір №01-БМС-КЛШ про
закупівлю за державні кошти (надалі -
договір, а.с. 13-14) машин обчислювальних,
частин та приладдя до них - навчальних
комп'ютерних комплексів (1+10) - 5 одиниць,
навчальних комп'ютерних комплексів (1+15)
- 2 одиниць, навчальних комп'ютерних
комплексів (1+5) - 1 одиницю, проекторів - 5
одиниць, код ДК 016-2010: 26.20.1.

Відповідно до.1.2 договору, найменування
(номенклатура, асортимент, технічні
характеристики товару) зазначені в
додатку №2 до договору. Пунктом 3.1
встановлено ціну договору в розмірі
1230500,00 грн.; строк поставки товарів
сторонами визначено до 31.08.2013р. (п.5.1
договору).

Додатками №1 та №2 до договору
сторонами погоджено кошторис вартості
та технічні вимоги та специфікацію до
договору (а.с. 15-24).

На виконання умов договору виконавцем
було здійснено поставку товарів згідно
з переліком, кількістю і асортиментом,
визначеним у договорі, що
підтверджується підписаними між
сторонами накладними №013/1 та №013/2 від
03.09.2013р. на загальну суму 1230500,00 грн. (а.с.
25, 26).

У зв'язку із відсутністю оплати за
поставлений товар, позивач звернувся
до відповідача із вимогою від 02.09.2013р.
№373-09 про здійснення такої оплати в 10-ти
денний термін. Докази відправки вимоги,
а також докази її отримання
відповідачем - наявні в матеріалах
справи (а.с. 27, 28). Заборгованість
відповідач погасив частково, в розмірі
550000,00 грн. (а.с. 38, 39).

Подальша несплата заборгованості за
договором №01-БМС-КЛШ від 02.07.2013р. стала
підставою для звернення позивача із
позовом про стягнення основної суми
заборгованості та пені, згідно п.7.3
договору.

Судова колегія, заслухавши пояснення
сторін, оцінивши подані сторонами
докази на відповідність їх фактичним
обставинам і матеріалам справи, вважає,
що підстави для задоволення
апеляційної скарги та, відповідно,
скасування оскаржуваного рішення -
відсутні, з огляду на наступне:

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно із ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Відповідно до п.4.1 договору, розрахунки
проводяться шляхом оплати замовником
після здійснення поставки товару та
підписання сторонами товарних
накладних. Як вбачається з положень
договору, чіткого строку, протягом
якого покупець зобов'язаний оплатити
поставлений товар, сторонами не
встановлено.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк термін);
якщо строк (термін) виконання
боржником обов'язку не встановлений
або визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час, при
цьому, боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звертався до відповідача з
вимогою про розрахунок за поставлений
товар протягом 10 робочих днів. Вказана
вимога була отримана відповідачем
14.09.2013р. (повідомлення про вручення
поштового відправлення, а.с. 28).

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином, згідно із умовами договору та
вимогами ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що зазвичай
ставляться.

Відповідно до ст.610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання. За ст. 612 ЦК України,
боржник вважається таким, що
прострочив зобов'язання, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.
Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Таким чином, враховуючи вищевказані
положення законодавства та зважаючи на
підтверджену матеріалами справи
часткову оплату товару в розмірі 550000,00
грн., судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
стягнення з відповідача 680500 грн.
заборгованості за поставлений товар.

Відповідно до п.7.3. договору, у разі
несвоєчасної остаточної оплати
товарів відповідач сплачує позивачу
пеню у розмірі облікової ставки НБУ, що
діяла у період прострочення, від
неперерахованої суми за кожний день
прострочення платежу.

Зважаючи на те, що факт прострочки
виконання грошового зобов'язання за
договором про закупівлю за державні
кошти №01-БМС-КЛШ від 02.07.2013р.
підтверджується матеріалами справи,
суд вважає вірним висновок суду першої
інстанції про стягнення 8260,78 грн. пені.

Стосовно тверджень скаржника щодо
відсутності його вини в несвоєчасній
оплаті заборгованості за договором і
відсутності підстав для стягнення з
нього пені, оскільки ним своєчасно було
направлено до головного управління
Державної казначейської служби в
Івано-Франківській області платіжні
доручення для погашення
заборгованості за договором (в порядку
п.1 ст. 49 Бюджетного кодексу України),
колегія суддів вважає за необхідне
зазначити наступне.

Матеріалами справи вказані твердження
відповідача не підтверджуються,
зокрема, на платіжних дорученнях про
погашення повної суми заборгованості
(а.с. 44-54) відсутні відмітки
казначейської служби про отримання цих
платіжних доручень. Крім того,
відповідачем не надано доказів подання
чи направлення до казначейської служби
таких платіжних доручень.

Згідно з п. 2 ст. 614 ЦК України
відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання. Оскільки
відповідачем не доведено належними та
допустимими доказами тих обставин, на
які він посилається, колегія суддів
вважає підставним рішення місцевого
господарського суду в частині
стягнення з відповідача 8260,78 грн. пені.

Відповідно до ст.ст. 33, 43 ГПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, судова колегія,
прийшла до висновку про
обґрунтованість оскаржуваного
рішення, як такого, що прийняте
відповідно до обставин та матеріалів
справи з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Разом з тим, з матеріалів справи
вбачається, що станом на 16.12.2013р. у
відповідача були кошти на проплату за
навчально-комп'ютерні комплекси згідно
платіжних доручень на суму 680500,00 грн.
(лист Калуського управління Державної
казначейської служби України в
Івано-Франківській області від 16.12.2013р.
№05-04/1510, а.с. 57). Однак, органи державної
казначейської служби, залучені в
якості третіх осіб у справі без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача (ухвали від
13.02.2014р., 06.03.2014р., а.с.81. 103), жодних
пояснень щодо причин неоплати даної
заборгованості суду не надали, що є
підставою для винесення окремої
ухвали.

Судові витрати по апеляційній скарзі, в
порядку ст.49 ГПК України, слід покласти
на скаржника.

Враховуючи вищенаведене та керуючись
ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський
апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду
Івано-Франківської області від 15.01.2014р.
у справі №909/1380/13 залишити без змін, а
апеляційну скаргу управління освіти
Калуської міської ради - без
задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Справу повернути в місцевий
господарський суд.

Повний текст постанови складений
26.03.2014р.

Головуючий суддя
Орищин Г.В.

суддя
Галушко Н.А.

суддя
Новосад Д.Ф.