ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року Справа № 6/17/5022-186/2012
(15/40/5022-710/2011)

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого Дунаєвської
Н.Г.суддівГольцової Л.А. (доповідач),
Мележик Н.І.розглянувши у відкритому
судовому засіданні касаційну скаргу
Суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_4на ухвалу та
постановуГосподарського суду
Тернопільської області від 31.10.2013
Львівського апеляційного
господарського суду від 09.12.2013у
справі№
6/17/5022-186/2012(15/40/5022-710/2011)господарського
судуТернопільської областіза
позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю
"Шумськ-Інвест"доСуб'єкта
підприємницької діяльності
ОСОБА_4треті особи1. Шумське районне
споживче товариство; 2. Шумська міська
радапроусунення перешкод в
користуванні земельною ділянкоюза
участю представників сторін:

позивача: Назарчук О.М., дов. від 10.04.2013;

відповідача: ОСОБА_6, дов. від 05.08.2011;

третьої особи-1: повідомлений, але не
з'явився;

третьої особи-2: повідомлений, але не
з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду
Тернопільської області від 31.10.2013 у
справі №6/17/5022-186/2012(15/40/5022-710/2011) (суддя
Шумський І.П.) виправлено описку в п. 2
резолютивної частини рішення від 26.04.2012
у даній справі, а саме, в тексті рішення
адресу земельної ділянки, яку слід
звільнити читати - "АДРЕСА_1" замість -
"АДРЕСА_1". Судом внесено відповідні
виправлення до наказу Господарського
суду Тернопільської області 05.10.2012 у
справі № 6/17/5022-186/2012(15/40/5022-710/2011).

Постановою Львівського
апеляційного господарського суду від
09.12.2013 (колегія суддів у складі:
головуючий суддя - Якімець Г.Г., судді -
Кравчук Н.М., Хабіб М.І.) ухвалу
Господарського суду Тернопільської
області від 31.10.2013 у справі
№6/17/5022-186/2012(15/40/5022-710/2011) залишено без
змін.

Не погоджуючись із вказаними
судовими актами, відповідач звернувся
до Вищого господарського суду України
з касаційною скаргою, в якій просить їх
скасувати та прийняти нове рішення,
яким відмовити в задоволенні заяви
позивача про виправлення описки в п. 2
рішення суду від 26.04.2012 у даній справі
та наказі суду, виданому на його
виконання.

Також, скаржником надано
додаткові доводи і міркування.

Обґрунтовуючи підстави звернення з
касаційною скаргою, скаржник послався
на порушення судами попередніх
інстанцій норм процесуального права.

Також, скаржник просить Вищий
господарський суд України витребувати
додаткові докази по справі. Колегія
суддів, розглянувши зазначене
клопотання відзначає про його
відхилення з огляду на повноваження
суду касаційної інстанції, визначені
ст.ст. 1115, 1117 ГПК України.

Позивач надав відзив на касаційну
скаргу, в якому заперечує проти її
задоволення, просить прийняті у даній
справі судові рішення залишити без
змін.

Усіх учасників судового процесу
відповідно до статті 1114 ГПК України
належним чином повідомлено про час і
місце розгляду касаційної скарги.

Колегія суддів, приймаючи до
уваги межі перегляду справи в
касаційній інстанції, перевіривши
правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм права при
прийнятті оскаржуваних судових рішень,
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню, враховуючи наступне.

Як встановлено місцевим та
апеляційним господарськими судами,
рішенням Господарського суду
Тернопільської області від 26.04.2012 у
справі № 6/17/5022-186/2012(15/40/5022-710/2011) позовні
вимоги ТОВ "Шумськ-Інвест" задоволено.
Зобов'язано відповідача звільнити
самовільно зайняту земельну ділянку за
адресою: АДРЕСА_1 шляхом знесення
(демонтажу) належного йому торгового
павільйону НОМЕР_1 загальною площею 27,45
м2. На виконання рішення суду 05.10.2012
видано відповідний наказ.

Позивач звернувся до Господарського
суду Тернопільської області із заявою
про виправлення описки в п. 2
резолютивної частини рішення
Господарського суду Тернопільської
області від 26.04.2012 у справі №
6/17/5022-186/2012(15/40/5022-710/2011) та наказі,
виданому на його виконання в частині
зазначення адреси земельної ділянки,
яка підлягає звільненню відповідачем,
а саме, замість "АДРЕСА_1" зазначити -
"АДРЕСА_2".

Місцевий господарський суд, з
яким погодився апеляційний
господарський суд, беручи до уваги
витяг з ЄДРПОУ про юридичну адресу
позивача, рішення Шумської міської
ради від 12.12.2006 №106, зважаючи, що адресою
земельної ділянки, яка підлягала
звільненню є АДРЕСА_1 та посилаючись на
положення ст.ст. 86, 89, 117 ГПК України,
дійшов висновку про виправлення
допущеної описки та внесення
виправлення до наказу.

Підстави для виправлення описок в
рішенні суду врегульовані положеннями
ст. 89 ГПК України, відповідно до ч. 1 якої
суддя за заявою сторони або за своєю
ініціативою виправляє допущені в
рішенні, ухвалі описки чи арифметичні
помилки, не зачіпаючи суті рішення.

Частиною 4 ст. 117 ГПК України
передбачено можливість господарського
суду внести виправлення до наказу
шляхом винесення відповідної ухвали.

В п. 17 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 23.03.2012
№ 6 "Про судове рішення" (із змінами і
доповненнями) зазначено, що вирішуючи
питання про виправлення описок чи
арифметичних помилок, допущених у
судовому рішенні (рішенні, постанові
або ухвалі), суд не вправі змінювати
зміст судового рішення, він лише усуває
неточності щодо встановлених
фактичних обставин справи (наприклад,
дати події, номера і дати документа,
найменування сторони, прізвища особи
тощо), або мають технічний характер.

Судами встановлено, що при
виготовленні повного тексту рішення по
суті спору та у виданому на його
виконання наказі, було допущено описку
щодо адреси земельної ділянки, яка
підлягала звільненню.

Доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору (ст. 32
ГПК України).

Згідно зі ст. 34 ГПК України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Як вірно зазначено судами під час
розгляду справи по суті спору, рішенням
Господарського суду Тернопільської
області від 12.08.2009 у справі № 6/82-1471, яке
набрало законної сили, визнано
укладеним між Шумською міською радою
та ТОВ "Шумськ-Інвест" договір оренди
землі. Згідно з цим договором
позивачеві передано в оренду строком
на 49 років земельну ділянку площею 1,1365
га у АДРЕСА_2 (торговий ринок) для
обслуговування цілісного майнового
комплексу орендаря та здійснення
ринкової торгівлі. Договір
зареєстровано Шумським районним
відділом Тернопільської регіональної
філії Центру державного земельного
кадастру 15.12.2009 за №92, земельній
ділянці привласнено кадастровий
№:01:0050068.

Суд першої інстанції та
апеляційний господарський суд,
зважаючи на наявні в матеріалах справи
документи (витяг з ЄДРПОУ про юридичну
адресу позивача, рішення Шумської
міської ради від 12.12.2006 №106), а також
беручи до уваги витяг з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію іншого речового права,
сформований 15.10.2013, в якому зазначено
про державну реєстрацію
вищенаведеного договору оренди
земельної ділянки від 30.06.2009,
укладеного між Шумською міською радою
та ТОВ "Шумськ-Інвест" на земельну
ділянку площею 1,1365 га за адресою:
АДРЕСА_1, обґрунтовано дійшли висновку
про наявність підстав для виправлення
описки в п. 2 резолютивної частини
рішення суду від 26.04.2012 у даній справі
щодо адреси земельної ділянки, яку слід
відповідачу звільнити.

Оскільки підлягає виправленню
зазначена вище описка в п. 2
резолютивної частини рішення суду, то
судові інстанції підставно
визначились про виправлення
відповідної описки й в наказі суду від
05.10.2012.

Таким чином, колегія суддів
касаційної інстанції вважає, що суди
попередніх інстанцій лише усунули
неточності в п. 2 резолютивної частині
рішення та в наказі суду не змінюючи
при цьому їх змісту, що відповідає
приписам ст. 89 та ч. 4 ст. 117 ГПК України.

Відповідно до ст. 1117 ГПК України,
переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.
Касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази.

Належних обґрунтувань, з
посиланням на норми чинного
законодавства, які б спростовували
висновки судів попередніх інстанцій,
скаржником не наведено, а тому беручи
до уваги межі перегляду справи в суді
касаційної інстанції та повноваження
останнього, колегія суддів вважає, що
оскаржувана постанова суду
апеляційної інстанції, якою ухвалу
місцевого господарського суду
залишено без змін, відповідає нормам
процесуального права та підстав для її
зміни або скасування не має.

Керуючись ст.ст. 1117, 1119, 11111, 11113
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_4
залишити без задоволення, а ухвалу
Господарського суду Тернопільської
області від 31.10.2013 та постанову
Львівського апеляційного
господарського суду від 09.12.2013 у справі
№ 6/17/5022-186/2012(15/40/5022-710/2011) - без змін.

Головуючий суддя
Н.Г.ДУНАЄВСЬКА

Судді
Л.А. ГОЛЬЦОВА

Н.І. МЕЛЕЖИК