ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2014 року
Справа № 904/10208/13

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Широбокової
Л.П. - доповідача

суддів: Орєшкіної Е.В., Чус О.В.

при секретарі судового засідання Валяр
М.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: Антоненко О.М. (дов. № 36
від 25.06.13р.) ;

від відповідача: представник в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Акціонерний комерційний банк
"Конкорд", м. Дніпропетровськ на рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 20.02.2014р. у справі № 904/10208/13

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Акціонерний комерційний

банк "Конкорд", м.
Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Білдінг-груп",

м. Дніпропетровськ

про стягнення 747 400,00 грн

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 20.02.2014р.
(суддя Євстигнеєва Н.М.) відмовлено у
задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства "Акціонерний
комерційний банк "Конкорд"
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Білдінг-груп" про
стягнення 747400,00 грн. Рішення мотивоване
пропуском позовної давності,
встановленої ст. 70 Уніфікованого
закону про переказні векселі та прості
векселі.

Не погодившись із зазначеним
рішенням суду, Публічне акціонерне
товариство "Акціонерний комерційний
банк "Конкорд" звернулося з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення суду та прийняти нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги,
оскільки вважає, що судом першої
інстанції неповно з`ясовано обставини,
що мають значення для справи, що
призвело до неправильного прийняття
рішення у справі.

В обґрунтування апеляційної
скарги позивач посилається на те, що
судом першої інстанції правильно
встановлено, що Товариство з обмеженою
відповідальністю «Білдінг-груп» має
заборгованість перед Публічним
акціонерним товариством «Акціонерний
комерційний банк «Конкорд» за простим
векселем серії АА № 1298353, яка становить
його номінальну вартість 740 000,00 грн., а
також витрати, пов`язані із вчиненням
виконавчого напису у сумі 7 400,00 грн.,
всього заборгованість у сумі 747 400,00
грн.

Але, суд першої інстанції не
врахував, що позивач є банківською
установою та відповідно до постанови
Правління Національного банку України
№172 від 01.06.2011р. «Про затвердження
Порядку відшкодування банками України
безнадійної заборгованості за рахунок
резерву» за рахунок створеного
страхового резерву відшкодовує
заборгованість, яка визначена
безнадійною, а також зобов`язаний
продовжувати роботу щодо
відшкодування списаної за рахунок
резерву безнадійної заборгованості.

Отже, банк виконав всі необхідні і
передбачені чинним законодавством дії
щодо стягнення заборгованості за
векселем, а саме: пред`явив зазначений
вексель до сплати, який опротестував
нотаріусом в установленому законом
порядку та вчинив виконавчий напис
нотаріуса, тобто отримав документ
установленої форми та змісту, на
підставі якого проводиться примусове
виконання стягнення за векселем у
безспірному порядку Державною
виконавчою службою.

Відповідач відзив на
апеляційну скаргу не надав, в судове
засідання не з`явився, про час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином, неявка відповідача не
перешкоджає перегляду справи за
наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представника
Позивача, апеляційний суд приходить до
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

При розгляді справи судом
встановлено, що 12.03.2009р. Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Білдінг-груп" (надалі відповідач) був
виданий Товариству з обмеженою
відповідальністю "Брокер Актив"
простий вексель серії АА № 1298353 на суму
740 000,00 грн за пред'явленням, але не
раніше 12.03.2010 року

Позивач являється векседержателем
вище зазначеного векселя внаслідок
вчиненого на його користь іменного
індосаменту ТОВ «Тродос Плюс», що
підтверджується також договором №01/11-В
від 12.03.2011р. про врахування векселів,
який укладений між банком та ТОВ
«Тродос Плюс», реєстром №01 від 12.03.2011р.
пред'явлених до врахування векселів до
договору №01/11-В про врахування
векселів від 12.03.2011р., актом
прийому-передачі векселів від 12.03.2011р.
(а.с.17).

Суд першої інстанції в своєму
рішенні помилково зазначив, що
вказаний індосамент було вчинено ТОВ
"Брокер Актив", оскільки вказане
товариство являлося першим
векселедержателем, а останній
індосамент на користь банку було
вчинено саме ТОВ «Тродос Плюс», між
яким та банком і був укладений договір
про врахування векселів.

12.03.2011р. приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 вчинений
протест про неоплату векселя серії АА
№ 1298353 на суму 740 000,00 грн за
пред'явленням, але не раніше 12.03.2010р.,
емітований ТОВ "Білдінг-груп", який
зареєстровано в реєстрі за №1390.

11.02.2013р. приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 вчинений
виконавчий напис, який зареєстрований
в реєстрі за №77 (а.с. 13). За виконавчим
написом від 11.02.2013р. запропоновано
стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Білдінг-груп" на
користь Публічного акціонерного
товариства "Акціонерний комерційний
банк "Конкорд" заборгованість за
векселем, який виданий від 12.02.2009 року
АА № 1298353 на суму 740 000,00 грн,
опротестований 12.03.2011 року за актом про
протест векселя, вчиненого приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_2,
зареєстрованого в реєстрі за №1390,
несплачений в строк платіж за
пред'явленням, але не раніше 12.03.2010 року
на суму 740 000,00 грн.

Заборгованість по векселю, що
підлягає стягненню - 740 000,00 грн, витрати
по вчиненню виконавчого напису, що
підлягають стягненню - 7 400,00 грн, разом
сума, що підлягає стягненню, складає 747
400,00 грн.

Строк пред'явлення даного
виконавчого напису до стягнення - один
рік з моменту видання виконавчого
напису, тобто до 11.02.2014 року (а.с. 13).

За заявою позивача Жовтневим
відділом державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції було відкрито
виконавче провадження з примусового
виконання цього виконавчого напису та
10.07.2013р. винесено постанову про
повернення виконавчого документа
стягувачеві на підставі пунктів 2, 5
частини 1 статті 47 Закону України "Про
виконавче провадження" у зв'язку з тим,
що боржник не знаходиться за адресою: м.
Дніпропетровськ, вул. Леніна, 30, його
майно, на яке можливо звернути
стягнення в рахунок погашення боргу за
виконавчим документом за даною адресою
не виявлено. На розрахункових рахунках
боржника відсутні кошти, відповідно
довідок Держкомзему,
Держгірпромнагляду, ДАІ, Державної
реєстраційної служби майно належне
боржнику - ТОВ "Білдінг-груп" на праві
власності не зареєстровано.

Причиною виникнення спору між
сторонами є несплата відповідачем
простого векселя серії АА № 1298353 від
12.03.2009 року на суму 740 000,00 грн.,
понесенням додаткових витрат,
пов'язаних з опротестуванням векселя
та вчинення виконавчого напису.

Відносини, пов'язані з обігом
векселів в Україні, регулюються,
зокрема, Конвенцією, якою запроваджено
Уніфікований закон про переказні
векселі та прості векселі (з
урахуванням застережень, передбачених
у додатку II до неї), Конвенцією про
врегулювання деяких колізій законів
про переказні векселі та прості
векселі, Законами України "Про обіг
векселів в Україні" (стаття 2 якого
містить застереження стосовно дії
окремих положень Уніфікованого закону
на території України), "Про цінні напери
та фондовий ринок", "Про приєднання
України до Женевської конвенції 1930
року, якою запроваджено Уніфікований
закон про переказні векселі та прості
векселі", "Про приєднання України до
Женевської конвенції 1930 року про
врегулювання деяких колізій законів
про переказні векселі та прості
векселі".

Вексельні правочини (у тому числі
щодо видачі, акцептування (в тому числі
в порядку посередництва), індосування,
авалювання та оплати векселя)
регулюються й загальними нормами
цивільного законодавства про угоди та
зобов'язання (статті 202-211, 215-236, 509-609
Цивільного кодексу України).

Вексель, за яким виникла
заборгованість, відповідає вимогам
вексельного законодавства, він є
цінним папером і має вексельну силу.

Відповідно до частини 1 статті 14
Закону України "Про цінні папери та
фондову біржу" векселем є цінний папір,
який засвідчує безумовне грошове
зобов'язання векселедавця сплатити
після настання строку визначену суму
грошей власнику векселя
(векселедержателю).

Аналогічне визначення векселя
міститься у пункті 1.2 Положення про
порядок здійснення банками операцій з
векселями в національній валюті на
території України, затвердженого
постановою Правління Національного
банку України від 16.12.2002 року №508,
згідно з яким вексель є цінним папером,
який засвідчує безумовне грошове
зобов'язання векселедавця сплатити у
визначений строк визначену суму грошей
власнику векселя (векселедержателю).

Таким чином, вексель являє собою
спосіб розрахунків, тобто є грошовим
зобов'язанням, яке в силу статті 526
Цивільного кодексу України, статті 193
Господарського кодексу України має
виконуватися належним чином.

Згідно зі статтею 21 Закону
України "Про цінні папери і фондову
біржу" документ, який не містить одного
чи більше обов'язкових реквізитів, не
має сили векселя. Також є недійсними
векселі, що містять не передбачені
Положенням або послідовні строки
платежу (пункт 33 Положення). Інших
випадків визнання векселя недійсним
(позбавлення його вексельної сили)
законодавство України не містить.

До простого векселя
застосовуються положення, які
стосуються переказного векселя i які
стосуються індосаменту (статті 11-20),
терміну платежу (статті 33-37); платежу
(статті 38-42); позову у разі неакцепту або
неплатежу (статті 43-50, 52-54), позовної
давності (статті 70-71) (стаття 77
Уніфікованого Закону).

Згідно зі статтею 11 Уніфікованого
Закону, будь-який переказний вексель
(як і простий) може бути переданий
шляхом індосаменту. За частиною 1
статті 12 Уніфікованого Закону,
індосамент повинен бути безумовним.
Будь-яка обмежуюча його умова
вважається ненаписаною. За частиною 2
статті 13 Уніфікованого Закону,
індосамент може не містити
найменування особи, на користь якої він
вчинений, або може складатися лише з
одного підпису індосанта (бланковий
індосамент).

На звороті простого векселю серії
АА №1298353 вчинено ряд індосаментів,
останній з яких іменний на користь
Позивача, отже, послідовна передача
векселя не є перерваною і питання,
пов'язані із стягненням заборгованості
за вищевказаним векселем, регулюються
вексельним законодавством.

Відповідно до статті 14
Уніфікованого Закону індосамент
переносить усі права, що випливають з
переказного (простого) векселя.

Особа, в якої знаходиться
переказний (простий) вексель,
вважається законним
векселедержателем, якщо її право
базується на безперервному ряді
індосаментів, навіть якщо останній
індосамент є бланковим (стаття 16
Уніфікованого Закону).

Таким чином, позивач є законним
векселедержателем вищевказаного
простого векселя, що підтверджується
іменним індосаментом на позивача на
зворотній стороні векселя.

Простий вексель (як і переказний)
строком платежу за пред'явленням,
згідно зі ст. 34 Уніфікованого закону,
підлягає оплаті при його пред'явленні.
Він повинен бути пред'явлений до
платежу протягом одного року від дати
його видачі. Векселедавець може
встановити, що переказний (простий)
вексель строком за пред'явленням не
може бути пред'явленим до платежу
раніше визначеного строку. В цьому разі
строк для пред'явлення починається з
цього строку.

Згаданий вексель зі строком
платежу "за пред'явленням, але не раніше
12.03.2010 року" був пред'явлений
відповідачу до оплати, але оплачений
ним не був, що підтверджується
матеріалами справи.

Своєчасно несплачений простий
вексель (як і переказний) зберігає за
собою своє вексельне боргове
зобов'язання лише у разі своєчасного
протесту, під яким розуміється
офіційно засвідчена вимога платежу
(акцепту) і його неодержання (стаття 44
Уніфікованого Закону).

Факт здійснення своєчасного
протесту за вказаним векселем
підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до статті 48
Уніфікованого Закону Держатель може
вимагати від особи, проти якої він
використовує своє право регресу:

1. суму неакцептованого або
неоплаченого переказного векселя з
відсотками, якщо вони були обумовлені;

2. відсотки в розмірі шести від дати
настання строку платежу;

3. витрати, пов'язані з протестом і
пересиланням повідомлень, а також інші
витрати.

Таким чином, Відповідач має
заборгованість Позивачем за простим
векселем серії АА №1298353, яка становить
його номінальну вартість 740000,00 грн., а
також витрати, пов'язані із вчиненням
виконавчого напису у сумі 7 400,00 грн.,
всього - 747 400,00 грн.

Відповідно до Положення про
переказний і простий вексель, абз. 1 ст.
70 Уніфікованого закону позовні вимоги
до акцептанта, які випливають з
переказного векселя, аналогічно до
векселедавця простого векселя (стаття
78 Уніфікованого закону) погашаються
через три роки, які обчислюються від
дати настання строку платежу,
зазначеного у векселі або обчисленого
від дати складання простого векселя зі
строком платежу "за пред'явленням".

Згідно статті 78 Уніфікованого
закону векселедавець простого векселя
зобов'язаний так само, як акцептант за
переказним векселем.

Отже, позови за векселями до
акцептанта переказного чи
векселедавця простого векселя можуть
бути заявлені протягом трьох років з
дня строку платежу, незалежно від
протесту векселя.

Відповідно до абзацу 1 статті 70
Уніфікованого закону позовні вимоги до
акцептанта, які випливають з
переказного векселя, погашаються через
три роки, які обчислюються від дати
настання строку платежу. Такий строк
застосовується як щодо позову
векселедержателя, так і щодо позовних
вимог, пред'явлених до акцептанта
переказного векселя векселедавцем,
індосантами, авалістами та іншими
особами, до яких права за векселем
перейшли внаслідок виконання ними
вексельного зобов'язання.

Згідно статті 74 Уніфікованого
закону не допускається застосування
будь-яких, не встановлених законом або
судом пільгових строків.

У пункті 19 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 08.06.2007 року
№5 "Про деякі питання практики розгляду
спорів, пов'язаних з обігом векселів"
зазначено, що відповідно до абзацу 1
статті 70 Конвенції позовні вимоги до
акцептанта, які випливають з
переказного векселя, погашаються через

три роки, які обчислюються з дати
настання строку платежу. Такий строк
застосовується як щодо позову
векселедержателя, так і щодо позовних
вимог, пред'явлених до акцептанта
переказного векселя векселедавцем,
індосантами, авалістами та іншими
особами, до яких права за векселем
перейшли внаслідок виконання ними
вексельного зобов'язання. Аналогічно
суди повинні вирішувати спори за
участю векселедавця простого векселя.

Перебіг трирічного строку на
пред'явлення позовних вимог до
акцептанта переказного векселя або до
векселедавця простого векселя
починається з дати настання строку
платежу, зазначеного у векселі.
Встановлені статтею 70 Уніфікованого
закону строки для пред'явлення вимог за
векселем є присічними, вони не можуть
бути змінені за угодою сторін і не
підлягають зупиненню або відновленню.
Суд застосовує ці строки незалежно від
заяви сторони.

Згідно статті 34 Уніфікованого
закону переказний вексель строком за
пред'явленням підлягає оплаті при його
пред'явленні. Він повинен бути
пред'явлений для платежу протягом
одного року від дати його складання.
Трасант може скоротити цей строк або
обумовити більш тривалий строк. Ці
строки можуть бути скорочені
індосантами.

Трасант може встановити, що
переказний вексель зі строком платежу
за пред'явленням не може бути
пред'явленим для платежу раніше
визначеної дати. У цьому разі строк для
пред'явлення починається від
зазначеної дати.

В простому векселі серії АА №1298353
від 12.03.2009 року строк пред'явлення
векселя зазначений: "за пред'явленням,
але не раніше 12.03.2010 року", тобто датою
настання строку платежу є - 12.03.2010 року,
а строк звернення з позовом за векселем
до 12.03.2013 року.

Між тим, Позивач звернулося з
позовом до господарського суду 27.12.2013р.,
тобто після спливу строку
встановленого Уніфікованим законом
для звернення з позовом за векселем.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
правомірно, у зв'язку з пропуском
позивачем позовної давності, відмовив
у задоволенні позовних вимог.

Доводи апелянта відхиляються
колегією суддів з огляду на їх
неспроможність, оскільки його наміри
ініціювати справу про банкрутство
боржника не є підставою для
задоволення позовних вимог, за якими
сплив строк позовної давності.

Відтак, підстав для зміни чи
скасування рішення суду відповідно до
ст. 104 Господарського процесуального
кодексу України не вбачається.
Апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, апеляційний господарський
суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Акціонерний
комерційний банк "Конкорд", м.
Дніпропетровськ залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 20.02.2014р.
у справі №904/10208/13 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з
часу її оголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого господарського суду України
протягом двадцятиденного строку з дати
її прийняття.

Повний текст постанови складений
28.03.2014р.

Головуючий суддя
Л.П. Широбокова

Суддя
О.В. Чус

Суддя
Е.В. Орєшкіна