ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

31.03.14 Справа № 904/516/14

За позовом Прокурора
Центрально-Міського району м. Кривого
Рога в інтересах держави в особі
Криворізької міської ради в особі
Комунального підприємства
"Кривбасводоканал", м. Кривий
Ріг, Дніпропетровська область

до Публічного акціонерного товариства
"КРИВОРІЖХЛІБ", м. Кривий Ріг,
Дніпропетровська область

про стягнення 42 499, 84 грн.

Суддя Ярошенко В.І.

Представники:

від прокуратури: Ягольник Г.В. -
посвідчення № 016143 від 12.04.13

від Криворізької міської ради: не
з'явились

від позивача: Квач В.В. - представник за
дов. № 7 від 10.01.14

від відповідача: Горюнов Д.В. -
представник за дов. № 985 від 30.09.2013

СУТЬ СПОРУ:

Прокурор Центрально-міського району м.
Кривого Рогу в інтересах держави в
особі виконавчого комітету
Криворізької міської ради в особі
Комунального підприємства
"Кривбасводоканал" звернувся до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовом до Публічного
акціонерного товариства
«Криворіжхліб» про стягнення
заборгованості у розмірі 37 512, 81 грн.,
пені у сумі 574, 51 грн., штрафу у розмірі
2625, 90 грн. та трьох відсотків річних у
сумі 132, 58 грн.

Позовні вимоги мотивовані несплатою
відповідачем додаткової плати у
розмірі 37 512, 81 грн., нарахованої у
зв'язку з перевищенням вмісту
забруднених речовин в стічних водах.

Ухвалою господарського суду від 29.01.2014
порушено провадження у справі та її
розгляд призначено на 10.02.2014.

Ухвалою суду від 10.02.2014 розгляд справи
було відкладено на 03.03.2014.

03.03.2014 через канцелярію господарського
суду від позивача надійшла заява від
28.02.2014 № 84ю/в про збільшення розміру
позовних вимог, в якій він просить
стягнути з відповідача основний борг у
розмірі 37 512, 81 грн., пеню у сумі 1643, 37
грн., 338, 52 грн. - збитків від інфляції та
три проценти річних у розмірі 379, 24 грн.

Відповідності до ст. 22 ГПК України,
позивач вправі до прийняття рішення по
справі збільшити розмір позовних вимог
за умови дотримання встановленого
порядку досудового врегулювання спору
у випадках, передбачених статтею 5
цього Кодексу, в цій частині,
відмовитись від позову або зменшити
розмір позовних вимог. До початку
розгляду господарським судом справи по
суті позивач має право змінити предмет
або підставу позову шляхом подання
письмової заяви.

Оскільки подана позивачем заява про
про збільшення розміру позовних вимог
не порушує чиї-небудь права та
інтереси, вона прийнята судом до
розгляду.

У судовому засіданні 03.03.2014 представник
відповідача не заперечив проти
задоволення позовних вимог.

Ухвалою від 03.03.2014 розгляд справи було
відкладено на 19.03.2014.

17.03.2014 через канцелярію господарського
суду від відповідача надійшла заява
про розстрочення виконання рішення
суду відповідно до ч. 6 ст. 83
Господарського процесуального кодексу
України та просить розстрочити суму, що
підлягає стягненню у справі на десять
місяців рівними частинами щомісячно у
розмірі 4249, 98 грн.

19.03.2014 від відповідача надійшла заява
від 18.03.2014 № 221 про розстрочення
виконання рішення суду відповідно до ч.
6 ст. 83 Господарського процесуального
кодексу України та просить розстрочити
виконання рішення у справі на шість
місяців згідно наступного графіку:
квітень 2014 року - 7083, 30 грн., травень 2014
року - 7083, 30 грн., червень 2014 року - 7083, 30
грн., липень 2014 року - 7083, 30 грн., серпень
2014 року - 7083, 30 грн.. вересень 2014 року - 7083,
34 грн.

31.03.2014 відповідач повторно звернувся із
заявою № 21 від 18.03.2014 про розстрочення
виконання рішення на шість місяців.

У судових засіданнях 19.03.2014, 31.03.2014
представник позивача не заперечив
проти розстрочення виконання рішення
суду на два місяці.

Представник Криворізької міської ради
в судові засідання не з'явився. Причини
неявки суд не повідомив. про дату, місце
та час проведення судового засідання
повідомлений належним чином, що
підтверджується поштовими
повідомленнями про вручення ухвал суду
(арк. с. 34, 38).

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

У судовому засіданні 31.03.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення прокурора,
представників позивача та відповідача,
всебічно та повно з'ясувавши фактичні
обставини справи, на яких ґрунтується
позов, об'єктивно оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення її по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

25.01.2006 між Комунальним підприємством
"Кривбасводоканал" (далі - позивач) та
ФВідкритим акціонерним товариством
«Криворіжхліб» (далі - відповідач,
споживач) був укладений договір № 127
про надання послуг з централізованого
постачання холодної води і
водовідведення (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору позивач
зобов'язується забезпечити споживача
питною водою з якістю, що відповідає
Держстандарту 2874-82 «Вода питна» та
прийняти від нього стічні води (на
підставі Правил приймання стічних вод
у комунальну каналізаційну мережу м.
Кривого Рогу № 2202 від 29.09.201 (далі -
Правила), а споживач зобов'язується
прийняти та оплатити питну воду за
встановленими тарифами згідно наданої
заявки орієнтовано в обсязі 106 126
м3/рік.

Згідно з п. 1.2 договору об'єкти
користування водопостачанням та
водовідведенням: Хлібозавод № 3 по вул.
Г. Отса, 6 та Хлібозавод № 4 по вул.
Щепкіна, 1.

19.09.2013, з метою здійснення контролю за
якістю стічних вод, позивачем був
здійснений відбір проб стічних вод ПАТ
«Криворіжхліб» у контрольному
колодязі КК-1 за адресою: вул. Г. Отса, 6,
про що був складений акт відбору проб
стічних вод у присутності представника
відповідача Квашнів В.М. (арк. с. 16).

На підставі відібраних проб стічних
вод хіміко-бактеріальною лабораторією
КП "Кривбасводокнал" був складений
протокол дослідження якості стічних
вод № 57 від 25.09.2013 (арк. с. 17).

З аналізу проб стічних вод було
виявлено невідповідність якості
стічних вод вимогам Правил.

Згідно з п. 3.7 договору величина плати
за скидання стічних вод у комунальну
каналізаційну мережу розраховується
згідно п. 6 "Правил приймання стічних
вод в комунальну каналізаційну мережу
м. Кривого Рогу". При перевищенні вмісту
забруднюючих речовин в стічних водах у
контрольному колодязі споживача, в
порівнянні з встановленими у Дозволі
на скидання стічних вод, останній
сплачує "Кривбасводоканалу" додаткову
плату, яка нараховується з урахуванням
встановленого нормативу плати за
скидання понаднормових забруднень та
коефіцієнтом кратності, який враховує
рівень небезпеки скинутих забруднень
для технологічних процесів очищення
стічних вод та екологічного стану
водойми.

Відповідно до п. 5.1 Правил позивач
постійно здійснює постійний контроль
за кількістю та якістю стічних вод, що
надходять у комунальну каналізаційну
мережу від усіх абонентів.

Пунктом 5.6, 5.7 Правил передбачено, що
якість стічних вод, що скидаються,
визначається хімічними аналізами,
підтвердженими актом відбору проб
стічних вод та протоколом дослідження
якості стічних вод. Аналізи
виконуються лабораторіями, що
акредитовані на виконання цих видів
досліджень. Контрольний аналіз проб
стічних вод здійснює лабораторія
позивача, що акредитована встановленим
порядком за правилами, чинними в
Україні для галузі аналізу стічних вод.

Згідно п. 5.16 правил при виявленні
перевищення допустимої концентрації
забруднень, встановлених правилами,
позивач після проведення аналізу
направляє абоненту повідомлення про
виявлене порушення у п'ятнадцятиденний
термін. Протягом шестимісячного
терміну після виявлення перевищення
допустимої концентрації, позивач
згідно з Господарським процесуальним
кодексом України направляє абоненту
претензію до якої додаються: копія акту
про відбір проб; копія результатів
аналіз стічних вод; розрахунок
величини додаткової плати за скид
стічних вод. Передаються тільки ті
документи, що відсутні у абонента.

У зв'язку з вищевикладеним, позивач
надіслав на адресу відповідача лист
від 27.09.2013 № 3238, в якому повідомив
відповідача про результати хімічного
аналізу проб стічних вод, просив
прийняти заходи по приведенню якості
стічних вод у відповідність з
нормативами та про прийняті заходи
повідомити письмово у десятиденний
термін з дня отримання даного листа
(арк. с. 15). Даний лист був одержаний
відповідачем представником
відповідача 08.10.2013, про що свідчить
поштове повідомлення про вручення
цінного листа (арк. с. 15).

Розрахунок величини плати за скид
понаднормативно забруднених стічних
вод ПАТ «Криворіжхліб» був зроблений
позивачем за формулою, визначеною у
Правилах.

Відповідно до п. 3.8 договору та п. 6.3
Правил у випадку перевищення абонентом
обсягів скидання стічних вод у
комунальну каналізаційну мережу міста,
зазначених у договорі, вони сплачують
послуги водоканалу у п'ятикратному
розмірі основного тарифу.

Супровідним листом від 22.10.2013 № 3584
позивач надіслав на адресу відповідача
рахунок від 22.10.2013 № 27 за скидання понад
нормативно забруднених стічних вод на
суму 37 512, 82 грн. (арк. с. 18-19).

Однак, відповідач на оплатив
вищезазначений рахунок. Таким чином,
розмір заборгованості відповідача
перед позивачем становить 37 512, 82 грн.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу
України (далі - ГК України),
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно з приписами ст. 193 ГК України та
ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України) цивільні та
господарські зобов'язання мають бути
виконані належним чином відповідно до
закону та договору. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. ст. 32, 33
Господарського процесуального кодексу
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

На час розгляду спору у господарському
суді відповідачем не надано доказів
оплати виставленого йому рахунку за
скидання понад нормативно забруднених
стічних вод на суму 37 512, 82 грн., а
відтак, позовна вимога про стягнення з
відповідача даної заборгованості
підлягає задоволенню у повному обсязі.

За несвоєчасне виконання відповідачем
своїх зобов'язань з оплати послуг
водопостачання та водовідведення
позивач нарахував йому, з урахуванням
заяви про збільшення позовних вимог,
пеню за період з 29.10.2013 по 28.02.2014 у
розмірі 1643, 37 грн. та штраф у розмірі 2625,
90 грн.

Відповідно до положень ст. 610
Цивільного кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України
передбачено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема сплата неустойки.

Умовами пункту 3.2. договору
передбачено, що за несвоєчасну оплату
послуг водопостачання та
водовідведення у термін зазначений у п.
3.1, споживач сплачує на користь
Кривбасводоканалу пеню у розмірі 0, 5 %
від суми платежу за кожний день
прострочення, але не більше подвійної
облікової ставки НБУ, що діє в період,
за який сплачується пеня.

Пунктом 5.1 договору встановлено, що за
порушення строків виконання
зобов'язання, передбаченого п. 3.1
договору, споживач сплачує пеню у
розмірі облікової ставки НБУ за весь
строк прострочення, а за прострочення
понад тридцяти днів додатково сплачує
штраф у розмірі 7 % вартості.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського
кодексу України, учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання. У разі, якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов'язання несе
господарсько-правову
відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 Господарського
кодексу України, учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст.
217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу
України, застосовуються господарські
санкції, зокрема, штрафні санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Частиною шостою статті 232
Господарського кодексу України
передбачено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 55 Господарського
процесуального кодексу України, суд,
перевіривши правильність нарахування
пені та штрафу, задовольняє дані вимоги
повністю у розмірі 1643, 37 грн. та 2625, 90
грн. відповідно.

Також, за порушення відповідачем
виконання грошового зобов'язання
позивачем нараховано. з урахуванням
заяви про збільшення позовних вимог,
три відсотки річних за період з 29.10.2013
по 28.02.2014 у розмірі 379, 24 грн. та
інфляційні втрати за період з 29.10.2013 по
28.02.2014 у сумі 338, 52 грн.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошових
зобов'язань на вимогу кредитора,
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три відсотка річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Передбачене законом право кредитора
вимагати сплати боргу з урахуванням
процентів річних є способами захисту
його майнового права та інтересу, суть
якого полягає у отриманні компенсації
(плати) від боржника за користування
утримуваними ним грошовими коштами,
належними до сплати кредиторові.

Тобто, у разі неналежного виконання
боржником грошового зобов'язання
виникають нові додаткові зобов'язання,
які тягнуть за собою втрату
матеріального характеру.

За своїми ознаками три відсотки річних
є платою за користування чужими
коштами в цей період прострочки
виконання відповідачем його
договірного зобов'язання, і за своєю
правовою природою вони є самостійним
способом захисту цивільних прав і
забезпечення виконання цивільних
зобов'язань.

Відповідно до ст. 55 Господарського
процесуального кодексу України, суд,
перевіривши правильність нарахування
трьох відсотків річних та інфляційних
втрат, задовольняє дані вимоги
повністю у сумі 379. 24 грн. та 338, 52 грн.
відповідно.

Враховуючи вищевикладені обставини,
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
ґрунтуються на вимогах чинного
законодавства, підтверджуються
належними та допустимими доказами, а
тому підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 ГПК України,
стягуються з відповідача в дохід
Державного бюджету України, а саме у
розмірі 1827 грн.

Щодо заяви відповідача про
розстрочення виконання рішення
господарського суду відповідно до п. 6
ч. 1 ст. 83 ГПК України на шість місяців,
господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 п. 6 ст. 83 ГПК України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право відстрочити або розстрочити
виконання рішення.

Враховуюче те, що відповідач проти
позовних вимог не заперечив, звернувся
до суду із заявою про розстрочення
виконання рішення суду на шість
місяців та те, що позивач не заперечив
проти розстрочення виконання рішення
суду на два місяці.

За таких обставин. суд вважає за
можливе частково задовольнити заяву
відповідача, розстрочити виконання
судового рішення на чотири місяці
шляхом сплати заборгованості щомісяця
рівними частинами.

Керуючись ст. ст. 22, 44, 49, ст. 83, ст. ст. 82-85,
115-117 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Криворіжхліб» (50085, м.
Кривий Ріг, вул. Георга Отса, 6, код
ЄДРПОУ 0038152) на користь Комунального
підприємства «Кривбасводоканал» (50027,
м. Кривий Ріг, вул. Єсенина, 6 А, ) основний борг у розмірі 37
512, 82 грн. (тридцять сім тисяч п'ятсот
дванадцять грн. 82 к.). пеню у розмірі 574, 51
грн. (п'ятсот сімдесят чотири грн. 51 к.),
штраф у сумі 2 625, 90 грн. (дві тисячі
шістсот двадцять п'ять грн. 90 к.) та три
відсотки річних у розмірі 132, 58 грн. (сто
тридцять дві грн. 58 к.).

Розстрочити виконання рішення суду від
31.03.2014 у справі № 904/2516/14 на чотири
місяці за наступним графіком:

квітень 2014 року - 10 624, 96 грн.;

травень 2014 року - 10 624, 96 грн.;

червень 2014 року - 10 624, 96 грн.;

липень 2014 року - 10 624, 96 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Криворіжхліб» (50085, м.
Кривий Ріг, вул. Георга Отса, 6, код
ЄДРПОУ 0038152) в дохід Державного бюджету
України судовий збір у розмірі 1 827 (одна
тисяча вісімсот двадцять сім грн.).

Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено 02.04.2014

Суддя В.І. Ярошенко