ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2014 р. Справа № 909/224/14

Господарський суд Івано-Франківської
області у складі судді Кобрин О. М. ,
при секретарі судового засідання
Атаманчук І. С., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Моноліт-Еко",

вул.Угорська,14, м.Львів, 79304,

поштова адреса:
вул.Тернопільська, 9, м.Львів, 79000

до відповідача: Верховинської
центральної районної лікарні

вул.Невестюка, 2,
смт.Верховина, Івано-Франківська
область, 78700

про стягнення заборгованості 3 696,26 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Бобанич Т.М. -
представник, (довіреність № б/н від
31.03.14);

від відповідача: представники не
з'явилися.

ВСТАНОВИВ: до господарського суду
Івано-Франківської області звернулось
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Моноліт-Еко" із
позовом (вх.№3269/14 від 07.03.14) до
Верховинської центральної районної
лікарні про стягнення заборгованості
за договором про виконання разових
робіт №1403/12 в сумі 3 696,26 грн.

Ухвалою господарського суду
Івано-Франківської області від 11.03.14
порушено провадження у справі та
призначено справу до розгляду на 01.04.14.

В судове засідання 01.04.14 представник
позивача з"явився, подав на виконання
вимог ухвали суду від 11.03.14 клопотання
про долучення доказів до матеріалів
справи, подав оригінали документів,
доданих до позовної заяви, для огляду в
судовому засіданні та подав довідки вх.
№ 4957/14 та вх. № 4960/14 від 01.04.14. Водночас,
представник позивача пояснив наступне.
15.03.12 між ТзОВ "Моноліт-Еко" та
Верховинською центральною районною
лікарнею було укладено договір про
виконання разових робіт №1403/12. Так,
відповідно до акту виконаних робіт від
22.03.12 ТзОВ "Моноліт-Еко" виконало
роботи з випробування та знежирення
кисневої магістралі на суму 3500,00 грн.
Вищевказаний акт підписано замовником
робіт та виконавцем. Погодження ціни
робіт за договором передбачено
кошторисом ТзОВ "Моноліт-Еко" від 15.03.12.
Як слідує із пояснень представника
позивача, замовник не розрахувався за
виконані роботи. Борг відповідача
перед позивачем склав 3500,00 грн.
Позивачем нараховано відповідачу 3%
річних від суми заборгованості в
розмірі 196,26 грн. за період з 20.04.12 по
03.03.14. Таким чином, на момент подання
позову до суду відповідач борг не
погасив. Представник позивача вважає,
що відповідач в порушення вимог ст.526
Цивільного кодексу України діяв
неправомірно, відтак позивач звернувся
до суду за відновленням свого
порушеного права.

Крім того, судом в судовому засіданні
оглянуто оригінали документів,
доданих до позовної заяви.

Представник відповідача в судове
засідання не з"явився, документи
витребувані судом не подав, причин
неявки суду не повідомив, хоча був
належним чином повідомлений про дату,
час та місце розгляду справи ухвалою
суду від 11.03.14, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення (вх.№ 3835/14 від 19.03.14, а.с.2).

Відповідно до ч.3 ст.22 ГПК сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходи до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

За таких обставин, згідно ст. 75 ГПК
України та ст. 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод,
суд вважає за можливе розглянути
справу без участі повноважного
представника відповідача за наявними в
ній матеріалами, запобігаючи,
одночасно, безпідставному затягуванню
розгляду спору та сприяючи своєчасному
поновленню порушеного права.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення представника
позивача, оцінивши докази у
відповідності до ст.43 ГПК України, суд
встановив, що 15.03.12 між ТзОВ
"Моноліт-Еко" (виконавець) та
Верховинською центральною районною
лікарнею (замовник) було укладено
договір №1403/12 про виконання разових
робіт (а.с.9-10). Так, відповідно до ст.1
договору виконавець зобов"язується
виконати такі роботи: випробування та
знежирення кисневої магістралі, а
замовник зобов"язується прийняти та
оплатити вартість виконаних робіт.
Згідно п.2.1 договору вартість усіх
робіт (послуг), що виконуються за даним
договором виконавцем становить 3500,00
грн. Пунктом 4.1 договору передбачено, що
замовник зобов"язаний своєчасно
оплатити виконавцеві вартість
виконаних робіт, використаних
матеріалів згідно з
приймально-здавальним актом. Замовник
зобов"язаний повністю оплатити повну
вартість виконаних робіт протягом
двадцяти днів з моменту підписання
приймально-здавального акту (п.4.2
договору).

Так, відповідно до акту виконаних
робіт від 22.03.12 (а.с.11) ТзОВ "Моноліт-Еко"
виконало роботи з випробування та
знежирення кисневої магітралі на суму
3500,00 грн. Вищевказаний акт підписано
замовником робіт та виконавцем.
Погодження ціни робіт за договором
передбачено кошторисом ТзОВ
"Моноліт-Еко" від 15.03.12 (а.с.12). В судовому
засіданні судом оглянуто оригінали
вказаних документів.

Замовник не розрахувався за виконані
роботи згідно договору. На момент
подання позову до суду відповідач борг
не погасив, відзив на позов не подав,
позовні вимоги не спростував.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Частиною 1 ст. 509 Цивільного кодексу
України передбачено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається із матеріалів справи,
відповідач прийняті на себе
зобов'язання згідно укладеного
договору належним чином не виконав.
Станом на день розгляду справи
відповідач будь-яких доказів оплати
виконаних робіт із випробування та
знежирення кисневої магістралі, не
надав.

Зважаючи на вищевикладене, із
врахуванням усіх обставин справи,
оцінивши докази у справі у
відповідності до чинного
законодавства України, суд приходить
до висновку про законність та
обґрунтованість позовних вимог.
Позовні вимоги про стягнення основного
боргу в сумі 3500,00 грн. слід
задовольнити.

Позивачем нараховано відповідачу 3%
річних від суми заборгованості в
розмірі 196,26 грн. за період з 20.04.12 по
03.03.14 на підставі п.4.2 договору.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Враховуючи викладене, заявлена вимога
про стягнення 3 % річних в розмірі 196,26
грн. обґрунтована та підлягає
задоволенню.

Таким чином, розглянувши матеріали
справи, оцінивши докази у справі, у
відповідності до чинного
законодавства України, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги слід
задовольнити.

Відповідно до ст.49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір покладається у спорах, що
виникають при виконанні договорів та з
інших підстав, - на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати слід покласти на
відповідача відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України.

Керуючись ст.193 Господарського
кодексу України, ст.ст.526, 837, 853, 854
Цивільного кодексу України, ст.49, ст. 82
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Стягнути з Верховинської центральної
районної лікарні (код 01993374,
вул.Невестюка, 2, смт.Верховина,
Івано-Франківська область, 78700) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Моноліт-Еко" (код
32639930, вул.Угорська,14, м.Львів, 79304;
поштова адреса: вул.Тернопільська, 9,
м.Львів, 79000) 3500 (три тисячі п"ятсот)
гривень 00 коп. боргу, 196 (сто дев"яносто
шість) гривень 26 коп. - 3 % річних та 1827
(одна тисяча вісімсот двадцять сім)
гривень 00 коп. судового збору, про що
видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 03.04.14

Суддя
Кобрин О. М.

Виготовлено в КП "Діловодство
спеціалізованого суду"

________________ Кобрин О. М. 02.04.14