ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25.03.14р. Справа № 904/481/14

За позовом Приватного підприємства
"ДІСТАС", м. Дніпропетровськ

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.
Дніпропетровськ

про стягнення 191 815,22 грн. за договором
відступлення права вимоги

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Бондик Є.В.

Представники:

Від позивача: Спектор А.С., довіреність
№ б/н від 10.01.2014 р.

Від відповідача: ОСОБА_3, довіреність
№ 1482 від 17.09.2013 р.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне підприємство "ДІСТАС"
звернулося до господарського суду з
позовом про стягнення з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 суму основного
боргу у розмірі 154 936,22 грн., 3 % річних - 6
496,45 грн., пеню - 30 382,55 грн. за договором
відступлення права вимоги № 101 від
01.08.2013 р.

Позивач свої вимоги обґрунтовує
невиконанням відповідачем своїх
обов'язків по оплаті грошових коштів за
договором про відступлення права
вимоги № 101 від 01.08.2013 р., укладеним між
Товаритсвом з обмеженою
відповідальністю «Вінтар» та
Приватним підприємством ДІСТАС».

25.03.2014р. позивачем надано заяву про
зменшення позовних вимог, у якій він
просить стягнути з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 суму основного
боргу у розмірі 154 936,22 грн., 3 % річних - 6
496,45 грн., пеню - 19 732,28 грн. за договором
відступлення права вимоги № 101 від
01.08.2013 р.

Відповідно до п. 3.10 Постанови Пленуму
ВГСУ № 18 від 26.12.2011р. передбачені
частиною четвертою статті 22 ГПК
України права позивача збільшити або
зменшити розмір позовних вимог,
відмовитись від позову можуть бути
реалізовані до прийняття рішення судом
першої інстанції.

Під збільшенням або зменшенням розміру
позовних вимог слід розуміти
відповідно збільшення або зменшення
кількісних показників за тією ж самою
вимогою, яку було заявлено в позовній
заяві.

Враховуючи викладене, приймаючи до
уваги, що позивачем дотримано порядку
подання заяви про зменшення позовних
вимог відповідно до норм чинного
законодавства, господарський суд
приймає заяву позивача про зменшення
позовних вимог до розгляду.

Крім того позивач надав клопотання про
повернення надмірно сплаченого
судового збору, а саме 3 623,30 грн.

Представник відповідача проти позову
заперечив, у відзиві на позов зазначив,
що посилання позивача на протокол
№1/08/13 про припинення (залік) зустрічних
однорідних вимог за згодою сторін від
05.08.2013р. на суму 123 540,63 грн. є
безпідставним, оскільки ухвалою
господарського суду по спаві № 904/7203/13
від 06.11.2013р. призначено судову
експертизу на розгляд якої поставлено
питання "чи виконувався підпис на
протокомі № 1/08/13 про припинення (залік)
зустрічних однорідних вимог за згодою
сторін від 05.08.2013р. Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1?". На сьогоднішній
день, висновок експерта ще не
виконаний, тому вказаний протокол не
може бути належним доказом припинення
зустрічних однорідних вимог. Також
відповідач зазначає, що позивач не
надав йому, як боржнику у зобов'язанні,
доказів переходу до нового кредитора
прав у зобов'язанні.

11.02.2014р. в судовому засіданні розгляд
справи відкладався до 03.03.2014р., 03.03.2014р.
розгляд справи відкладено до 25.03.2014р.

Клопотання про використання засобів
технічної фіксації судового процесу
при розгляді цієї справи
представниками сторін не заявлялись.

В судовому засіданні 25.03.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

При розгляді справи судом досліджені
письмові докази, що містяться в
матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

25 січня 2013 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Вінницький завод пакувальних виробів
«ВІНТАР» (далі - Постачальник) та
Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1
(далі - Відповідач, Покупець) укладено
договір поставки № 158 (далі - Договір
поставки), згідно п. 1.1. даного договору
Постачальник зобов'язується
передати Покупцеві у власність жерсть
ЕЖК лакована, у подальшому товар, у
відповідності до товарних накладних,
або інших товаросупровідних
документів, що є невід'ємною частиною
цього договору, а покупець
зобов'язується прийняти товар, та
своєчасно оплатити його вартість у
порядку та на умовах, встановлених цим
договором.

Відповідно до п. 4.1 Договору поставки,
покупець оплачує товар у відповідності
до цін на товар, узгоджених в
специфікаціях.

Пунктом 5.1. Договору поставки
встановлено, що Покупець оплачує товар
на умовах 100% передоплати на онові
виставленого рахунку.

Цей договір починає діяти з моменту
його підписання сторонами та діє до
31.12.2013р. Договір не може припинити свою
дію раніше строку виконання сторонами
своїх зобов'язань у повному обсязі (п.
9.1. Договору поставки).

На виконання умов вищезазначеного
договору, ТОВ «ВІНТАР» (Постачальник)
поставив Відповідачеві товар на
загальну суму 758 476,88 грн., що
підтверджується видатковими
накладними: № В-00000085, № В-00000081, № В-00000089,
№ В-00000091, від 29.01.13р., № В-00000094, № В-00000095,
№ В-00000095/1, № В-00000095/2, № В-00000095/3 від
31.01.13р., № В-00000131 від 13.02.13р. (а.с. 17-21, 23).
Отримання товару по вказаним накладним
підтверджується підписом повноважного
представника відповідача за
довіреністю (довіреність № 9 від 28.01.13р.
та довіреність № 15 від 13.02.13р. (а.с.16,22).

Відповідач зобов'язання по оплаті
виконав неналежним чином, здійснивши
розрахунки частково в сумі 480 000,03 грн.

01 серпня 2013 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю «Вінтар»
(далі - Первісний кредитор) та
Приватним підприємством «ДІСТАС»
(далі - Позивач, Новий кредитор)
укладено договір № 101 про відступлення
права вимоги (далі - Договір про
відступлення права вимоги), згідно п.1.
якого Первісний кредитор відступає, а
Новий кредитор набуває право вимоги на
суму 278 476,85 грн. заборгованості з ФОП
ОСОБА_1 (надалі іменується - Боржник) -
АДРЕСА_1, код НОМЕР_1 належне Первісному
кредиторові у відповідності за
договором № 158 від 25.01.2013р. (надалі
іменується Основний договір).

За цим договором Новий кредитор
одержує право замість Первісного
кредитора вимагати від Боржника сплати
грошових коштів в розмірі, визначеному
в п. 1 цього договору (п. 2. Договору про
відступлення права вимоги).

У відповідності з п. 4. Договору про
відступлення права вимоги, з
підписанням цього договору поточна
кредиторська заборгованість
Первісного кредитора перед Новим
кредитором зменшується на суму 278 476,85
грн.

Відповідно п. 10 Договору про
відступлення права вимоги Первісний
кредитор зобов'язаний передати Новому
кредитору документи, що підтверджують
право вимоги до Боржника, протягом 7
днів з днія підписання цього договору

Пунктом 11. Договору про відступлення
права вимоги встановлено, що Первісний
кредитор на протязі 7 днів
зобов'язується, шляхом надсилання
письмового повідомлення, сповістити
Боржника про відступлення прав вимоги
за цим договором Новому кредитору.

В матеріалах справи міститься акт
приймання-передачі документів від
01.08.2013р. (а.с.25), який засвідчує
приймання-передачу документів, що
підтверджують право вимоги до
Боржника, відповідно до п. 10 договору
про відступлення права вимоги, а отже,
право вимоги Первісного кредитора до
Відповідача вважається переданим
Позивачеві 01.08.2013р.

Відповідача було належним чином
повідомлено про відступлення права
вимоги, про що свідчить лист ПП
«ДІСТАС» адресований ФОП ОСОБА_1 від
01.08.2013р. (а.с. 26)., направлення якого
підтверджується описом та фіскальним
чеком від 10.03.2013р. № 8595 (а.с.27,28).

05.08.2013р. сторонами було укладено
Протокол № 1/08/13 про припинення (залік)
зустрічних однорідних вимог за згодою
сторін, на підставі якого сторони
припинили зустрічні однорідні вимоги
на суму 123 540,63 грн. за Договором № 101 про
відступлення права вимоги від 01.08.2013р.
зі сторони Позивача та Договору
поставки № 2 від 03.01.2013р. зі сторони
Відповідача.

Позивачем на адресу Відповідача
16.09.2013р. було надіслано регресну вимогу
№ 571 від 16.09.2013р. (а.с. 31), з вимогою
сплатити заборгованість у 7 денний
термін. Направлення вимоги
підтверджується описом та фіскальним
чеком № 6340 від 16.09.2013р. (а.с.32).

Відповіді на регресну вимогу
Відповідач не надав, суму боргу не
сплатив.

Враховуючи неоплату Відповідачем суми
боргу у розмірі 154 936,22 грн., Позивач
звернувся до суду за захистом свого
порушеного права.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
представників сторін, суд прийшов до
висновку про задоволення спору на
підставі наступного.

За своєю сутністю відступлення права
вимоги - це заміна кредитора в
зобов'язанні. Загальні вимоги до
порядку заміни кредитора в
зобов'язанні визначені у гл. 47 ЦКУ.
Стаття 510 ЦКУ визначає, що сторонами у
зобов'язанні є боржник і кредитор. У
зобов'язанні на стороні боржника або
кредитора можуть бути одна або
одночасно кілька осіб.

Згідно з приписами статті 512 Цивільного
кодексу України кредитор у
зобов'язанні може бути замінений іншою
особою, зокрема, внаслідок передання
ним своїх прав іншій особі за
правочином, відступлення права вимоги.
Відступлення права вимоги (цесія) є
договірною передачею зобов'язальних
вимог первісного кредитора - цедента,
новому кредиторові - цесіонарію, і
відбувається шляхом укладення
договору між цими суб'єктами, на
підставі якого до цесіонарія
переходить право вимагати від боржника
вчинити певні дії.

До нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом (ст.
514 ЦК України).

Зі змісту наведених норм слідує, що
однією з підстав заміни кредитора у
зобов'язанні є відступлення права
вимоги - правочин (договір), на підставі
якого первісний кредитор передає своє
право (вимогу) в конкретному
зобов'язанні новому кредитору,
продовжуючи при цьому виконувати взяті
на себе обов'язки перед боржником, а
новий кредитор набуває відповідне
право (вимогу), за загальним правилом, з
моменту укладення договору
відступлення права вимоги.

При цьому, враховуючи, що відступлення
права вимоги завжди є похідним від
інших зобов'язань, тому, укладаючи
договір цесії, сторони повинні чітко
визначити його предмет, а саме право, що
відступається.

Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна
кредитора у зобов'язанні здійснюється
без згоди боржника, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Якщо боржник не був письмово
повідомлений про заміну кредитора у
зобов'язанні, новий кредитор несе ризик
настання несприятливих для нього
наслідків. У цьому разі виконання
боржником свого обов'язку первісному
кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст. 517 ЦК України
первісний кредитор у зобов'язанні
повинен передати новому кредиторові
документи, які засвідчують права, що
передаються, та інформацію, яка є
важливою для їх здійснення. Божник має
право не виконувати свого обов'язку
новому кредиторові до надання
боржникові доказів переходу до нового
кредитора прав у зобов'язанні.

Згідно норм статей 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Аналогічні приписи містяться в статті
193 Господарського кодексу України.

Відповідно до статті 629 Цивільного
кодексу України договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

На момент розгляду справи Відповідач
доказів погашення суми заборгованості
у розмірі 154 936,22 грн. суду не надав,
доводи позивача не спростував.

На підставі викладеного стягненню з
відповідача підлягає сума основного
боргу у розмірі 154 936,22 грн.

Крім основного боргу позивач просить
стягнути з відповідача пеню у сумі
19 732,28 грн. за період з 13.02.2013р. по 12.08.2013р.
, 3 % річних - 6 496,45 грн. за період з 13.02.2013р.
по 22.01.2014р.

Згідно п. 3. Договору про відступлення
права вимоги, до Нового кредитора
переходить право на стягнення штрафних
санкцій за порушення Основного
договору Боржником.

Пунктом 7.2. Договору поставки
передбачено, що за порушення строків
оплати товару, покупець виплачує
постачальнику пеню в розмірі 0,1 % від
суми неоплаченого товару по
відповідній накладній.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ст.
549 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 6 статті 231
Господарського кодексу України
штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Положеннями ст. 3 Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
встановлено, що розмір пені
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Згідно з п. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

За вимогами статті 611 Цивільного
кодексу України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, у вигляді сплати
неустойки.

Здійснений розрахунок пені відповідає
обставинам справи та приписам діючого
законодавства, тому вимоги позивача
про стягнення з відповідача пені в сумі
19 732,28 грн. за період з 13.02.2013р. по 12.08.2013р.
є обґрунтованим та підлягає
задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного
кодексу України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми.

3% річних за період з 13.02.2013р. по 22.01.2014р.
становлять 6 496,45 грн. та підлягають до
стягнення.

Заперечення відповідача судом не
приймаються на підставі наступного.

Сума боргу за договором №101 про
відступлення права вимоги, яка була
зазначена у протоколі № 1/08/13 від
05.08.2013р., позивачем у даній справі не
заявлялась та відповідний залік, при
поданні позовної заяви, позивачем був
врахований. У зв'язку з цим розгляд
справи № 904/7203/13 жодним чином не
перешкоджає вирішенню спору у даній
справі.

Що стосується заперечення відповідача,
щодо ненадання позивачем йому, як
боржнику у зобов'язанні, доказів
переходу до нового кредитора прав у
зобов'язанні, то суд зазначає, що
відповідача було належним чином
повідомлено про відступлення права
вимоги, про що свідчить лист ПП
«ДІСТАС» адресований ФОП ОСОБА_1 від
01.08.2013р.

Отже, з врахуванням викладеного,
позовні вимоги підлягають задоволенню
в наступному розмірі: сума основного
боргу - 154 936,22 грн., пеня - 19 732,28 грн., 3%
річних - 6 496,45 грн.

В порядку ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України, судові
витрати по справі у вигляді судового
збору у сумі 3 623,30 грн. слід покласти на
Відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України
"Про судовий збір" судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

В ході розгляду справи позивачем було
заявлено клопотання про повернення
зайво сплаченого судового збору.

Судом було встановлено, що судовий збір
позивачем, відповідно до платіжного
доручення № 533 від 24.09.2013р., було
сплачено у сумі 6 132,29 грн., а необхідно
було сплатити - 3 623,30 грн.

З огляду на викладене, позивачу
підлягає поверненню з Держаного
бюджету України 2 508,99 грн.
надмірно сплаченого судового збору,
про що слід винести ухвалу.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на
користь Приватного підприємства
«ДІСТАС» (49038, м. Дніпропетровськ, вул.
Вокзальна, буд. 5, )
заборгованість за передане право
вимоги у сумі 154 936,22 грн. (сто п'ятдесят
чотири тисячі дев'ятсот тридцять шість
грн. 22 коп.), пеню - 19 732,28 грн.
(дев'ятнадцять тисяч сімсот тридцять
дві грн. 28 коп.), 3% річних - 6 496,45 грн.
(шість тисяч чотириста дев'яносто шість
грн. 45 коп.); витрати по сплаті судового
збору у сумі 3 623,30 грн. (три тисячі
шістсот двадцять три грн. 30 коп.), про
що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційної скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Суддя Н.Г. Назаренко

Дата підписання рішення, оформленого
відповідно до вимог ст. 84 ГПК України, -
27.03.14р.