РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року
Справа №906/1488/13

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді Дужич
С.П.

судді
Мамченко Ю.А. ,

судді
Саврій В.А.

при секретарі Ткач Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - Лукашик Є.В. (довіреність
від 18.10.2013р.)

відповідача - ОСОБА_2 (довіреність №547-О
від 20.02.2012р.)

розглянувши апеляційну скаргу
відповідача по первісному позову
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на
рішення господарського суду
Житомирської області від 05 грудня 2013
року у справі №906/1488/13 (суддя Кудряшова
Ю.В.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"Приватбанк"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

про стягнення 21054,32 грн.

та за зустрічним позовом Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_3

до Публічного акціонерного товариства
комерційного банку "Приватбанк"

про визнання договору про відкриття
поточного рахунку від 03.06.11р. недійсним

Судом роз'яснено представникам сторін
права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20,
22 ГПК України. Клопотання про технічну
фіксацію судового процесу не
поступало, заяв про відвід суддів не
надходило.

ВСТАНОВИВ:

05 грудня 2013 року, рішенням
господарського суду Житомирської
області було задоволено позов ПАТ КБ
"Приватбанк" до ФОП ОСОБА_3 про
стягнення 21054,32 грн. та стягнуто з
відповідача на користь позивача 21 054,32
грн. - заборгованості за Кредитним
договором від 03 червня 2011 року, з яких:
9521,64 грн. - заборгованість за кредитом,
7249,15 грн. - відсотків, 2912,49 грн. - пені,
1371,04 грн. - комісії і 1720,50 грн. - судового
збору. Також, відмовлено у задоволенні
зустрічного позову ФОП ОСОБА_3 до ПАТ
"Приватбанк" про визнання договору про
відкриття поточного рахунку від 03
червня 2011 року недійсним.

ФОП ОСОБА_3, в своїй апеляційній скарзі
просить рішення скасувати та прийняти
нове, яким відмовити у задоволенні
первісного позову та задоволити
зустрічний, вважаючи, що прийняті судом
висновки не відповідають обставинам
справи, а також порушено норми
матеріального та процесуального права,
оскільки позивач не довів ознайомлення
боржника та надання його згоди з
положеннями, викладеними в "Умовах та
правилах надання банківських послуг"
та "Тарифах банку", про які, за
твердженням апелянта, його
проінформовано не було. Також,
безпідставним вважає твердження, що
при укладенні Договору від 03 червня 2011
року, ним було поставлено електронний
підпис. Отже, через недодержання
письмової форми, за приписами ч.4 ст. 203
ЦК України, вважає вищезазначений
договір недійним.

ПАТ КБ "Приватбанк" не скористався
своїм правом відзиву на апеляційну
скаргу, проте його відсутність,
відповідно ч.2 ст. 96 ГПК України, не
перешкоджає апеляційному перегляду
справи.

10 лютого 2014 року, ухвалою Рівненського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу було прийнято до
провадження та призначено її розгляд
на 05 березня 2014 року.

У судовому засіданні представник
відповідача підтримав доводи,
викладені в апеляційній скарзі,
просить її задоволити, а рішення
господарського суду Житомирської
області скасувати та прийняти нове,
яким у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача заперечив проти
доводів апеляційної скарги та надав
пояснення в обґрунтування своєї
позиції. Вважає, що рішення суду першої
інстанції є законним та обґрунтованим,
таким, що прийняте з дотриманням норм
чинного законодавства, а тому просить
залишити його без змін, а апеляційну
скаргу - без задоволення.

Колегія суддів, заслухавши пояснення
представників сторін, обговоривши
доводи апеляційної скарги, перевіривши
повноту з'ясування та доведеність всіх
обставин, що мають значення для справи,
дослідивши правильність застосування
господарським судом першої інстанції
норм процесуального та матеріального
права встановила, що:

03 червня 2011 року, ФОП ОСОБА_3, як
клієнтом, було подано до ПАТ КБ
"ПриватБанк" заяву про відкриття
поточного рахунку, за якою сторони
погодились, що банк за рахунок вільних
грошових ресурсів надає ліміт та
обслуговування лімітних коштів
клієнта у межах ліміту, визначеного
банком, де порядок встановлення та
зміни ліміту, погашення заборгованості
та розмір відсоткової ставки за
користування лімітом встановлюється
Умовами та правилами надання
банківських послуг, тарифами банку, що
розміщені в мережі Інтернет на сайті
www.privatbank.ua., що разом із заявою та
карткою зі зразками підписів і
відбитком печатки складають Договір
банківського обслуговування. (а.с.29)

Відповідно до умов зазначеного
договору відповідачу було встановлено
кредитний ліміт, на поточний рахунок
НОМЕР_1, в електронному вигляді через
встановлені засоби електронного
зв'язку банку і клієнта (системи клієнт
банк, Інтернет клієнт банк, sms
повідомлення або інших), що визначено і
врегульовано "Умовами та правилами
надання банківських послуг".

В цей же день, 03 червня 2011 року, на
виконання укладеної угоди, банк
виконав свої зобов'язання та надав
відповідачу-позивачу кредитний ліміт у
розмірі 14 600,00 грн., довідка за
№08.7.0.0.0./10 від 02 жовтня 2013 року.
(а.с.40)

Згідно з п.3.18.1.16. Умов …, при укладанні
договорів і угод, чи вчинення інших дій,
що свідчать про приєднання клієнта до
"Умов і правил надання банківських
послуг" (або у формі "Заяви про
відкриття поточного рахунку та картки
із зразками підписів і відбитка
печатки" або у формі авторизації
кредитної угоди в системах клієнт-банк
/ Інтернет клієнт-банк, або у формі
обміну паперовій або електронній
інформацією, або в будь-якій іншій
формі), Банк і Клієнт допускають
використання підписів клієнта у
вигляді електронно - цифрового підпису
та / або підтвердження через пароль,
спрямований банком через
верифікований номер телефону, який
належить уповноваженій особі клієнта з
правом "першого" підпису. Підписання
договорів і угод таким чином
прирівнюється до укладання договорів
та угод у письмовій формі.

Згідно п.3.18.1.1 Умов …, кредитний ліміт
на поточний рахунок надається на
поповнення обігових коштів та
здійснення поточних платежів
відповідача, в межах кредитного ліміту.
Про розмір ліміту банк повідомляє
клієнта на свій вибір або в письмовій
формі, або через встановлені засоби
електронного зв'язку банка та клієнта.

Відповідно до п.3.18.1.3 Умов …, кредит
надається в обмін на зобов'язання
клієнта щодо його повернення, сплаті
процентів та винагороди.

Пунктом 3.18.1.8 Умов передбачено, що
проведення платежів клієнта у порядку
обслуговування кредитного ліміту,
проводиться банком протягом одного
року з моменту підписання угоди про
приєднання клієнта до "Умов і правил
надання банківських послуг" (або у
формі "Заяви про відкриття поточного
рахунку та картки із зразками підписів
і відбитка печатки" або у формі
авторизації кредитної угоди в системах
клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або
у формі обміну паперовій або
електронній інформацією, або в
будь-якій іншій формі - "Угода").

Ліміт може бути змінений банком в
односторонньому порядку,
передбаченому Умовами і правилами
надання банківських послуг, у разі
зниження надходжень грошових коштів на
поточний рахунок або настання інших
факторів, передбачених внутрішніми
нормативними документами банку.
Підписавши Угоду, клієнт висловлює
свою згоду на те, що зміна ліміту
проводиться банком в односторонньому
порядку шляхом повідомлення клієнта на
свій вибір або в письмовій формі, або
через встановлені засоби електронного
зв'язку банку і клієнта (п.3.18.1.6. Умов).

Пунктом 3.18.6.1. Умов визначено, що
обслуговування кредитного ліміту на
поточному рахунку клієнта
здійснюється з моменту подачі клієнтом
до банку заяви на приєднання до "Умов та
правил надання банківських послуг"
та/або з моменту надання клієнтом
розрахункових документів на
використання коштів у рамках
кредитного ліміту в межах зазначених у
них сум, і діє в обсязі перерахованих
засобів до повного виконання
зобов'язань сторонами.

Відповідно до п.3.18.4.1. Умов …, за
користування кредитом в період з дати
виникнення дебетового сальдо на
поточному рахунку клієнта при закритті
банківського дня Клієнт виплачує
проценти, виходячи з процентної ставки,
розмір якої залежить від строку
користування кредитом
(диференційована процентна ставка).

Згідно п.3.18.4.1.1 Умов, за період
користування кредитом з моменту
виникнення дебетового сальдо до дати
обнуління дебетового сальдо в одну з
дат з наступного 20-го до 25-го числа
місяця, розрахунок процентів
здійснюється за процентною ставкою в
розмірі 0% річних від суми залишку
непогашеної заборгованості.

При не обнулінні дебетового сальдо в
одну з дат періоду, в якому дебетове
сальдо підлягає обнулінню, протягом 90
днів з останньої дати періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнулінню,
клієнт виплачує банку за користування
кредитом проценти в розмірі 24% річних,
починаючи з останньої дати періоду, в
яку дебетове сальдо підлягало
обнулінню (п. 3.18.4.1.2. Умов).

Відповідно до п.3.18.4.1.3. Умов, у випадку
непогашення кредиту протягом 90 днів з
дати закінчення періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнулінню,
починаючи з 91-го дня після дати
закінчення періоду, в якому дебетове
сальдо підлягало обнулінню, кредит
вважається простроченим, а грошові
зобов'язання клієнта щодо погашення
заборгованості вважаються порушеними.

Також п.3.18.4.1.3. Умов передбачено, що при
порушенні клієнтом будь-якого
грошового зобов'язання, клієнт сплачує
банку відсотки за користування
кредитом у розмірі 48% річних від суми
залишку непогашеної заборгованості. У
разі порушення клієнтом будь-якого з
грошових зобов'язань і при реалізації
права банку на встановлення іншого
строку повернення кредиту,
передбаченого Умовами і правилами
надання банківських послуг, клієнт
сплачує банку пеню у розмірі 0,1315% від
суми залишку непогашеної
заборгованості за кожен день
прострочення. Сплата пені здійснюється
з дня, наступного за датою порушення
зобов'язань.

Під "непогашенням кредиту" мається на
увазі не виникнення на поточному
рахунку нульового дебетового сальдо
при закритті банківського дня (п. 3.18.4.1.4
Умов).

Розрахунок відсотків за користування
кредитом проводиться щодня, починаючи
з моменту утворення на поточному
рахунку дебетового сальдо при закритті
банківського дня, за кількість днів
користування кредитними коштами,
виходячи з 360 днів у році. Розрахунок
відсотків проводиться до повного
погашення заборгованості за кредитом,
на суму залишку заборгованості за
кредитом. День повернення кредиту в
часовий інтервал нарахування
відсотків не включається (п.3.18.4.9. Умов).

У відповідності до п.3.18.4.4 Умов, клієнт
сплачує банку винагороду за
використання Ліміту відповідно до
п.п.3.18.1.6, 3.18.2.3.2, 1-го числа кожного
місяця в розмірі 0,9% від суми
максимального сальдо кредиту, що
існував на кінець банківського дня за
попередній місяць, в порядку,
передбаченому Умовами і правилами
надання банківських послуг.

При несплаті винагороди, відсотків у
відповідні строки, вони вважаються
простроченими (п.3.18.4.10 Умов).

Відповідно до п.3.18.2.3.4. Умов, банк має
право при порушенні клієнтом
будь-якого із зобов'язань,
передбаченого Умовами, змінити умови
кредитування, вимагати від клієнта
дострокового повернення кредиту,
сплати відсотків за його користування,
виконання інших зобов'язань за
кредитом в повному обсязі.

Відповідно до п.3.18.5.1. вказаних Умов, при
порушенні клієнтом будь-якого із
зобов'язань по сплаті відсотків за
користування кредитом, термінів
повернення кредиту, винагороди, клієнт
сплачує банку за кожний випадок
порушення пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, яка діяла в
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу. А в разі
реалізації банком права на
встановлення іншого строку повернення
кредиту, клієнт сплачує банку пеню у
розмірі, зазначеному в п.3.18.4.1.3. від суми
заборгованості за кожен день
прострочення. Сплата пені здійснюється
у гривні.

Згідно п.3.18.5.4. Умов нарахування
неустойки за кожний випадок порушення
зобов'язань, передбаченої п.3.18.0.5.1.,
3.18.5.2., 3.18.5.3, здійснюється протягом 3
років з дня, коли відповідне
зобов'язання мало бути виконано
клієнтом.

14 червня 2012 року, ФОП ОСОБА_3 звернулась
до банку про надання їй детального
розрахунку сукупної вартості кредиту і
вартості супутніх послуг,
проінформувати її про порядок
нарахування відсотків за користування
кредитом і пені та виявила бажання
розірвати укладену угоду. (а.с.71)

14 червня 2012 року, банк листом повідомив
відповідача-позивача, що з умовами
нарахування відсотків і пені вона може
ознайомитись на сайті банку, а для
закриття рахунку необхідно погасити
заборгованість звернувшись до
відділення з відповідною заявою. (а.с.72)

09 вересня 2013 року, позивач-відповідач
направляв відповідачеві претензію в
якій вимагав провести оплату
заборгованості у розмірі 20 759,17 грн., де 9
521,64 грн. - основна заборгованість, 7 109,50
грн. - заборгованість по відсотках, 1 371,04
грн. - заборгованість з комісії за
користування кредитом, 2 756,99 - пеня.
(а.с.47)

14 жовтня 2013 року, оскільки погашення
заборгованості не відбувалось, ПАТ КБ
"Приватбанк" звернулось до
господарського суду Житомирської
області з позовом до ФОП ОСОБА_3 про
стягнення 21 054,32 грн. (а.с.2-4)

29 жовтня 2013 року, ФОП ОСОБА_3 звернулась
до господарського суду Житомирської
області з зустрічним позовом до ПАТ КБ
"Приватбанк" про визнання Договору про
відкриття поточного рахунку від 03
червня 2011 року недійсним. (а.с.55-57)

05 грудня 2013 року, рішенням
господарського суду Житомирської
області було задоволено позов ПАТ КБ
"Приватбанк" до ФОП ОСОБА_3 про
стягнення 21054,32 грн. та стягнуто з
відповідача на користь позивача 21 054,32
грн. - заборгованості за Кредитним
договором від 03 червня 2011 року, з яких:
9521,64 грн. - заборгованість за кредитом,
7249,15 грн. - відсотків, 2912,49 грн. - пеня,
1371,04 грн. - комісія і 1720,50 грн. - судового
збору. Також, було відмовлено у
задоволенні зустрічного позову ФОП
ОСОБА_3 до ПАТ "Приватбанк" про визнання
Договору про відкриття поточного
рахунку від 03 червня 2011 року недійсним.
(а.с.130-133)

Дослідивши докази, наявні в матеріалах
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення з огляду на наступне.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу в суді
кожна особа вправі здійснювати
шляхом звернення з позовом, предмет
якого або кореспондує із способами
захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України,
договором або іншим законом.

Відповідно до ст. 11 ЦК України та ст.174
ГК України, господарські зобов'язання
можуть виникати, зокрема, з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

З положень ст. 509 ЦК України та ст. 173 ГК
України вбачається, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Як вбачається з матеріалів справи, ФОП
ОСОБА_3 подала до ПАТ КБ "ПриватБанк"
заяву про відкриття поточного рахунку,
згідно умов якої банк за рахунок
вільних грошових ресурсів надав
клієнту ліміт у розмірі 14 600,00 грн. та
погодився на обслуговування даних
лімітних коштів клієнта у межах ліміту,
визначеного банком, де порядок
встановлення та зміни ліміту,
погашення заборгованості та розмір
відсоткової ставки за користування
лімітом визначені Умовами та правилами
надання банківських послуг, тарифами
банку. Відповідач-позивач погодився з
даними Умовами і підписала дану заяву,
а також цим визнала що її заява разом та
карткою зі зразками підписів і
відбитком її печатки, з урахуванням
прав та обов'язків сторін визначених
Умовами та правилами надання
банківських послуг, складають Договір
банківського обслуговування.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Посилання ФОП ОСОБА_3 на те, що нею не
укладався договір банківського
обслуговування, а тому всі вимоги банку
до неї є безпідставними, колегія суддів
оцінює критично, оскільки, за вимогами
ст. 1055 ЦК України, кредитний договір
укладається у письмовій формі.

За приписами ст. 627 ЦК України, сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості. Свобода договору
полягає передусім у вільному
волевиявленні волі сторін на вступ у
договірні відносини. Волевиявлення
учасників договору передбачає
відсутність жодного тиску з боку
контрагента або інших осіб.

З матеріалів справи вбачається, що ФОП
ОСОБА_3 при відкритті поточного
банківського рахунку погодилась на
використання наданих даним банком
лімітних коштів у сумі 14 600,00 грн., за
"Умовами та правилами надання
банківських послуг" встановлених цим
банком. Зазначені кошти були отримані
підприємцем і використовувались нею у
своїй господарській діяльності.

Згідно ч.2. ст. 639 ЦК України, якщо
сторони домовилися укласти договір у
певній формі, він вважається укладеним
з моменту надання йому цієї форми,
навіть якщо законом ця форма для даного
виду договорів не вимагалася.

Таким, чином, відкриття поточного
рахунку відповідачу-позивачу, на
підставі письмової заяви останньої, та
надання їй банком, на підставі цієї
заяви, лімітних коштів у сумі 14 600,00 грн.,
відповідно з "Умовами та правилами
надання банківських послуг",
відповідало бажанню та внутрішньому
волевиявленню сторін та унормовується
з вимогами ст. 1054 ЦК України, тобто
складають Договір банківського
обслуговування. Дана угода підписана
сторонами та спрямована на реальне
настання правових наслідків (банку - на
можливість отримання відсотків за
користування наданими клієнту коштами,
а клієнту - можливості використовувати
у своїй господарській діяльності
коштів банку в межах встановленого
ліміту з сплатою встановлених
відсотків). Добровільна необізнаність
ФОП ОСОБА_3 з умовами використання
наданих їй банком лімітних коштів, не є
підставою для визнання укладеною між
сторонами угоди, оскільки ознайомлення
з цими "Умовами та правилами надання
банківських послуг" залежало виключно
від волі та бажання останньої.
Відповідач, підписавши заяву про
відкриття поточного рахунку та картку
зі зразками підписів і відбитків
печатки, приєднався і зобов'язався при
користуванні лімітними коштами,
виконувати умови, викладені в "Умовах
та правилах надання банківських
послуг".

З наявних в матеріалах справи
документів, зокрема, виписок з
банківського рахунку відповідача
(а.с.43-45, 74-91) та розрахунку
заборгованості (а.с.41-42), вбачається, що
з 20 вересня 2013 року банківського
обслуговування підприємця та
погашення нею заборгованості по
наданому ліміту не відбувалось. (а.с.73)
Тому, в результаті невиконання ФОП
ОСОБА_3 своїх зобов'язань по Договору
банківського обслуговування, у неї,
станом на 20 вересня 2013 року, утворилась
перед банком заборгованість по
основному тілу кредиту у розмірі 9 521,64
грн., 7 109,50 грн. - по відсоткам та 1 371,04 -
винагороди за користування кредитом

Крім того, на час прийняття рішення
судом першої інстанції відповідач
доказів погашення перед позивачем
заборгованості по простроченому
кредиту в сумі 9 521,64 грн.,
заборгованості по простроченим
відсоткам в сумі 7 109,50 грн. та
заборгованості по сплаті комісії
(винагороди за користування кредитом) в
сумі 1 371,04 грн. суду не надав, отже дані
позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судова колегія, перевіривши розрахунки
вказаних зобов'язань судом першої
інстанції, прийшла до висновку, що
розрахунок заборгованості, який був
поданий в якості обґрунтування
позовних вимог ПАТ КБ "Приватбанк" щодо
стягнення заборгованості, здійснений
відповідно до "Умов та правил надання
банківських послуг", а в матеріалах
справи містяться виписки по рахункам,
що підтверджують правильність та
обґрунтованість вказаної
заборгованості, з якими повністю
погоджується суд апеляційної
інстанції.

Відповідач-позивач, підписавши заяву
про відкриття поточного рахунку та
картку зі зразками підписів і
відбитків печатки, погодився з своїми
обов'язками, проте порушив свої
зобов'язання, викладені в "Умовах та
правилах надання банківських послуг".

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином, відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Приписами ст. 610 ЦК України передбачено,
що порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 549 ЦК України,
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Пунктом 3.18.5.1 Умов встановлено, що при
порушенні клієнтом будь-якого із
зобов'язань по сплаті відсотків за
користування кредитом, термінів
повернення кредиту, винагороди, клієнт
сплачує банку за кожний випадок
порушення пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, яка діяла в
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу. А в разі
реалізації банком права на
встановлення іншого строку повернення
кредиту, клієнт сплачує банку пеню у
розмірі, зазначеному в п.3.18.4.1.3 від суми
заборгованості за кожен день
прострочення. Сплата пені здійснюється
у гривні.

Згідно п.3.18.5.4 Умов, нарахування
неустойки за кожний випадок порушення
зобов'язань, передбаченої п.3.18.0.5.1, 3.18.5.2,
3.18.5.3, здійснюється протягом трьох
років з дня, коли відповідне
зобов'язання мало бути виконано
клієнтом.

Перевіривши наведений позивачем
розрахунок пені з урахуванням
визначеного п.3.18.5.4 Умов порядку
нарахування пені, господарський суд
прийшов до правомірного висновку, що
вимоги позивача про стягнення на свою
користь з відповідача 2756,99 грн. пені,
яку нараховано за прострочення сплати
кредиту, відсотків та комісії
(винагороди за користування кредитом),
є правомірними та такими, що підлягають
задоволенню.

Враховуючи викладене, суд апеляційної
інстанції вважає, що господарський суд
дійшов вірного висновку, що первісні
позовні вимоги обґрунтовані, заявлені
у відповідності з вимогами чинного
законодавства, підтверджуються
належними доказами, які є в матеріалах
справи та підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Щодо зустрічних позовних вимог,
колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
ч.ч.1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України.

За нормами ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити ЦК
України, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Отже, з наведених норм випливає, що для
визнання недійсним у судовому порядку
правочину (господарського
зобов'язання) необхідно встановити
відповідність змісту угод вимогам
закону, додержання встановленої форми
угоди, правоздатність сторін за угодою,
у чому конкретно полягає
неправомірність дій сторони та інші
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Відповідач-позивач просить визнати
оскаржуваний договір недійсним у
зв'язку з тим, що при його укладенні
було порушено вимоги ст. 1055 ЦК України,
згідно якої кредитний договір
укладається в письмовій формі.

Проте, як вже було зазначено,
господарським судом першої інстанції
було вірно враховано, що Заява про
відкриття поточного рахунку, яка
підписана сторонами по справі, та
"Умовами та правилами надання
банківських послуг", в яких сторони
дійшли згоди з усіх істотних умов
даного правовідношення, разом
складають Договір банківського
обслуговування, оскільки відповідно до
ст. 207 ЦК України, договір вважається
вчиненим у письмовій формі, якщо його
зміст зафіксований у одному або
кількох документах та підписаний
сторонами, або їх уповноваженими
сторонами. Крім того,
відповідач-позивач користувався
наданими йому по цій угоді правами та
використував у своїй господарській
діяльності кошти банку у сумі 14 600,00
грн.,, в межах встановленого ліміту,
проте не виконав свої зобов'язання про
повернення цих коштів та сплати
відсотків за їх користування, чим
утворив заборгованість, яка і стала
предметом первісного позову.

За таких обставин зустрічні позовні
вимоги є необґрунтованими, а тому
місцевий господарський суд вірно
дійшов висновку про відмову у
задоволенні зустрічного позову про
визнання правочину про відкриття
поточного рахунку від 03 червня 2011 року
недійсним.

Інші заперечення відповідача,
викладені у апеляційній скарзі, також
не знайшли свого підтвердження під час
її розгляду, а тому відхиляються як
необґрунтовані.

Згідно ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, а обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи зазначене, колегія суддів
вважає, що рішення господарського суду
першої інстанції прийняте у
відповідності до норм ст. 43 ГПК України
із всебічним, повним та об'єктивним
дослідженням матеріалів справи в їх
сукупності та вірним застосуванням
норм матеріального та процесуального
права, а тому відсутні правові підстави
для скасування рішення господарського
суду та задоволення вимог апеляційної
скарги.

Судові витрати за подачу апеляційної
скарги, на підставі ст.ст. 49, 105 ГПК
України, у зв'язку з відмовою в її
задоволенні, покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду
Житомирської області від 05.12.13 р. у
справі №906/1488/13 залишити без змін, а
апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 - без
задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Справу №906/1488/13 повернути
господарському суду Житомирської
області.

Головуючий суддя
Дужич С.П.

Суддя
Мамченко Ю.А.

Суддя
Саврій В.А.