КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2014 р. Справа№ 910/2236/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Новікова М.М.

суддів: Зубець Л.П.

Чорної Л.В.

за участю представників

від позивача: Мазур І.О. - дов.
№300-122/01-1675 від 28.02.2014

від відповідача: не з'явились

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Антимонопольного
комітету України

на ухвалу господарського суду міста
Києва

від 14.02.2014 (суддя Гумега О.В.)

у справі №910/2236/14

за позовом Антимонопольного комітету
України

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

про стягнення 578,50 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 14.02.2014 у справі №910/2236/14
Антимонопольному комітету України
(надалі - позивач, комітет) повернуто
позовні матеріали без розгляду на
підставі п. 2 ч.1 ст. 63 ГПК України.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою
суду, позивач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати ухвалу господарського суду
м. Києва у справі №910/2236/14 від 14.02.2014 та
направити справу для розгляду до
господарського суду м. Києва.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 21.03.2014
апеляційну скаргу Антимонопольного
комітету України на ухвалу
господарського суду міста Києва від
14.02.2014 у справі №910/2236/14 прийнято до
провадження у складі колегії:
головуючий суддя - Новіков М.М, судді -
Мартюк А.І. та Зубець Л.П.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 03.04.2014 було
внесено зміни до складу колегії суддів,
та визначено склад судової колегії:
головуючий суддя - Новіков М.М., судді:
Зубець Л.П. та Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 03.04.2014
апеляційну скаргу Антимонопольного
комітету України прийнято до
провадження у визначеному складі суду.

Мотивуючи апеляційну скаргу, заявник
зазначає, що ст. 54 ГПК України не
містить вимог щодо надання позивачем
разом з позовною заявою витягу щодо
відповідача з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців або довідки про
наявність або відсутність в цьому
реєстрі інформації про відповідача.
Натомість у позовній заяві комітету
вказана інформація щодо сторін: повні
назви, місцезнаходження та
ідентифікаційні коди, а також
обґрунтування позовних вимог до ФОП
ОСОБА_3 (надалі - відповідач). Стосовно
рекомендацій суду першої інстанції
щодо повторного подання позовної заяви
позивач зазначає, що жодною із
наведених судом першої інстанції в
оскаржуваній ухвалі вимог чинного
законодавства не встановлено обов'язку
позивача зазначати у описі вкладення у
цінний лист окремо кожного додатку до
позовної заяви.

Представники відповідача у судове
засідання не з'явились, причин неявки
суду не повідомили, хоча про час та
місце розгляду апеляційної скарги
повідомлялися належним чином.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія встановила
наступне.

Повертаючи матеріали позовної заяви
Антимонопольного комітету України без
розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 63 ГПК
України, господарський суд м. Києва
обґрунтував свою ухвалу тим, що
фактично позовна заява не містить
документів, що підтверджують за
громадянином статус суб'єкта
підприємницької діяльності
(відповідний витяг з Єдиного
державного реєстру або довідка про
наявність або відсутність в Єдиному
державному реєстрі інформації про
відповідача), що є порушенням вимог п. 2-1
ч. 2 ст. 54 ГПК України, згідно якого
позовна заява повинна містити
документи, що підтверджують за
громадянином статус суб'єкта
підприємницької діяльності. Таким
чином, місцевий господарський суд
дійшов висновку, що позивачем не
доведено достовірності зазначених у
позовній заяві імені фізичної особи
відповідача та його місце проживання.

Однак, колегія суддів не погоджується
із вказаними висновками суду першої
інстанції, виходячи із наступного.

Як вбачається із матеріалів позовної
заяви, позивачем до неї було долучено
рішення комітету №514-р від 18.06.2013, у
якому міститься інформація щодо
ОСОБА_3, як фізичної особи-підприємця, у
тому числі щодо його імені,
місцезнаходження та ідентифікаційного
коду.

Крім того, у позовній заяві також
вказано, що ФОП ОСОБА_3 штраф не
сплачено, у зв'язку з чим, рішенням
господарського суду міста Києва від
18.12.2013 у справі №910/20762/13 задоволено
позов комітету та стягнено з ФОП ОСОБА_3
штраф у розмірі 1300,00 грн. та пеню у
розмірі 721,50 грн.

Копія цього судового рішення з єдиного
державного реєстру судових рішень
додана до позовної заяви. Зокрема у
резолютивній частині вказаного
рішення наявна інформація щодо
місцезнаходження ФОП ОСОБА_3.

Із вказаного вбачається, що позивачем
при поданні позовної заяви надано
належні докази щодо достовірності
повідомленого ним місцезнаходження
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

Обов'язку позивача надавати при
поданні позовної заяви витяг із
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців щодо
відповідача положеннями ГПК України не
визначено.

Крім того, відповідно до п. 3.5 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України №18 від 26.12.2011 „Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції", якщо
у позовній заяві є посилання на докази,
що підтверджують викладені обставини,
але самі докази до позовної заяви не
додані, таку заяву не можна повертати з
посиланням на статтю 63 ГПК. У цьому
випадку суддя у процесі підготовки
справи до розгляду ухвалою витребовує
ці докази від позивача чи відповідача.

Таким чином, у випадку наявності
сумніву щодо достовірності адреси
відповідача та наявності у нього
статусу фізичної особи-підприємця
місцевий господарський суд не був
позбавлений можливості витребувати
додаткові докази, але не мав підстав
для повернення позовної заяви без
розгляду.

Щодо рекомендацій суду першої
інстанції стосовно того, що позивачеві
при можливому повторному зверненні до
господарського суду з відповідною
позовною заявою слід звернути увагу на
те, що в описі вкладення у цінний лист
№552 від 11.02.2014 зазначено про
вкладення у цінний лист „1. Копії
позовної заяви Антимонопольного
комітету України від 08.02.2014 № 300-20.3/03-1025
про стягнення пені з додатками, всього
на 19 аркушах формату А-4 (кількість
предметів - 19)", однак при цьому перелік
додатків в описі вкладення у цінний
лист не наводиться, що позбавляє суд
можливості перевірити дотримання
позивачем вимог ст. 56 ГПК України
стосовно його обов'язку надіслати
відповідачу копії позовної заяви та
всіх доданих до неї документів, -
колегія суддів зазначає наступне.

Так, вказаний опис вкладення у цінний
лист містить відбиток календарного
штемпеля відділення поштового зв'язку,
фіскальний чек, як розрахунковий
документ, виданий відправникові
поштового відділення відповідно
Правил надання послуг поштового
зв'язку, затверджених Постановою
Кабінету Міністрів України від 05.03.2009
№270. Серед предметів, що надсилаються в
описі зазначено копію позовної заяви
від 08.02.2014 №300-20.3/03-1025 із додатками
всього на 19 аркушах формату А-4.

При цьому, колегія суддів звертає увагу
на те, що вихідний номер та дата
позовної заяви у вказаному описі
повністю співпадають із номером та
датою позовної заяви Антимонопольного
комітету України, яка була надіслана до
місцевого господарського суду. Так
само, як співпадає кількість аркушів
зазначена у описі вкладення із
кількістю аркушів позовної заяви із
додатками.

Таким чином, надані позивачем опис
вкладення у цінний лист та фіскальний
чек можуть вважатися належними
доказами надсилання відповідачеві
копії позовної заяви і доданих до неї
документів.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку про те, що апеляційна
скарга Антимонопольного комітету
України підлягає задоволенню, а ухвала
господарського суду міста Києва від
14.02.2014 у справі №910/2236/14 прийнята з
неправильним застосуванням норм
процесуального права та має бути
скасована.

Відповідно до п. 4.8 постанови пленуму
Вищого господарського суду України
„Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України" №7 від
21.02.2013, якщо судом апеляційної
інстанції скасовано ухвалу місцевого
господарського суду з числа зазначених
у частині сьомій статті 106 ГПК або судом
касаційної інстанції скасовано ухвалу
з числа зазначених у частині четвертій
статті 111-13 ГПК з передачею справи на
розгляд суду першої інстанції, то
розподіл сум судового збору,
пов'язаного з розглядом відповідних
апеляційної та/або касаційної скарг,
здійснюється судом першої інстанції за
результатами розгляду ним справи
згідно із загальними правилами статті
49 ГПК.

Керуючись ст. ст. 32-34, 63, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Антимонопольного
комітету України на ухвалу
господарського суду м. Києва у справі
№910/2236/14 від 14.02.2014 задовольнити.

Ухвалу господарського суду м. Києва у
справі №910/2236/14 від 14.02.2014 скасувати, а
справу направити для розгляду до
господарського суду м. Києва.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до касаційного суду у
встановленому законом порядку.

Головуючий суддя
М.М. Новіков

Судді
Л.П. Зубець

Л.В. Чорна