ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2014 р.Справа № 922/781/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Лавренюк Т.А.

при секретарі судового засідання
Вознюк С.В.

розглянувши справу

за позовом Приватного підприємства
"Елтіз" с. Лукашеве до Державного
підприємства "Науково-дослідний
інститут "ХЕМЗ", м. Харків про
стягнення 16 475,14грн. за участю
представників сторін:

позивача - Бабенко Ю.В., дов. № 018 від
20.03.14р.;

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовною
заявою, в якій просить стягнути з
відповідача суму основного боргу в
розмірі 15 210,00грн. та 3% річних в розмірі
1 265,14грн. за неналежне виконання
відповідачем зобов'язань за договором
поставки № 71/10 від 19.11.10р., а також
покласти на відповідача понесені
витрати зі сплати судового збору.

Представник позивача позовні вимоги
підтримує, просить позов задовольнити
в повному обсязі.

Відповідач у призначене судове
засідання не з'явився, у відзиві на
позов позовні вимоги визнає,
посилаючись на неможливість сплатити
заборгованість у зв'язку з фінансовим
станом підприємства, який на сьогодні є
збитковим.

Враховуючи те, що судом вжито всі
заходи для належного повідомлення
відповідача про час та місце розгляду
справи, проте відповідач не
скористався своїм правом, передбаченим
ст. 22 ГПК України, оскільки в судове
засідання не з`явився, тому суд вважає
за можливе розглядати справу за
відсутності представника відповідача
за наявними в справі матеріалами,
відповідно до ст.75 Господарського
процесуального кодексу України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
всебічно та повно дослідивши матеріали
справи та надані учасниками судового
процесу докази, заслухавши пояснення
представника позивача, суд встановив
наступне.

19.11.10р. між Приватним підприємством
"Елтіз" (позивач) та Державним
підприємством "Науково-дослідний
інститут "ХЕМЗ" (відповідач) укладено
договір поставки № 71/10 (далі договір),
відповідно до умов якого позивач
зобов'язався поставити, а відповідач
прийняти та оплатити в порядку та на
умовах, визначених договором реактор
СРОЗ-2000М УХЛ4 у кількості 1 шт., загальна
вартість якого складає 81 900,00грн.

За своєю правовою природою укладений
договір є договором поставки.

За договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму
(ст.265 Господарського кодексу України).

Позивач на виконання умов договору
поставив на адресу відповідача товар
на загальну суму 81 900,00грн. Факт
поставки товару на вказану суму
підтверджується видатковою накладною
№ РН-00267 від 13.04.11р., оформленою належним
чином та наявною у матеріалах справи.
Датою поставки товару вважається дата
вказана у видатковій накладній при
відвантаженні товару (п.4.2 договору).

Видаткова накладна відповідає вимогам
ст.9 Закону України від 16.07.99р. №
996-ХІV "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні", пункту
2.4 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку. Дана накладна
є первинним документом, яка фіксує
здійснення господарської операції
(поставка товару) та початок перебігу
строку для оплати за поставлений товар.

Умови оплати за поставлений за
договором товар сторони погодили у
п.п.2.3, 2.4, 2.5 договору, а саме відповідач
зобов'язався здійснити оплату
наступним чином:

- перший авансовий платіж в розмірі 25%
загальної вартості договору в розмірі
20 475,00грн. відповідач здійснює протягом
30-ти банківських днів від дати
підписання сторонами договору;

- другий авансовий платіж в розмірі 45%
загальної вартості договору в розмірі
36 855,00грн. здійснюється протягом 45-ти
банківських днів від дати підписання
сторонами договору;

- остаточний платіж в розмірі 30%
загальної вартості договору в розмірі
24 570,00грн. відповідач зобов'язався
здійснити після повідомлення
позивачем про готовність товару до
відвантаження.

Відповідач взяті на себе зобов'язання
за договором належним чином не виконав,
за отриманий товар розрахувався
частково в розмірі 66 690,00грн., що
підтверджується копіями банківських
виписок, наявними у справі.

Таким чином у відповідача перед
позивачем утворилась заборгованість
за поставлений за договором товар в
розмірі 15 210,00грн.

За приписами ст.610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 Цивільного кодексу
України).

Факт наявності заборгованості
підтверджується належними доказами,
наявними у справі та визнаний
відповідачем.

Згідно зі ст.33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вказані обставини та те, що
відповідач не надав суду доказів на
підтвердження сплати ним
заборгованості перед позивачем у сумі
15 210,00грн., суд дійшов висновку, що
позовні вимоги в цій частині є
обґрунтованими, законними та такими, що
підлягають задоволенню.

За приписами ч.2 ст.625 Цивільного
кодексу України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

На підставі зазначеного позивач
нарахував відповідачеві 3% річних в
сумі 1 265,14грн.

Дане нарахування не суперечить вимогам
чинного законодавства України, воно
відповідає наданому розрахунку, тому
позовні вимоги в цій частині є
обґрунтованими та правомірними.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат, суд керується ст.49
Господарського процесуального кодексу
України, відповідно до якої судовий
збір при задоволенні позову
покладається на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 610, 611, 612, 625 Цивільного кодексу
України, статтею 265 Господарського
кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 32, 33,
43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства
"Науково-дослідний інститут "ХЕМЗ", (61037, м. Харків, Московський
проспект, 199, відомості про рахунки
відсутні) на користь Приватного
підприємства "Елтіз",
(юридична адреса: 70410 Запорізька
область, с. Лукашеве, вул. Перспективна,
4/4, поштова адреса: 69093, м. Запоріжжя, а/с
1808, відомості про рахунки відсутні) -
15 210,00грн. основного боргу, 1 265,14грн. 3%
річних, 1 827,00грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 26.03.2014 р.

Суддя Т.А. Лавренюк