м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/3603/14 03.04.14
за позовом Приватного акціонерного
товариства "Просто-Страхування"
до Комунального підприємства
"Батиївське" Солом'янської районної у м.
Києві державної адміністрації
про відшкодування шкоди
Суддя Полякова К.В.
від позивача: Крашеніннікова М.І.
(дов.№б/н від 20.12.2013)
від відповідача: Дугін О.С. (дов.№46/003
Приватне акціонерне товариство
"Просто-Страхування" звернулось до
Господарського суду міста Києва із
позовом до Комунального підприємства
"Батиївське" Солом'янської районної у м.
Києві державної адміністрації про
відшкодування шкоди.
Позивач зазначає, що здійснивши
виплату страхового відшкодування в
порядку регресу, отримав, як страховик,
право регресної вимоги до відповідача
(страхувальника) на підставі ст.38
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», у зв'язку із
неповідомленням його про настання
страхового випадку у встановлений
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 07.03.2014 порушено провадження у
справі № 910/3603/14 та призначено її до
розгляду на 27.03.2014 року.
У судовому засіданні 27.03.2014 оголошено
перерву до 03.04.2014 року.
02.04.2014 через відділ діловодства та
документообігу Господарського суду
міста Києва від відповідача надійшов
відзив на позовну заяву, у якому він
заперечував проти задоволення позову,
наголошуючи на неналежній формі
документа, наданої позивачем для
оформлення повідомлення про настання
Перед початком судового засідання
03.02.2014 через відділ діловодства та
документообігу Господарського суду
міста Києва позивач надав письмові
пояснення у справі.
У судовому засіданні 03.02.2014 представник
позивача надав усні пояснення по суті
спору та просив задовольнити позов.
Представник відповідача надав усні
заперечення на заявлені позовні вимоги
та просив відмовити у задоволенні
На запитання суду щодо наявності
додаткових обставин, що мають значення
для справи представники позивача та
відповідача повідомили, що ними подані
всі докази, які мають значення для
вирішення справи по суті, судом
досліджені всі обставини справи і на
підставі зібраних доказів можливо
прийняти рішення у справі.
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
всебічно і повно з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд, -
01.11.2011 між Приватним акціонерним
товариством «ПРОСТО-страхування»
(страховик) та Комунальним
підприємством «Батиївське»
Солом'янської районної у місті Києві
державної адміністрації
(страхувальник) укладено договір
(поліс) №АВ/0327588 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власника
транспортного засобу «МАЗ МТЗ-80»,
державний номер НОМЕР_2. (а. с. 5)
Пунктом 2 зазначеного вище полісу
визначено, що страховим випадком є
подія, внаслідок якої заподіяна шкода
третім особам під час
дорожньо-транспортної пригоди, яка
сталася за участю забезпеченого
транспортного засобу і внаслідок якої
настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована за
договором (полісом).
Відповідно до довідки №9072472 про
дорожньо-транспортну пригоду, 14.09.2012 по
вул.Університетській у м.Києві
відбулась дорожньо-транспортна
пригода за участю транспортного засобу
«Hyundai», державний номер НОМЕР_1, під
керуванням ОСОБА_3 (поліс №АВ6876586,
виданий Публічним акціонерним
товариством «Страхова компанія
«Українська страхова група») та
транспортного засобу «МАЗ МТЗ-80»,
державний номер НОМЕР_2, що належить
страхувальнику та знаходився під
керуванням водія ОСОБА_4 (відповідно до
подорожнього листа від 14.09.2012) (а. с. 11-12;
Як вбачається із матеріалів справи,
19.09.2012 відповідач звернувся до
страховика (позивач у справі) із
повідомленням про подію, що має ознаки
страхового випадку за договором
(полісом) №АВ0327588. (а. с. 32-33)
Постановою Солом'янського районного
суду м.Києва від 05.10.2012 ОСОБА_4 визнанно
винним у скоєнні правопорушення,
передбаченого ст.124 Кодексу про
адміністративні правопорушення
Україні та притягнуто до
адміністративної відповідальності. (а.
Як визначено пунктом 22.1 статті 22 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної
пригоди транспортний засіб «Hyundai»,
державний номер НОМЕР_1, застрахований
Публічним акціонерним товариством
«Страхова компанія «Українська
страхова група», отримав механічні
Вартість матеріальної шкоди,
заподіяної власнику зазначеного
транспортного засобу, відповідно до
становить 6337,03 грн. (а. с. 24-26)
Як вбачається із матеріалів справи,
Публічне акціонерне товариство
«Страхова компанія «Українська
страхова група» на виконання умов
договору №28-0101-12-0427 від 21.06.2012,
виплатило власнику забезпеченого за
цим договором транспортного засобу
«Hyundai», державний номер НОМЕР_1,
страхове відшкодування у розмірі 5737,03
грн., що підтверджується платіжним
Статтею 993 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України) та статтею 27 Закону
України "Про страхування" визначено, що
до страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
З огляду на те, що цивільно-правова
відповідальність особи, винної у
спричиненні дорожньо-транспортної
пригоди 14.09.2012, застрахована у
Приватного акціонерного товариства
«ПРОСТО-страхування» (позивач у
справі), на його адресу надійшла заява
№743АПС від 31.05.2013 на виплату страхового
відшкодування в порядку регресу. (а. с.
На виконання вказаної вимоги, Приватне
акціонерне товариство
«ПРОСТО-страхування» здійснило
перерахунок коштів на користь
Публічного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Українська
страхова група» у розмірі 5737,03 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
Позивач, здійснивши виплату страхового
відшкодування в порядку регресу,
звернувся до відповідача
(страхувальника) - Комунального
підприємства «Батиївське»
Солом'янської районної у місті Києві
державної адміністрації із регресної
вимогою №04-5309 від 18.09.2013, однак когтів
або відповіді так і не отримав. (а. с. 6-7)
Оскільки, як зазначає позивач,
страхувальник (відповідач у справі) не
повідомив страховика про настання
страхового випадку у встановлені
ст.33.1.4 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» строки, тому
позивач звернувся до суду із даним
Суд, дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх доказами, дійшов
висновку про наступне.
Нормами ст.11 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) встановлено,
що цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.
Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є: договори та
інші правочини; створення
літературних, художніх творів,
винаходів та інших результатів
інтелектуальної, творчої діяльності;
завдання майнової (матеріальної) та
моральної шкоди іншій особі; інші
юридичні факти. Цивільні права та
обов'язки можуть виникати
безпосередньо з актів цивільного
Положеннями ст. 17.1. Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" (далі - Закон України «Про
обов'язкове страхування») страховики
зобов'язані укладати договори
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
(внутрішній договір страхування,
міжнародний договір страхування,
міжнародний договір "Зелена картка")
відповідно до цього Закону та
чинного законодавства України.
Згідно ст.979 ЦК України за договором
страхування одна сторона (страховик)
зобов'язується у разі настання певної
події (страхового випадку) виплатити
другій стороні (страхувальникові) або
іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.
Стаття 6 Закону України Закон України
«Про обов'язкове страхування»
визначає, що страховим випадком є
дорожньо-транспортна пригода, що
сталася за участю забезпеченого
транспортного засобу, внаслідок якої
настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована,
за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю
та/або майну потерпілого.
Відповідно до ст.1191 ЦК України, особа,
яка відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.
У відповідності до ст.1172 ЦК України,
юридична або фізична особа відшкодовує
шкоду, завдану їхнім працівником під
час виконання ним своїх трудових
Як зазначає позивач, після виплати
страхового відшкодування в порядку
регресу за договором №АВ/0327588, він
отримав право вимоги до страхувальника
(відповідача) на підставі ст.38 Закону
України «Про обов'язкове страхування»
для стягнення понесених ним витрат у
зв'язку із виплатою страхового
Статтею 38.1.1 Закону України «Про
обов'язкове страхування» (в редакції,
чинній на момент настання ДТП - 14.09.2012)
передбачено, що страховик після
виплати страхового відшкодування має
право подати регресний позов до
страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду, якщо він не повідомив
страховика у строки і за умов,
визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1
статті 33 цього Закону.
Пунктом 33.1.4. Закону України «Про
обов'язкове страхування» встановлено,
що учасники дорожньо-транспортної
пригоди зобов'язані невідкладно, але не
пізніше трьох робочих днів з дня
настання дорожньо-транспортної
пригоди, письмово надати страховику,
з яким укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
(у випадках, передбачених статтею 41
цього Закону, - МТСБУ), повідомлення
про дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу. Якщо водій транспортного
засобу з поважних причин не мав
змоги виконати зазначений обов'язок,
він має підтвердити це документально.
Наведеними правовими нормами
встановлено обов'язок страхувальника
повідомити страховика про настання
дорожньо-транспортної пригоди, яка
може бути підставою для здійснення
страхового відшкодування, невідкладно,
але не пізніше трьох робочих днів з дня
настання дорожньо-транспортної
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 251 ЦК України
строком є певний період у часі, зі
спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення. Строк може
бути визначено актами цивільного
законодавства, правочином або рішенням
суду. Терміном є певний момент у часі, з
настанням якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення. Термін
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
Як передбачено ст. 252 ЦК України, строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами. Термін
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати. Специфіка визначення терміну
в такий спосіб полягає в тому, що
учасникам правовідношення невідома
конкретна дата настання події.
Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок. Якщо початок перебігу строку
пов'язується з відповідною подією, то
перебіг строку починається з
наступного дня після настання
Приписами п.5 ст.254 ЦК України
встановлено, що якщо останній день
строку припадає на вихідний, святковий
або інший неробочий день, що визначений
відповідно до закону у місці вчинення
певної події, днем закінчення строку є
перший за ним робочий день.
Згідно з ч.1 ст. 255 ЦК України якщо строк
встановлено для вчинення дії, вона може
бути вчинена до закінчення останнього
дня строку. Письмові заяви та
повідомлення, здані до установи зв'язку
до закінчення останнього дня строку,
вважаються такими, що здані своєчасно.
Статтею 52 Кодексу Законів про працю
встановлено, що для працівників
установлюється п'ятиденний робочий
тиждень з двома вихідними днями.
П'ятиденний або шестиденний робочий
тиждень встановлюється власником або
уповноваженим ним органом спільно з
виборним органом первинної
профспілкової організації
(профспілковим представником) з
урахуванням специфіки роботи, думки
трудового колективу і за погодженням з
Відповідно до ст.67 Кодексу Законів про
працю, при п'ятиденному робочому тижні
працівникам надаються два вихідних дні
на тиждень, а при шестиденному робочому
тижні - один вихідний день. Загальним
вихідним днем є неділя. Другий вихідний
день при п'ятиденному робочому тижні,
якщо він не визначений законодавством,
визначається графіком роботи
підприємства, установи, організації,
погодженим з виборним органом
первинної профспілкової організації
(профспілковим представником)
підприємства, установи, організації, і,
як правило, має надаватися підряд з
загальним вихідним днем.
Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи,
дорожньо-транспортна пригода сталась у
п'ятницю 14.09.2012, та, оскільки при
п'ятиденному робочому тижні вихідними
днями вважаються субота та неділя,
відповідач, який також мав вихідні дні,
звернувся до позивача із повідомленням
про подію, що має ознаки страхового
випадку у середу 19.09.2012, тобто у
останній день закінчення строку,
встановленого до звернення.
Як вбачається із матеріалів справи,
позивачем надано графік роботи
співробітників Управління виплат по
суботам за період серпень 2012 - жовтень
2012 року. Проте, даний графік не може
бути прийнятим судом до уваги, з огляду
на те, що він стосується лише окремого
підрозділу по управлінню виплатами, а
також не підтверджує повноважень
даного підрозділу по прийманню
звернень страхувальників щодо
настання страхових випадків.
Суд також зазначає, що сторонами у
даному спорі виступають юридичні
особи, які керуються при організації
своєї робочої діяльності положеннями
Кодексу Законів про працю, зокрема ст. 52
та 67 зазначеного Кодексу, а тому
повинні довести запровадження іншого
робочого графіку на установі.
Отже, виходячи із положень чинного
законодавства, суд дійшов висновку про
те, що строк, визначений ст.33.1.4 «Про
обов'язкове страхування» як
«невідкладно але не пізніше трьох
робочих днів» не є імперативним за
своєю правовою природою, а містить
вказівку на наявність ще трьох повних
робочих днів для виконання
страхувальником свого обов'язку.
У зв'язку із чим, страхувальник міг
повідомити страховика про настання
страхового випадку в день настання
дорожньо-транспортної пригоди, але,
враховуючи положення ст.253 ЦК України,
перебіг строку для звернення
починається саме з наступного дня
після настання дорожньо-транспортної
пригоди, яка мала місце у п'ятницю
14.09.2012, тобто з першого робочого дня -
понеділка, а закінчення даного строку
припадає на середу 19.09.2012, у день
подання відповідачем повідомлення про
настання страхового випадку.
Враховуючи вищевикладені обставини
справи та приписи законодавства в їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню, оскільки відповідач
(страхувальник) виконав свій обов'язок
повідомити страховика (позивача) про
дорожньо-транспортну пригоду у строк,
встановлений законом, а тому у позивача
відсутні підстави для звернення до
відповідача із регресним позовом.
До того ж, суд вважає хибними посилання
відповідача, викладені у відзиві на
позовну заяву, щодо неналежної форми
документа, наданого позивачем для
повідомлення про подію, що має ознаки
страхового випадку, оскільки
европротокол, який натомість зазначає
відповідач, є повідомленням про
настання дорожньо-транспортної
пригоди, яке складається водіями
транспортних засобів за умов,
визначених п.33.2 Закону України «Про
обов'язкове страхування» та не
стосується відносин між страховиком та
страхувальником з приводу
повідомлення про настання страхового
Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
Частиною 1 статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу.
Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції
України, ст.ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи, а за загальним правилом
тягар доказування певних обставин
покладається на особу, яка посилається
З огляду на вищевикладене, суд дійшов
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення позовних
вимог, оскільки, враховуючи виконання
відповідачем (страхувальником) свого
обов'язку повідомити страховика
(позивача) про дорожньо-транспортну
пригоду у строк, встановлений законом,
у позивача відсутні підстави для
звернення до відповідача із регресним
Відповідно до статті 44 ГПК України,
судові витрати складаються з судового
збору, сум, що підлягають сплаті за
проведення судової експертизи,
призначеної господарським судом,
витрат, пов'язаних з оглядом та
дослідженням речових доказів у місці
їх знаходження, оплати послуг
перекладача, адвоката та інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи. Розмір
судового збору, порядок його сплати,
повернення і звільнення від сплати
встановлюються законом.
Судовий збір, відповідно до статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладаються на позивача.
На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 32-34, 49, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -
У задоволенні позову Приватного
акціонерного товариства
"Просто-Страхування" до Комунального
підприємства "Батиївське"
Солом'янської районної у м. Києві
державної адміністрації про
відшкодування шкоди - відмовити.
Рішення постановлено у нарадчій
кімнаті та проголошено його вступну та
резолютивну частину у судовому
засіданні 03.04.2014 року.

Повний текст рішення буде складено
протягом п'яти днів з дня проголошення
вступної та резолютивної частини
рішення.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено

та підписано 08.04.2014 року

Суддя
К.В. Полякова