ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

19 березня 2014 р. Справа № 902/230/14

Суддя господарського суду Мельник
П.А., при секретарі судового засідання
Віннік О.В., розглянувши у відкритому
судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Житомирський
картонний комбінат" (майдан
Станишівський, 7, м. Житомир, 10019)

до: Товариства з обмеженою
відповідальність "Європак" (вул.
Хмельницьке шосе, 82, офіс 402, м. Вінниця,
21036)

про стягнення заборгованості 49 048,88 грн.

За участю представників сторін:

позивача : Давиденко С.А. - за
довіреністю;

відповідача : не з''явився.

ВСТАНОВИВ :

Заявлено позов Товариства з обмеженою
відповідальністю "Житомирський
картонний комбінат" до Товариства з
обмеженою відповідальність "Європак"
про стягнення заборгованості 49 048,88 грн.
заборгованості за договором поставки
№128/Р від 19.11.2012 року, з яких: 48940,27 грн. -
основного боргу та 108,61 грн. 3% річних.

Ухвалою господарського суду
Вінницької області від 06.03.2014р. за
вказаним позовом порушено провадження
у справі №902/230/14 з призначенням її до
розгляду на 19.03.2014 р.

В судовому засіданні представник
позивача заявлені позовні вимоги
підтримав повністю, просив суд їх
задовольнити з підстав, визначених в
позові.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, незважаючи на те,
що про дату, час та місце судового
засідання був повідомлений належним
чином, про що свідчить поштове
повідомлення про вручення поштового
відправлення №1560 від 17.03.2014р.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
вжив всі залежні від нього заходи для
повідомлення відповідача належним
чином про час і місце розгляду судової
справи і забезпечення явки останнього
в судове засідання для реалізації ним
права на судовий захист своїх прав та
інтересів.

При цьому суд констатує, що
відповідачем не подано жодного
клопотання, заяви, телеграми, в тому
рахунку і щодо перенесення розгляду
справи, її відкладення чи неможливості
забезпечити участь в судовому
засіданні свого представника.

Беручи до уваги той факт, що неявка в
засідання суду відповідача або його
представника, належним чином та
відповідно до законодавства
повідомлених про дату, час та місце
судового засідання, не перешкоджає
розгляду справи, суд дійшов висновку
про розгляд справи за наявними у ній
матеріалами, згідно ст. 75 ГПК України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд зважає на
слідуючі обставини справи.

Судом встановлено, що на підставі
видаткової накладної №0-0000391 від
31.01.2014р., позивач передав відповідачу
товар (гофрокартон) на загальну суму
48940,27 грн., про що свідчить підпис обох
сторін щодо передачі та приймання
товару на вказаній накладній.

Товар був прийнятий відповідачем на
підставі довіреності №1 від 30.01.14 р. в
повному обсязі без будь-яких зауважень
та без претензій.

Однак, останній свої зобов'язання щодо
оплати отриманого товару не виконав, в
результаті чого за ним утворилась
заборгованість у розмірі 48940,27 грн.

В зв'язку з непроведенням розрахунків
за поставлений товар, позивачем
направлялась на адресу відповідача
претензія №114 від 14.02.2014р. Проте, як
свідчать матеріали справи, погашення
заборгованості за отриманий товар
відповідачем здійснено так і не було,
що стало підставою для звернення
останнього з даним позовом до суду.

Крім суми основного боргу позивачем
заявлено про стягнення з відповідача
108,61 грн. 3% річних від простроченої суми
за період з 01.02.2014 р. по 27.02.14 р.

Враховуючи викладені обставини суд
дійшов наступних висновків.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу
України цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки,
й серед підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків, зокрема, передбачає
договори та інші правочини.

В ч.1 статті 202 Цивільного кодексу
України зазначено, що правочином є дія
особи, спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 205 Цивільного
кодексу України правочин може
вчинятися усно або в письмовій формі.
Сторони мають право обирати форму
правочину, якщо інше не встановлено
законом.

Відповідно до припису ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідносини, в якому
одна сторона (боржник) зобов'язана
вчинити на користь другої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Таке ж положення містить і
ст.173 Господарського кодексу України, в
якій зазначено, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Дії позивача по передачі товару
відповідачу та дії відповідача по
прийняттю вказаного товару, за
визначеною ціною свідчать про те, що у
боржника (відповідача) виникло
зобов'язання по оплаті за отриманий
товар.

З врахуванням встановлених обставин
між сторонами виникли зобов'язання які
регулюються параграфом 3 глави 54
Цивільного кодексу України "Поставка".

Згідно ч.ч.1, 2 ст.712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

В силу ст.655 ЦК України, за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно ст.692 ЦК України, покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так як остаточний строк виконання
грошового зобов'язання по оплаті
товару встановлений не був,
відповідачу була пред'явлена вимога
№114 від 14.02.14 р. з проханням провести
розрахунок за отриманий товар у
встановлений законом термін, що була
відправлена відповідачу 14.02.2014 року.
Однак, вказана вимога залишена
відповідачем без відповіді.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивач виконав свої зобов'язання по
поставці відповідачу товару належним
чином, підтвердженням чого є наявна в
матеріалах справи видаткова накладна
на загальну суму 48940,27 грн.

В силу ст. 629 Цивільного кодексу України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу
України, ст.193 Господарського кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цих Кодексів, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст.525 Цивільного
кодексу України, ч.7 ст.193
Господарського кодексу України).

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу
України боржник зобов'язаний виконати
свій обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов'язанні має
право вимагати доказів того, що
обов'язок виконується належним
боржником або виконання приймається
належним кредитором чи уповноваженою
на це особою, і несе ризик наслідків
непред'явлення такої вимоги.

Таким чином вимоги позивача про
стягнення з відповідача 48940,27 грн. є
правомірними та підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Також позивачем заявлено до стягнення
108,61 грн. 3% річних за період з 01.02.2014 р. по
27.02.14 р.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Здійснивши перерахунок заявленої до
стягнення суми, судом помилок не
виявлено, відтак, суд вважає, що вимоги
позивача про стягнення з відповідача
108,61 грн. річних за період з 01.02.2014 р. по
27.02.14 р. заявлено правомірно та
підлягають задоволенню в повному
обсязі, так як нараховані згідно вимог
чинного законодавства.

Як визначає ст.32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення, а
також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського
процесуального кодексу України докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування. Господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення для господарського суду не
є обов'язковим.

За змістом статті 33 Господарського
процесуального кодексу України,
обов'язок доказування та подання
доказів розподіляється між сторонами,
виходячи з того, хто посилається на
юридичні факти, які обґрунтовують його
вимоги і заперечення.

Всупереч наведеним вище нормам та
вимогам суду відповідач не подав до
суду жодного доказу в спростування
позовних вимог позивача щодо стягнення
боргу в тому рахунку доказів
проведення розрахунків (платіжні
доручення, виписки банківських установ
щодо руху коштів, квитанції до
прибуткових касових ордерів).

За таких обставин суд дійшов висновку
про задоволення позову в повному
обсязі.

Витрати на судовий збір підлягають
віднесенню на відповідача відповідно
до ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 4-3, 4-5, 22, 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49,
75, 82, 84, 85, 86, 87, 115, 116 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальність "Європак" (вул.
Хмельницьке шосе, 82, офіс 402, м. Вінниця,
21036, ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Житомирський
картонний комбінат" (майдан
Станишівський, 7, м. Житомир, 10019, ) 48940,27 грн. - основного боргу,
108,61 грн. 3% річних та 1827,00 грн. витрат зі
сплати судового збору.

3. Видати наказ в день набрання
рішенням законної сили.

4. Копію рішення надіслати сторонам
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 24 березня 2014 р.

Суддя Мельник
П.А.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (майдан Станишівський, 7, м.
Житомир, 10019)

3 - відповідачу (вул. Хмельницьке шосе,
82, офіс 402, м. Вінниця, 21036)