м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України"
до Публічного акціонерного товариства
про стягнення боргу, пені, інфляційних
втрат та 3 % річних за спожитий
природний газ в розмірі 143 492,02 грн.
Суддя Нечай О.В.
Представники сторін:
від позивача: Пац В.О., за довіреністю
від відповідача: Святюк С.П., за
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
На розгляд господарського суду
міста Києва були передані позовні
вимоги Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" (далі -
позивач) до Публічного акціонерного
товариства "Київенерго" (далі -
відповідач) про стягнення боргу, пені,
інфляційних втрат та 3 % річних за
спожитий природний газ в розмірі 143 492,02
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 06.09.2013 р. було порушено
справи призначено на 02.10.2013 р.
02.10.2013 р. через відділ діловодства
господарського суду міста Києва
представником відповідача було подано
клопотання про відкладення розгляду
справи.
У судове засідання 02.10.2013 р. представник
позивача з'явився та подав клопотання
про долучення документів до матеріалів
справи. Вимоги ухвали господарського
суду міста Києва від 06.09.2013 р. про
порушення провадження у справі №
У судове засідання 02.10.2013 р. представник
відповідача не з'явився. Вимоги ухвали
господарського суду міста Києва від
06.09.2013 р. про порушення провадження у
Розглянувши у судовому засіданні
02.10.2013 р. клопотання представника
відповідача про відкладення розгляду
справи, суд відмовив у його задоволені
у зв'язку із його необґрунтованістю.
Враховуючи те, що представник
відповідача у судове засідання 02.10.2013 р.
не з'явився, а також у зв'язку з
невиконанням відповідачем та
частковим виконанням позивачем вимог
ухвали господарського суду міста Києва
про порушення провадження у справі №
відкладено на 16.10.2013 р.
16.10.2013 р. судове засідання не відбулось.
Розпорядженням Заступника Голови
господарського суду міста Києва Бойка
Р.В. від 16.10.2013 р., приймаючи до уваги те,
що суддя Нечай О.В. знаходиться у
відрядженні, з метою дотримання
процесуальних строків, керуючись
рішенням зборів суддів господарського
суду міста Києва від 03.02.2011 р. (протокол
№1 від 03.02.2011р.) та ст.4-6 Господарського
процесуального кодексу України, справу
№ 910/17076/13 за позовом Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до Публічного акціонерного товариства
"Київенерго" про стягнення боргу, пені,
інфляційних втрат та 3 % річних за
спожитий природний газ в розмірі 143 492,02
грн. передано для розгляду судді
Гавриловській І.О.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 16.10.2013 р. справу № 910/17076/13 було
прийнято суддею Гавриловською І.О. до
свого провадження, розгляд справи
призначено на 06.11.2013 р.

Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва Князькова В.В. від
28.10.2013 р., у зв'язку з поверненням судді
Нечая О.В. з відрядження, справу №
910/17076/13 було передано для розгляд судді
Нечаю О.В.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 28.10.2013 р. справу № 910/17076/13 було
прийнято суддею Нечаєм О.В. до свого
провадження, розгляд справи призначено
на 06.11.2013 р.

31.10.2013 р. представником відповідача
через відділ діловодства
господарського суду міста Києва були
подані документи для доручення до
матеріалів справи.

У судове засідання 06.11.2013 р. представник
позивача з'явився.

Представник відповідача у судове
засідання 06.11.2013 р. з'явився, надав суду
додаткові письмові пояснення по
справі.

У судовому засіданні 06.11.2013 р. судом, в
порядку, передбаченому ст. 77 ГПК
України, та в межах строків,
встановлених ст. 69 ГПК України, було
оголошено перерву до 27.11.2013 р.

22.11.2013 р. представником відповідача
через відділ діловодства
господарського суду міста Києва було
подано клопотання про долучення
документів до матеріалів справи.

25.11.2013 р. представником позивача через
відділ діловодства господарського
суду міста Києва були подані письмові
пояснення.

У судове засідання 27.11.2013 р.
представники сторін з'явились.

У судовому засіданні 27.11.2013 р. судом, в
порядку, передбаченому ст. 77 ГПК
України, та в межах строків,
встановлених ст. 69 ГПК України, було
оголошено перерву до 18.12.2013 р.

У судове засідання 18.12.2013 р.
представники сторін з'явились.

У судовому засіданні 18.12.2013 р. судом, в
порядку, передбаченому ст. 77 ГПК
України, та в межах строків,
встановлених ст. 69 ГПК України, було
оголошено перерву до 25.12.2013 р.

25.12.2013 р. судове засідання не відбулось.

Розпорядженням В.о. Голови
господарського суду міста Києва Бойка
Р.В. від 25.12.2013 р., у зв'язку з
перебуванням судді Нечая О.В. у
відпустці, справу № 910/17076/13 було
передано судді Гавриловській І.О.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 25.12.2013 р. справа № 910/17076/13
прийнята до провадження суддею
Гавриловською І.О. та призначена до
розгляду на 29.01.2014 р.

Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва Князькова В.В. від
13.01.2014 р., у зв'язку з поверненням судді
Нечая О.В. з відпустки, справу № 910/17076/13
було передано для розгляду судді Нечаю
О.В.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 13.01.2014 р. справа № 910/17076/13 була
прийнята до провадження суддею Нечаєм
О.В. та призначена до розгляду на 29.01.2014
р.

22.01.2014 р. через відділ діловодства
господарського суду міста Києва
представником відповідача були подані
додаткові пояснення.

У судове засідання 29.01.2014 р.
представники сторін з'явились.

У судовому засіданні 29.01.2014 р. суд
дійшов висновку про необхідність
витребування нових доказів.

Враховуючи необхідність витребування
нових доказів, розгляд справи було
відкладено на 26.02.2014 р.

14.02.2014 р. до господарського суду міста
Києва від Державного агентства резерву
України надійшли письмові пояснення.

26.02.2014 р. судове засідання не відбулось.

Розпорядженням В.о. Голови
господарського суду міста Києва Бойка
Р.В. від 26.02.2014 р., у зв'язку з
перебуванням судді Нечая О.В. у
відпустці, справу № 910/17076/13 було
передано судді Босому В.П.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 26.02.2014 р. справу № 910/17076/13 було
прийнято до провадження суддею Босим
В.П., розгляд справи призначено на
26.03.2014р.

Розпорядженням Заступника Голови
господарського суду міста Києва Бойка
Р.В. від 03.03.2014 р., у зв'язку з виходом
судді Нечая О.В. з відпустки, справу №
910/17076/13 було передано для розгляду
судді Нечаю О.В.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 03.03.2014 р. справу № 910/17076/13 було
прийнято до провадження суддею Нечаєм
О.В., розгляд справи призначено на 26.03.2014
р.

У судове засідання 26.03.2014 р. представник
позивача з'явився, надав суду пояснення
по суті спору, позовні вимоги підтримав
в повному обсязі.

Представник відповідача у судове
засідання 26.03.2014 р. з'явився, надав суду
пояснення по суті спору, проти
задоволення позову заперечував.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

31.07.2012 р. між Національною акціонерною
компанією «Нафтогаз України» (далі -
продавець, позивач) та Публічним
акціонерним товариством «Київенерго»
(далі - відповідач, покупець) було
укладено Договір купівлі-продажу
природного газу № 1478-12-БО (далі -
Договір), відповідно до умов якого
продавець зобов'язується передати у
власність покупцю у 2012 році природний
газ ввезений на територію України ПАТ
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ
ЗЕД 2711 21 00 00, та/або природний газ,
видобутий на території України
підприємствами, які не підпадають під
дію ст. 10 Закону України «Про засади
функціонування ринку природного газу»,
а покупець зобов'язується прийняти та
оплатити цей природний газ, на умовах
цього Договору.

Відповідно до п. 2.1. Договору продавець
передає покупцеві для заводу «Енергія»
ПАТ «Київенерго» з 01.08.2012 р. по 31.12.2012 р.
газ обсягом до 110 тис. куб. м., у тому
числі по місяцях кварталів (тис. куб. м):

МісяцьОбсягМісяцьОбсягЛипень-Жовтень1
5Серпень20Листопад30Вересень25Грудень20І
ІІ кв.45ІV кв.65

У відповідності до пунктів 5.1., 5.2.
Договору сторони погодили, що ціна
(граничний рівень ціни) на газ та
послуги з його транспортування
установлюються НКРЕ. Ціна за 1000 куб.м.
природного газу становить 3 509,00 грн. без
урахування збору у вигляді цільової
надбавки до затвердженого тарифу на
природний газ, тарифів на
транспортування, розподіл та
постачання природного газу за
регульованим тарифом та без урахування
податку на додану вартість. До сплати
за 1000 куб.м. природного газу - 3 884,78 грн.,
крім того ПДВ - 20% - 776,96 грн., всього з ПДВ
- 4 661,74 грн.

Згідно з п. 6.1. Договору оплата
здійснюється покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100 % поточної
оплати протягом місяця поставки газу.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14 числа
місяця, наступного за місяцем поставки
газу.

На виконання умов Договору позивач
передав відповідачу природний газ на
загальну суму 235 618,11 грн., що
підтверджується наступними
документами: актом приймання-передачі
природного газу від 31.08.2012 р. року на
суму 21 751,66 грн., актом
приймання-передачі природного газу від
30.09.2012 року на суму 39 596,78 грн., актом
приймання-передачі природного газу від
27.11.2012 року на суму 19 364,84 грн., актом
приймання-передачі природного газу від
30.11.2012 року на суму 24 320,28 грн., актом
приймання-передачі природного газу від
31.12.2012 року на суму 130 584,55 грн. У
своїй позовній заяві позивач зазначає
про те, що відповідачем було здійснено
лише часткову оплату за природний газ,
внаслідок чого за ним станом на 19.08.2013 р.
обліковується заборгованість за
Договором в розмірі 130 584,83 грн.

Крім основної заборгованості в розмірі
130 584,83 грн. позивач просить суд стягнути
з відповідача пеню в розмірі 10 177,36 грн.,
3 % річних в розмірі 2 446,90 грн. та
інфляційні втрати в розмірі 282,92 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 691 Цивільного
кодексу України покупець зобов'язаний
оплатити товар за ціною, встановленою у
договорі купівлі-продажу, або, якщо
вона не встановлена у договорі і не
може бути визначена виходячи з його
умов, - за ціною, що визначається
відповідно до статті 632 цього Кодексу, а
також вчинити за свій рахунок дії, які
відповідно до договору, актів
цивільного законодавства або вимог, що
звичайно ставляться, необхідні для
здійснення платежу.

Частиною 2 статті 692 Цивільного кодексу
України передбачено, що покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару.

Відповідно до ст. 525, ст. 526
Цивільного кодексу України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

З наданих позивачем доказів
вбачається, що позивач взяті на себе
зобов'язання щодо поставки газу
виконав належним чином, зауважень щодо
поставки газу від відповідача не
надходило, тоді як відповідач оплату за
отриманий газ здійснив не в повному
обсязі.

Відповідач, заперечуючи проти
задоволення позовних вимог,
заборгованість визнає, проте зазначає,
що зобов'язання між ним та позивачем за
Договором припинились шляхом
укладення нових договорів про
організацію взаєморозрахунків. Таким
чином, на думку відповідача, у нього
виникло нове зобов'язання перед
позивачем, а попереднє припинилось
шляхом новації, на підставі ст. 604
Цивільного кодексу України.

Суд не погоджується із вищезазначеними
доводами відповідача, з огляду на
наступне.

Судом встановлено, що 30.11.2012 р. між
Територіальним органом Казначейства у
м. Києві, Головним фінансовим
управлінням виконавчого органу
Київської міської ради (КМДА), Головним
управлінням комунального господарства
виконавчого органу Київської міської
ради (КМДА), позивачем та відповідачем
було укладено Договір про організацію
взаєморозрахунків з погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, що вироблялась та
постачалась населенню, яка виникла у
зв'язку з невідповідністю фактичної
вартості теплової енергії тарифам, що
затверджувались та/або погоджувались
органами державної влади чи органами
місцевого самоврядування № 301/517з (далі
- Договір про організацію
взаєморозрахунків - 1).

17.12.2012 р. між Територіальним органом
Казначейства у м. Києві, Головним
фінансовим управлінням виконавчого
органу Київської міської ради (КМДА),
Головним управлінням комунального
господарства виконавчого органу
Київської міської ради (КМДА),
позивачем та відповідачем було
укладено Договір про організацію
взаєморозрахунків з погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, що вироблялась та
постачалась населенню, яка виникла у
зв'язку з невідповідністю фактичної
вартості теплової енергії тарифам, що
затверджувались та/або погоджувались
органами державної влади чи органами
місцевого самоврядування № 1111/517з (далі
- Договір про організацію
взаєморозрахунків - 2).

Предметом вищезазначених договорів
про організацію взаєморозрахунків є
організація проведення сторонами
взаєморозрахунків відповідно до
статті 23 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2012 рік» та постанови
Кабінету Міністрів України від 11
червня 2012 р. № 517 «Про затвердження
Порядку та умов надання у 2012 році
субвенції з державного бюджету
місцевим бюджетам на погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, що вироблялися,
транспортувалися та постачалися
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії та послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади чи місцевого
самоврядування».

Крім того, відповідач зазначає про те,
що основну заборгованість за Договором
буде погашено бюджетними коштами на
підставі постанови Кабінету Міністрів
України від 20.03.2013 р. № 167, а саме, на
виконання зазначеної постанови, між
Головним управлінням Державної
казначейської служби України,
Департаментом фінансів виконавчого
органу Київської міської ради (КМДА),
позивачем, відповідачем та Державним
агентством резерву України було
укладено Договір про організацію
взаєморозрахунків відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 20.03.2013 р. № 167 (далі - Договір про
організацію взаєморозрахунків - 3),
предметом якого є організація
проведення сторонами
взаєморозрахунків відповідно до
пункту 1 статті 14 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2013 рік" і
Порядку та умов надання у 2013 році
субвенції з державного бюджету
місцевим бюджетам на погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, що вироблялися,
транспортувалися та постачалися
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії та послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення тарифам, що
затверджуватися та/або погоджувалися
органами державної влади чи місцевого
самоврядування.

Таким чином, відповідач, посилаючись на
ст. 604 Цивільного кодексу України,
зазначає про те, що зобов'язання за
Договором припинились у зв'язку з
виникненням нових зобов'язань за
Договором про організацію
взаєморозрахунків - 3.

Відповідно до ч. 2 ст. 604 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняється за домовленістю сторін
про заміну первісного зобов'язання
новим зобов'язанням між тими ж
сторонами (новація).

Договори про організацію
взаєморозрахунків не є новацією у
даних правовідносинах, оскільки
зазначеними договорами сторонами
погоджено організацію проведення
взаєморозрахунків, а не заміну
первісного зобов'язання новим
зобов'язанням. Фактично між сторонами
виникли цивільно-правові відносини на
підставі укладеного Договору, при
цьому сторони не передбачали у
Договорі залежність оплати за
отриманий газ від надходження коштів
щодо відшкодування різниці в тарифах
на теплову енергію.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Вищого господарського суду
України від 07.03.2013 р. у справі №
5011-69/7246-2012.

Крім того, Договір про організацію
взаєморозрахунків - 3 не було підписано
з боку Державного агентства резерву
України.

Листом Державне агентство резерву
України повідомило суд про те, що
Договір про організацію
взаєморозрахунків - 3 не був погоджений
та, відповідно, укладений у зв'язку з
неузгодженістю позицій між
Держрезервом України та НАК «Нафтогаз
України» щодо оподаткування операцій з
погашення НАК «Нафтогаз України»
заборгованості перед Держрезервом
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 Цивільного
кодексу України договір є укладеним,
якщо сторони в належній формі досягли
згоди з усіх істотних умов договору.

Договір про організацію
взаєморозрахунків - 3 не є укладеним, у
зв'язку з відсутністю погодження між
позивачем та Держрезервом України
істотних умов договору та не
підписанням зазначеного договору
однією з його сторін - Державним
агентством резерву України.

Таким чином, судом встановлено, що
відповідачем неналежно виконувались
умови Договору щодо оплати
поставленого природного газу,
внаслідок чого у відповідача перед
позивачем виникла заборгованість в
розмірі 130 584,83 грн., що відповідачем
фактично не заперечується.

З огляду на вищенаведене, позовні
вимоги щодо стягнення з відповідача на
користь позивача основного боргу за
поставлений природний газ за Договором
в розмірі 130 584,83 грн. підлягають
задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині
стягнення з відповідача пені,
інфляційних втрат та 3% річних, суд
зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу
України право на неустойку виникає
незалежно від наявності у кредитора
збитків, завданих невиконанням або
неналежним виконанням зобов'язання.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу
України встановлено, що якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.
Суб'єктами права застосування штрафних
санкцій є учасники відносин у сфері
господарювання, зазначені у статті 2
цього Кодексу.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського
кодексу України штрафні санкції за
порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором.

Відповідно до п. 7.2. Договору у разі
невиконання покупцем пункту 6.1
договору він у безспірному порядку
зобов'язується сплатити продавцю крім
суми заборгованості пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу.

Крім того, статтею 625 Цивільного
кодексу України передбачено, що
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом. Відповідач
заперечує проти періодів нарахування
пені, 3 % річних та інфляційних втрат, у
зв'язку з тим, що позивачем, на думку
відповідача, зазначені періоди
встановлені невірно.

Суд не погоджується з даними
твердженнями відповідача, з огляду на
наступне.

Згідно з п. 6.1. Договору оплата
здійснюється покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100 % поточної
оплати протягом місяця поставки газу.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14 числа
місяця, наступного за місяцем поставки
газу.

З розрахунку позивача вбачається, що
ним були нараховані пеня та 3 % річних з
15 числа, тобто на наступний день після
невиконання відповідачем умов п. 6.1.
Договору, що відповідає приписам
чинного законодавства України.

Протилежного відповідачем суду не
доведено.

Судом здійснено перерахунок заявлених
позивачем до стягнення з відповідача
сум пені, 3% річних, інфляційних втрат та
встановлено, що позивачем вірно
розраховано зазначені показники.

Таким чином, позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача на користь
позивача пені в розмірі 10 177,36 грн., 3 %
річних в розмірі 2 446,90 грн. та
інфляційні втрати в розмірі 282,92 грн.
підлягають задоволенню.

Оцінивши подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на повному, всебічному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку про те, що заявлені позивачем
вимоги про стягнення з відповідача
заборгованості за поставлений
природний газ в розмірі 130 584,83 грн., пені
в розмірі 10 177,36 грн., 3% річних в розмірі 2
446,90 грн. та інфляційних втрат в розмірі
282,92 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України
судовий збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 4, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Публічного
акціонерного товариства «Київенерго»
(01001, м. Київ, пл. Івана Франка, 5;
ідентифікаційний код: 00131305) на користь
Публічного акціонерного товариства
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б.
Хмельницького, 6; ідентифікаційний код:
20077720) заборгованість за поставлений
природний газ в розмірі 130 584 (сто
тридцять тисяч п'ятсот вісімдесят
чотири) грн. 83 коп., пеню в розмірі 10 177
(десять тисяч сто сімдесят сім) грн. 36
коп., 3 % річних в розмірі 2 446 (дві тисячі
чотириста сорок шість) грн. 90 коп.,
інфляційні втрати в розмірі 282 (двісті
вісімдесят дві) грн. 92 коп. та витрати по
сплаті судового збору в розмірі 2 869 (дві
тисячі вісімсот шістдесят дев'ять) грн.
84 коп.

Повне рішення складено 31.03.2014 р.

Суддя
О.В. Нечай