КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2014 р. Справа№ 925/1528/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Федорчука Р.В.

суддів: Лобаня О.І.

Майданевича А.Г.

при секретарі судового засідання
Марчуку О.Л.,

за участю представників сторін згідно
протоколу судових засідань від 12.03.2014
року;

розглянувши матеріали апеляційної
скарги

фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

на рішення господарського суду
Черкаської області від 03.12.2013 року

у справі №925/1528/13 (суддя Дорошенко М.В.)

за позовом комунального підприємства
«Шляхово-експлуатаційне управління по
ремонту та утриманню автомобільних
шляхів та споруд на них Солом'янського
району Черкаської області»

до 1) фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3

2) фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2

про стягнення 35 549,45 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Черкаської області від 03.12.2013 року у
справі №925/1528/13 у позові до ФОП ОСОБА_3
про стягнення 35 549,45 грн. відмовлено
повністю, у позові до ФОП ОСОБА_2 про
стягнення 35 549,45 грн. задоволено
повністю. Вирішено стягнути з ФОП
ОСОБА_2 на користь КП
«Шляхово-експлуатаційне управління по
ремонту та утриманню автомобільних
шляхів та споруд на них Солом'янського
району м. Києва» 35 549,45 грн. боргу.

Не погодившись із вказаним рішенням,
відповідач подав до Київського
апеляційного господарського суду
скаргу, в якій просить скасувати
рішення господарського суду
Черкаської області від 03.12.2013 року у
справі №925/1528/13 та прийняти нове
рішення, яким у позові до ФОП ОСОБА_3 про
стягнення 35 549,45 грн. задовольнити, а в
позові до ФОП ОСОБА_2 про стягнення 35
549,45 грн. відмовити повністю.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 13.01.2014 року у
справі №925/1528/13 апеляційну скаргу ФОП
ОСОБА_2 прийнято до провадження та
призначено її до розгляду в судовому
засіданні 12.02.2014 року за участю
уповноважених представників сторін.

Представник позивача та відповідача 2 у
судовому засіданні 12.03.2014 року надали
пояснення, якими підтримали доводи
викладені в скарзі та просили
апеляційну скаргу задовольнити.

Представник відповідача 1 у судове
засідання 12.03.2014 року не з'явився, про
причини неявки колегію суддів
апеляційної інстанції не повідомив,
хоча про дату, час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином.

Відповідно до абз. 3 п. 3.9.1 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 року №18 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» у
разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач 1 повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
чином, а отже наявні підстави щодо
можливості розгляду справи за
відсутності його представника.

Перевіривши матеріали справи,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія встановила
наступне.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, 02.12.2010 року
Київською міською радою прийнято
рішення №282/5094, яким було вирішено
надати КП «Шляхово-експлуатаційне
управління по ремонту та утриманню
автомобільних шляхів та споруд на них
Солом'янського району м. Києва» дозвіл
на укладання договору оренди з ФОП
ОСОБА_2 частини підземного пішохідного
переходу (ПК 5+94) площею 20 кв.м. біля
залізничного вокзалу «Південний»
строком на 2 роки 364 днів для торгівлі
непродовольчими товарами (книжковий
магазин) зі сплатою орендної плати за
ставкою 20% (далі - об'єкт оренди).

01.05.2011 року між КП
«Шляхово-експлуатаційне управління по
ремонту та утриманню автомобільних
шляхів та споруд на них Солом'янського
району м. Києва» (далі - орендодавець) та
ФОП ОСОБА_2 (далі - орендар) було
укладено договір №2-05 про передачу
майна комунальної власності
територіальної громади Черкаської
області, яке передається в оренду (далі
- договір), відповідно до умов якого
орендодавець передає, а орендар
приймає в оренду об'єкт оренди (п. 1.1.
договору).

На виконання умов договору, сторонами
підписано акт прийому-передачі в
оренду частини підземного пішохідного
переходу ПК 5+94, біля західного
павільйону вокзалу «Південний».

Відповідно до п. 3.5. договору орендна
плата сплачується орендарем, починаючи
з дати підписання акта
приймання-передачі. Останнім днем
сплати орендної плати є дата
підписання сторонами акта
приймання-передачі при поверненні
об'єкта оренди орендодавцеві.

Пунктом 9.1. договору передбачено, що цей
договір вступає в силу з моменту
підписання його сторонами і діє з 01.05.2011
року до 30.05.2014 року.

Згідно з п.п. 9.4., 9.5., 9.6. договору
передбачено, що одностороння відмова
від договору не допускається. Договір
припиняється в разі: невиконання
істотних умов договору або порушення
його; закінчення строку, на який його
було укладено; приватизації об'єкта
оренди орендарем (за участю орендаря);
банкрутства орендаря; загибелі об'єкта
оренди. Договір може бути розірвано за
погодженням сторін.

В період дії договору (з травня по
жовтень 2011 року) між позивачем та
відповідачем 2 підписано шість актів
виконаних робіт і розрахунків орендної
плати за договором (а.с. 19-24) на загальну
суму 16 412,70 грн.

13.10.2011 року відповідач 1 листом (а.с. 16)
повідомив позивача про те, що бере на
себе зобов'язання з погашення боргу за
договором і гарантував його погашення,
посилаючись на ст. 516 Цивільного
кодексу України.

20.10.2011 року позивач листом №628 (а.с. 17)
повідомив відповідача 1 про те, що
станом на 18.10.2011 року борг відповідача 2
за договором становить 16 412,70 грн. та про
надання своєї згоди на заміну боржника
у зобов'язанні щодо сплати орендної
плати з ФОП ОСОБА_2 на ФОП ОСОБА_3

В подальшому, в період з листопада 2011
року по травень 2012 року, між позивачем
та відповідачем 1 підписано сім актів
виконаних робіт і розрахунків орендної
плати за договором (а.с. 25-31) на загальну
суму 19 136,75 грн.

03.02.2013 року (а.с. 18) відповідач 1
повідомив позивача про те, що він бере
зобов'язання щодо сплати
заборгованості, яка виникла протягом
лютого-квітня 2012 року, а саме 26 394,25 грн.
у період з 06.02.2012 року по 29.02.2012 року, 26
394,25 грн. у період з 01.03.2012 року по 31.03.2012
року, 26 394,24 грн. у період з 01.04.2012 року по
30.04.2012 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного
кодексу України встановлено, що
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог Цивільного кодексу
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу
України та ч. 7 ст. 193 Господарського
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання не допускається, крім
випадку коли право такої відмови
встановлено договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
встановлено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Проте, всупереч умовам договору,
орендну плату, нараховану за договором
в період його дії з травня 2011 року по
травень 2012 року у сумі 35 549,45 грн. (16 412,70
грн. + 19 136,45 грн.) ні відповідач 1, ні
відповідач 2 позивачу не сплатили.

Разом з тим, згідно з ст. 520 Цивільного
кодексу України встановлено, що
боржник у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою (переведення
боргу) лише за згодою кредитора, якщо
інше не передбачено законом.

Згідно з ст. 521 та ст. 513 Цивільного
кодексу України правочин щодо заміни
боржника у зобов'язання має вчинятися у
такій самій формі, що й правочин, на
підставі якого виникло зобов'язання.

Відповідно до п. 8.2. договору сторонами
передбачено, що дозвіл про передачу
об'єкта оренди (його частини) в
суборенду надається Київрадою.

Враховуючи вимоги ст.ст. 513, 520, 521
Цивільного кодексу України, укладення
договору в письмовій формі та те, що
Київська міська рада, як власник
орендованого майна, надала позивачу
дозвіл на укладення договору оренди
саме з відповідачем 2, а не з кимось
іншим, то для заміни останнього у
зобов'язанні необхідно отримати
відповідний дозвіл Київської міської
ради та зі згоди позивача укласти
письмовий договір між відповідачем 1 та
відповідачем 2 про заміну боржника у
вказаному вище зобов'язанні.

Проте, як підтверджується матеріалами
справи, Київська міська рада дозволу на
заміну відповідача 2 у зобов'язанні по
договору на відповідача 1 не надавала.

Разом з тим, у матеріалах справи
відсутні докази укладення між
відповідачем 1 та відповідачем 2
письмового договору про заміну
боржника у вказаному вище зобов'язанні.

Отже, із наведеного слідує, покладення
ФОП ОСОБА_2 виконання своїх зобов'язань
за договором №2-05 на ФОП ОСОБА_3, а також
користування останнім орендованим за
договором №2-05 майном не звільняє
відповідача 2 від виконання цих
зобов'язань.

Статтею 530 Цивільного кодексу України
встановлено, що у разі, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Таким чином, враховуючи все
вищевикладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про наявність підстав для
стягнення саме з відповідача 2 на
користь позивача заборгованості по
орендних платежах у розмірі 35 549,45 грн.

Доводи скаржника про заміну боржника у
зобов'язанні, колегією суддів
відхиляються, виходячи з наступного.

Як на підставу заміни боржника, апелянт
посилається на листи ФОП ОСОБА_3 від
13.10.2011 року, від 03.02.2012 року, якими
погоджено виконання зобов'язання по
договору саме відповідачем 1 та на лист
від 20.10.2011 року №628, яким позивачем
надано згоду на заміну боржника, а
також на підписані відповідачем 1
замість відповідача 2 акти виконаних
робіт.

Проте, як вірно встановлено судом
першої інстанції, наведені листи та
акти не є належними доказами, що
підтверджують заміну боржника по
договору, оскільки доказами заміни
боржника у зобов'язанні по даному
договору є саме згода Київської
міської ради на заміну відповідача 2 у
зобов'язанні на відповідача 1 та
укладений між відповідачем 1 та
відповідачем 2 письмовий договір про
заміну боржника.

Доводи скаржника про те, що відповідач 2
перестав користуватися об'єктом
оренди, колегією суддів відхиляються,
оскільки п. 8.2. договору передбачено, що
відповідачу 2 заборонено передачу
об'єкта оренди в суборенду без згоди
Київської міської ради.

Отже, користування відповідачем 1
об'єктом оренди не звільняє
відповідача 2 від виконання зобов'язань
по договору щодо сплати орендних
платежів.

Згідно з ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Доводи скаржника зводяться до намагань
надати їм перевагу над встановленими
судом першої інстанції обставинами, та
переоцінити ці обставини, що не впливає
на результат розгляду справи.

Таким чином, судовою колегією
встановлено відсутність належних
доказів щодо обставин, передбачених ст.
104 Господарського процесуального
кодексу України, які підтверджували б
наявність підстав для задоволення
апеляційної скарги.

Отже, враховуючи наведене, колегія
суддів апеляційного господарського
суду дійшла висновку про те, що рішення
господарського суду Черкаської
області від 03.12.2013 року у справі №925/1528/13
відповідає обставинам справи, є
законним та обгрунтованим, а тому не
підлягає скасуванню. У зв'язку з цим
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення
господарського суду Черкаської
області від 03.12.2013 року у справі №925/1528/13
залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду
Черкаської області від 03.12.2013 року у
справі №925/1528/13 залишити без змін.

3. Справу №925/1528/13 повернути до
господарського суду Черкаської
області.

4. Постанова апеляційного
господарського суду набирає законної
сили з дня її прийняття.

5. Постанову Київського апеляційного
господарського суду може бути
оскаржено протягом 20 днів до Вищого
господарського суду України у порядку,
передбаченому ст. 109 Господарського
процесуального кодексу України.

Головуючий суддя
Р.В. Федорчук

Судді
О.І. Лобань

А.Г. Майданевич