ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2014 р.Справа № 922/157/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Аріт К.В.

при секретарі судового засідання
Михайлюк В.Ю.

розглянувши справу

за первіснимпозовом Заступника
Дніпропетровського прокурора з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері в інтересах держави в
особі державного підприємства
"Виробниче об'єднання Південний
машинобудівний завод ім. О.М. Макарова",
м.Дніпропетровськ до Публічного
акціонерного товариства "Вовчанський
агрегатний завод", м.Вовчанськ
Харківської області про та за
зустрічним позовом до про стягнення
34569,58 гривень Публічного акціонерного
товариства "Вовчанський агрегатний
завод", м. державного підприємства
"Виробниче об'єднання Південний
машинобудівний завод ім.О.М.Макарова,
м.Дніпропетровськ стягнення збитків у
розмірі 1455,83 гривеньза участю
представників:

прокурора - не з'явився

первісного позивача - не з'явився

первісного відповідача - Дзюзюри Г.Ф.
(довіреність №2 від 01 січня 2014 року)

ВСТАНОВИВ:

21 січня 2014 року, заступник
Дніпропетровського прокурора з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері в інтересах держави в
особі державного підприємства
"Виробниче об'єднання Південний
машинобудівний завод ім.О.М.Макарова"
(первісного позивача) звернувся до
господарського суду Харківської
області з позовною заявою про
стягнення з публічного акціонерного
товариства "Вовчанський агрегатний
завод" (первісного відповідача) суми
заборгованості у розмірі 34569,58 гривень,
у тому числі, 32280,00 гривень суми
основної заборгованості, 1598,08 гривень
суми нарахованої пені, 368,70 гривень суми
3% річних та 322,80 гривень суми
інфляційних втрат. Заявлену вимогу
обґрунтував неналежним виконанням
первісним відповідачем умов договору
поставки №104913, укладеного 22 травня 2013
року між позивачем та відповідачем.
Крім того, прокурор просив суд покласти
судові витрати на відповідача за
первісним позовом.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 22 січня 2014 року
було прийнято вищевказану позовну
заяву до розгляду (суддя Денисюк Т.С.).
Провадження у справі було порушено та
призначено до розгляду у відкритому
судовому засіданні на 18 лютого 2014 року.

04 лютого 2014 року до канцелярії
господарського суду надійшла
зустрічна позовна заява від публічного
акціонерного товариства "Вовчанський
агрегатний завод" до державного
підприємства "Виробниче об'єднання
Південний машинобудівний завод ім.
О.М.Макарова" про стягнення збитків у
розмірі 1455,83 гривень. Заявлену вимогу
зустрічний позивач обґрунтував
поставкою зустрічним відповідачем
товару неналежної якості за умовами
спірного договору. Крім того, просив
суд зобов'язати зустрічного
відповідача забрати (вивезти) товар,
або розпорядитися ним у розумний строк.

04 лютого 2014 року дану справу було
передано до розгляду судді Кухар Н.М.,
на підставі розпорядження керівника
апарату господарського суду
Харківської області №105 від тієї ж
дати, у зв'язку із відпусткою судді
Денисюк Т.С.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 06 лютого 2014
року було прийнято зустрічну позовну
заяву публічного акціонерного
товариства "Вовчанський агрегатний
завод" до спільного розгляду з
первісним позовом (суддя Кухар Н.М.).

17 лютого 2014 року дану справу було
передано до розгляду судді Аріт К.В., на
підставі розпорядження керівника
апарату господарського суду
Харківської області №200 від тієї ж
дати, у зв'язку із хворобою судді Кухар
Н.М.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 18 лютого 2014
року було відкладено розгляд справи на
18 березня 2014 року.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 18 березня 2014
року було відкладено розгляд справи на
31 березня 2014 року.

28 березня 2014 року первісний позивач
надіслав до суду телеграму (вх.№10517), в
якій просив суд розглядати справу без
його участі. Судом було досліджено
надану телеграму в якості заяви про
розгляд справи без участі представника
та прийнято до розгляду.

Прокурор у відкрите судове засідання 31
березня 2014 року не з'явився. Про час та
місце проведення судового засідання
був повідомлений належним чином.

Первісний позивач у відкрите судове
засідання 31 березня 2014 року свого
представника не направив. Про час та
місце проведення судового засідання
був повідомлений належним чином.

Представник первісного відповідача у
відкритому судовому засіданні 31
березня 2014 року проти первісних
позовних вимог заперечував, зазначаючи
про їх необґрунтованість та
безпідставність. Підтримав зустрічні
позовні вимоги та просив суд
задовольнити їх у повному обсязі.

Враховуючи те, що норми ст.65
Господарського процесуального кодексу
України щодо обов'язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, а п.4 ч.3
ст.129 Конституції України визначає
одним з принципів судочинства свободу
в наданні сторонами суду своїх доказів
і у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що в межах
наданих йому повноважень створені
належні умови для надання сторонами
доказів та здійснені всі необхідні дії
щодо витребування додаткових доказів,
а тому вважає за можливе розглядати
справу за наявними в ній і додатково
поданими на вимогу суду матеріалами і
документами.

Отже, суд, з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються
первісні позовні вимоги та заперечення
проти них, всебічно та повно дослідивши
матеріали справи та надані учасниками
судового процесу докази, заслухавши
пояснення представників сторін,
встановив наступне.

22 травня 2013 року між державним
підприємством "Виробниче об'єднання
Південний машинобудівний завод
ім.О.М.Макарова" (первісним позивачем)
та публічним акціонерним товариством
"Вовчанський агрегатний завод"
(первісним відповідачем) було укладено
договір поставки №104913. Даний договір
було підписано повноважними
представниками з обох сторін та
скріплено печатками.

Відповідно до умов спірного договору,
постачальник (первісний позивач)
зобов'язався виготовити та поставити
покупцю (первісному відповідачу)
відливку "Корпус" 11.1602452-40 (надалі -
товар), а покупець, в свою чергу,
зобов'язався прийняти відповідний
товар та оплатити його. Виготовлення
продукції виконується згідно
креслярсько-конструкторської
документації покупця, котра є
невід'ємною частиною даного договору
(п.1.2 договору).

Загальна сума договору складає 32280,00
гривень (п.2.2 договору).

10 липня 2013 року між сторонами було
укладено додаткову угоду №1 до
основного договору (а.с.15), якою сторони
змінили порядок оплати товару,
передбачений п.2.3 договору, а саме
оплата за партію продукції, що
поставляється за даним договором,
повинна здійснюватись на протязі 20
банківських днів з моменту
відвантаження.

Як вбачається з матеріалів справи,
первісний позивач виготовив та
поставив на адресу відповідача за
первісним позовом товар, що
підтверджуєтсья видатковою накладною
№ф4-0000600 від 07 серпня 2013 року на суму
32280,00 гривень (а.с.17) та наявними у
матеріалах справи довіреністю на
отримання товарно-матеріальних
цінностей, товарно-транспортними
накладними та податковою накладною
(а.с.18-21).

Первісний відповідач, в свою чергу,
отримавши відповідний товар,
відмовився його приймати та зазначив
про необхідність його повернення,
оскільки провести механічну обробку
дослідної партії товару в кількості 200
штук не виявилося можливим унаслідок
їх високої твердості, яка становила 95
НВ, повідомивши про це первісного
позивача листом №810-3/308 від 16 серпня 2013
року (а.с.36).

Після вищевказаного листа, між
сторонами відбувалося листування щодо
умов договору, якості товару,
відповідності спірного товару вимогам
узгодженої сторонами
креслярсько-конструкторської
документації, тощо. Даний факт
підтверджується наявними у матеріалах
справи відповідними листами (а.с.37-41).

23 жовтня 2013 року первісним
відповідачем було складено дефектний
акт №708/69 від тієї ж дати (а.с.42),
відповідно до якого було зафіксовано
факт того, що в процесі механічної
обробки були виявлені дефекти раковин
деталей, у зв'язку з чим 16 з 200 штук
деталей були браковані та підлягали
поверненню.

Також, 05 листопада 2013 року сторонами
було складено рекламаційний
(технічний) акт №805-366/98 від тієї ж дати
(а.с.43), яким було встановлено, що дані
деталей відповідають технічним умовам
креслення заготовки, але не
відповідають технічним умовам
креслення деталей.

На момент звернення первісного
позивача до суду, первісний відповідач
поставлений товар не оплатив, що і
стало підставою відповідного
звернення.

Стаття 129 Конституції України
встановлює, що судді при здійсненні
правосуддя незалежні і підкоряються
лише закону. Змагальність сторін та
свобода в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості - є однією із основних
засад судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Отже, надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, з урахуванням
фактичних та правових підстав
первісних позовних вимог, суд дійшов
висновку про повну відмову у
задоволенні первісного позову,
виходячи з наступного.

Згідно із ч.1 ст.179 Господарського
кодексу України, майново-господарські
зобов'язання, які виникають між
суб'єктами господарювання або між
суб'єктами господарювання і не
господарюючими суб'єктами -
юридичними особами на підставі
господарських договорів, є
господарсько-договірними
зобов'язаннями.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Якість продукції, що підлягає
постачанню повинна відповідати
державним стандартам та діючий
технічний документації на даний вид
продукції (п.4.1 договору).

Продавець повинен передати покупцеві
товар, якість якого відповідає умовам
договору купівлі-продажу(ч.1 ст.673 ЦК
України).

Якщо законом встановлено вимоги щодо
якості товару, продавець зобов'язаний
передати покупцеві товар, який
відповідає цим вимогам (п.4 ст.673 ЦК
України).

Згідно із пунктом 4.2 договору, якщо
відвантажена продукція не відповідає
якості, покупець викликає представника
постачальника для складання
двостороннього акта з переліком
необхідних доробок та строків
виконання цих робіт. При необхідності
заміни браку здійснюються за рахунок
постачальника. Необхідні доробки та
заміна браку повинні здійснюватися не
пізніше 20 робочих днів з моменту
складання відповідного акту.

Відповідність товару вимогам
законодавства підтверджується
способом та в порядку, встановленими
законом та іншими нормативно-правовими
актами (ст.674 ЦК України).

Пунктом 4.3 договору сторони
передбачили, що приймання продукції по
якості і кількості проводиться
відповідно до інструкцій №№П-6, П-7,
затверджених Держарбітражем СРСР зі
змінами та доповненнями.

Відповідно до п.9 Інструкції про
порядок приймання продукції
виробничо-технічного призначення і
товарів народного споживання за
якістю, затвердженої постановою
Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР
від 25 квітня 1966 №П-7 (надалі-
інструкція), акт про приховані недоліки
продукції повинен бути складений
протягом 5 днів по виявленню недоліків,
однак не пізніше чотирьох місяців з дня
надходження продукції на склад
одержувача, що виявив приховані
недоліки, якщо інші терміни не
встановлені обов'язковими для сторін
правилами. Коли приховані недоліки
продукції можуть бути виявлені лише в
процесі її обробки, виробленої
послідовно двома або кількома
підприємствами, акт про приховані
недоліки має бути складений не пізніше
чотирьох місяців з дня отримання
продукції підприємством, який виявив
недоліки.

Прихованими недоліками визнаються
такі недоліки, що не могли бути
виявлені при звичайній для даного виду
продукції перевірці та виявлено лише в
процесі обробки, підготовки до монтажу,
в процесі монтажу, випробування,
використання і зберігання продукції
(п.9 інструкції).

Вибіркова (часткова) перевірка якості
продукції з поширенням результатів
перевірки якості якої частини
продукції на всю партію допускається у
випадках, коли це передбачено
стандартами, технічними умовами,
Особливими умовами поставки, іншими
обов'язковими правилами або договором
(п.15 інструкції).

Відповідно до п.16 інструкції, при
виявленні невідповідності якості,
комплектності, маркування продукції,
що надійшла, тари або упаковки вимогам,
стандартів, технічних умов, кресленням,
зразкам (еталонам) договору або даним,
зазначеним у маркуванні і супровідних
документах, що засвідчують якість
продукції, одержувач призупиняє
подальшу прийомку продукції і складає
акт, у якому вказує кількість оглянутої
продукції та характер виявлених при
прийманні дефектів.

Як вбачається з матеріалів справи,
первісний відповідач на виконання умов
договору, здійснив дії, передбачені
вищевказаною інструкцією №П-7, а саме
склав дефектний акт №708/69 від 23 жовтня
2013 року (а.с.42). Крім того, сторонами було
складено рекламаційний (технічний) акт
№805-366/98 від 05 листопада 2013 року (а.с.43).
За змістом відповідних актів було
встановлено факт виявлення недоліків
поставленої продукції.

За приписами частини 1 статті 678
Цивільного кодексу України, покупець,
якому переданий товар неналежної
якості, має право, незалежно від
можливості використання товару за
призначенням, вимагати від продавця за
своїм вибором:

1) пропорційного зменшення ціни;

2) безоплатного усунення недоліків
товару в розумний строк;

3) відшкодування витрат на усунення
недоліків товару.

Листом №941-10/668 від 05 грудня 2013 року
(а.с.40), у зв'язку з неналежною якістю
дослідної партії товару, первісний
відповідач запропонував первісному
позивачу додатковою угодою узгодити
нову ціну шляхом її зменшення до 11697,60
гривень за 200 штук. Однак, первісний
позивач, в свою чергу, листом №165Д/304 від
09 грудня 2013 року (а.с.41) повідомив
первісного відповідача про
неможливість врегулювати дане питання,
оскільки їх фінансові взаємовідносини
вже перейшли під контроль
правоохоронних органів.

Відповідно до ч.2 ст.679 Цивільного
кодексу України, якщо продавцем надані
гарантії щодо якості товару, продавець
відповідає за його недоліки, якщо він
не доведе, що вони виникли після його
передання покупцеві внаслідок
порушення покупцем правил
користування чи зберігання товару, дій
третіх осіб, випадку або непереборної
сили.

Продавець відповідає за недоліки
товару, якщо покупець доведе, що вони
виникли до передання товару покупцеві
або з причин, які існували до цього
моменту (ч.1 ст.679 ЦК України).

Частиною 1 статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено обов'язок доказування
кожною стороною тих обставин, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

З урахуванням викладеного, суд вважає,
що первісним позивачем належним чином
не доведено той факт, що саме внаслідок
порушення первісним відповідачем
правил користування товаром спірні
недоліки виникли після його передання
покупцеві. Крім того, дослідивши
матеріали справи, суд дійшов висновку,
що товар, виготовлений у відповідності
до креслярсько-конструкторської
документації, та недоліки якого
можливо було встановити тільки після
його механічного оброблення, було
передано первісному відповідачу вже
неналежної якості, а тому й відсутні
правові підстави для стягнення 32280,00
гривень за поставлений товар.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України передбачено, що
порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Відповідно до ч.1 ст.614 Цивільного
кодексу України особа є невинуватою,
якщо вона доведе, що вжила всіх
залежних від неї заходів щодо
належного виконання зобов'язання.

Таким чином, встановивши відсутність
вини первісного відповідача та
недоведеність з його боку порушень, суд
вважає за необхідне відмовити повністю
у задоволенні первісного позову.

Суд звертає увагу первісного позивача
на те, що до відносин, пов'язаних з
правовими наслідками відкликання
товару у покупця, застосовуються
положення цього кодексу та
законодавства про захист прав
споживачів, а тому він не позбавлений
права вимагати повернення
відповідного товару у первісного
відповідача.

Також, розглянувши матеріали
зустрічного позову, суд зазначає
наступне.

Подання зустрічного позову
провадиться за загальними правилами
подання позовів.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.81 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд залишає позов без
розгляду, якщо позивач без поважних
причин не подав витребувані
господарським судом матеріали,
необхідні для вирішення спору, або
представник позивача не з'явився на
виклик у засідання господарського суду
і його нез'явлення перешкоджає
вирішенню спору.

За приписами п.4.9 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №18
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" від 26 грудня 2011 року,
при вирішенні питання щодо залишення
позову без розгляду (стаття 81 ГПК)
господарським судам слід мати на увазі,
що застосування пункту 5 частини першої
цієї статті можливо лише за наявності
того, що позивач не подав документи,
витребувані судом при підготовці
справи до розгляду (стаття 65 ГПК) або в
порядку статті 38 названого Кодексу.
Отже, перш ніж залишити позов без
розгляду господарський суд
зобов'язаний з'ясувати причини
невиконання його вимог позивачем і
об'єктивно оцінити їх поважність.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 18 лютого 2014
року було зобов'язано зустрічного
позивача направити прокурору копію
зустрічного позову з додатками та
надати до суду докази надіслання.

Як вбачається з матеріалів справи,
зустрічний позивач відповідні вимоги
суду не виконав.

З урахуванням викладеного, суд,
дослідивши матеріали зустрічного
позову, встановивши факт відсутності
доказів направлення копії
відповідного позову на адресу
прокурора, вважає за необхідне
залишити відповідний позов без
розгляду.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат, суд керується ст.ст.44, 49
Господарського процесуального кодексу
України, відповідно до яких, судовий
збір за подання первісного позову
покладається на первісного позивача.

На підставі вищевикладеного, ст.129
Конституції України, ст.ст.614, 673, 674, 678, 679
Цивільного кодексу України, ст.ст.179, 193
Господарського кодексу України, та
керуючись ст.ст.1, 12, 33, 43, 44, 49, 81, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

У первісному позові відмовити
повністю.

Зустрічний позов залишити без
розгляду.

Повне рішення складено 07 квітня 2014
року.

Суддя К.В. Аріт

Справа №922/157/14