ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.03.2014 Справа № 920/338/14

Господарський суд Сумської області, у
складі судді Левченко П.І. при
секретарі судового засідання
Чепульській Ю. В. розглянув матеріали
справи № 920/338/14

за позовом: фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, м. Ромни Сумської області

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірми
"Хоружівка", с. Хоружівка
Недригайлівського району Сумської
області

про стягнення 144835,33 грн.

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - не з'явився.

Суть спору: позивач у своїй позовні
заяві просить суд стягнути з
відповідача на свою користь 144385,33 грн.,
у тому числі: основний борг у сумі 134893,68
грн., проценти за користування чужими
грошовими коштами у сумі 2185,30 грн., три
проценти річних у сумі 1011,70 грн., штраф у
сумі 6744,65 грн. Крім того, позивач
просить відшкодувати йому його судові
витрати з оплати судового збору в сумі
2896,70 грн. та з оплати послуг адвоката в
сумі 800,00 грн.

Відповідач у своєму відзиві на позовну
заяву визнає, що на момент звернення
позивача з позовом основний борг
відповідача перед позивачем за запасні
частини, отримані на виконання
договору купівлі-продажу б/н від 01.01.2013
року, складав 134893,68 грн.

Частину цього боргу в сумі 2000,00 грн.
відповідач сплатив позивачеві 26.03.2014
року платіжним дорученням № 83 від
24.03.2014 року (під час розгляду справи
судом), а тому відповідач згоден зі
стягненням з нього на користь позивача
132893,68 грн.

Відповідач вважає необґрунтованими
вимоги позивача щодо стягнення з нього
6744,65 грн. штрафу та 2185,30 грн. і 1011,70 грн.
процентів, а тому просить суд відмовити
в задоволенні цих вимог позивачеві.

Крім того, посилаючись на те, що він є
сільськогосподарським
товаровиробником, відповідач просить
суд відстрочити виконання рішення суду
у даній справі до 01.08.2014 року, оскільки
на даний час йому необхідні кошти на
закупівлю посівного матеріалу, добрив
та паливно-мастильних матеріалів.

На підтвердження того, що він є
сільськогосподарським
товаровиробником відповідач подав
суду копію довідки-підтвердження
Недригайлівського відділення
Роменської ОДПІ від 11.03.2014 року про те,
що він є платником фіксованого
сільськогосподарського податку, а
також копію статистичної звітності
(форми № 50-сг) за 2013 рік про основні
економічні показники роботи
сільськогосподарських підприємств,
згідно якої чистий дохід (виручка)
відповідача від реалізації продукції
сільського господарства і послуг за 2013
рік склав 18362,7 тис. грн.

Позивач в судовому засіданні 27.03.2014
року заявив, що не згоден на відстрочку
виконання рішення суду у даній справі
до 01.08.2014 року, оскільки він як
підприємець саме у зв'язку з несплатою
йому відповідачем боргу у розмірі 132893,68
грн. знаходиться на даний час у тяжкому
фінансовому становищі, оскільки для
нього це значна сума і він на даний час
позбавлений можливості здійснювати
підприємницьку діяльність з поставки
запасних частин для
сільськогосподарської техніки у
зв'язку з відсутністю обігових коштів.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача,
господарський суд встановив:

01.01.2013 року між сторонами був укладений
договір купівлі-продажу б/н, за яким
позивач зобов'язався передати у
власність відповідачеві запасні
частини до вантажної, спеціальної та
тракторної техніки (далі-товар),
відповідно до специфікації, а
відповідач зобов'язався прийняти товар
та оплатити позивачеві його вартість.

Як свідчать матеріали справи, зокрема,
копії накладних, рахунків та
двостороннього акту звірки
взаєморозрахунків станом на 01.12.2013
року, оригінали яких оглянуті судом в
судовому засіданні, позивач у період з
12.02.2013 року по 31.07.2013 року передав
відповідачеві у власність, згідно умов
договору від 01.01.2013 року, товар на
загальну суму 250209,34 грн., за який
відповідач у період з 21.03.2013 року по
23.07.2013 року сплатив позивачеві 110236,91
грн., заборгувавши 139972,43 грн.

Після проведеної сторонами 01.12.2013 року
звірки взаєморозрахунків відповідач
до звернення позивача з позовною
заявою до суду сплатив позивачеві
частину боргу в сумі 5078,75 грн., а відтак
на день звернення позивача з позовною
заявою до суду заборгованість
відповідача перед позивачем складала
134893,68 грн., що визнає відповідач у
своєму відзиві б/н від 27.03.2014 року на
позовну заяву.

З огляду на вищевикладене, позовні
вимоги позивача щодо стягнення з
відповідача на свою користь 134893,68 грн.
основного боргу є правомірними та
обґрунтованими.

Під час розгляду справи 26.03.2014 року
відповідач сплатив позивачеві
платіжним дорученням № 83 від 24.03.2014
року частину боргу в сумі 2000,00 грн., а
тому в цій частині провадження у справі
підлягає припиненню у зв'язку з
відсутністю предмету спору, згідно п. 1-1
ч. 1 ст. 80 ГПК України, а основний борг
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача в сумі 132893,68 грн.

Позовні вимоги щодо стягнення з
відповідача на користь позивача 5%
штрафу від вартості товару в сумі 6744,65
грн., передбаченого пунктом 6.3 договору,
не підлягають задоволенню у зв'язку з
їх необґрунтованістю.

Пунктом 6.3 договору визначено, що у разі
порушення умов, передбачених пунктом 5.4
даного договору, покупець (відповідач)
зобов'язаний сплатити продавцю штраф у
розмірі 5% від вартості товару.

Однак позивач не довів суду, що
відповідач порушив умови пункту 5.4
договору, в якому зазначено: «Оплата за
договором здійснюється на підставі
рахунку-фактури. З моменту отримання
рахунку-фактури продавця покупець не
має права відмовитись від товару в
односторонньому порядку».

Позивач не надав суду доказів
отримання від нього відповідачем
рахунків-фактур, а також не надав
доказів відмови відповідача від
товару.

Між тим, згідно статті 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами.

Не підлягають задоволенню також вимоги
позивача щодо стягнення з відповідача
процентів в сумі 2185,30 грн. за
користування чужими грошовими коштами,
оскільки позивач помилково вважає, що
правовідносини з купівлі-продажу, що
регулюється главою 54 ЦК України
(зокрема, статтею 692 ЦК України), є
подібними за змістом до правовідносин
позики, що регулюються главою 71 ЦК
України (зокрема, статтею 1048 ЦК
України). Оскільки ні у статті 692 ЦК
України, ні у договорі купівлі-продажу
б/н від 01.01.2013 року не визначено розміру
процентів за користування чужими
грошовими коштами у разі прострочення
оплати товару, то позовні вимоги щодо
стягнення з відповідача процентів в
сумі 2185,30 грн. є необґрунтованими.

Позовні вимоги щодо стягнення з
відповідача на користь позивача 1011,70
грн. трьох процентів річних за період з
01.12.2013 року по 01.03.2014 року, згідно статті
625 ЦК України, є правомірними і
підлягають задоволенню, оскільки цей
розмір процентів визначений законом.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням вставленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Згідно статті 692 ЦК України, покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару. Тобто, згідно ст. 692
ЦК України, покупець (відповідач)
зобов'язаний оплатити продавцеві
(позивачеві) товар відразу після його
прийняття і прострочення виконання
грошового зобов'язання відбувається з
наступного дня після отримання товару
або товаророзпорядчих документів, якщо
договором не встановлено інший строк.

У пункті 5.1 договору встановлено, що
покупець зобов'язаний перерахувати
повну оплату за товар на поточний
рахунок продавця у розмірі,
визначеному у рахунку, на протязі 7
банківських днів, тобто прострочення
виконання відповідачем грошового
зобов'язання перед позивачем
починається через 7 банківських днів
після прийняття товару або
товаророзпорядчих документів
(накладних), що були отримані
відповідачем у період з 12.02.2013 року по
31.07.2013 року.

Три проценти річних у сумі 1011,70 грн.
позивач нарахував відповідачеві лише
за період з 01.02.2013 року по 01.03.2014 року, що
є його правом і скористався він цим
правом правомірно, керуючись статтями
625, 692 ЦК України, зважаючи, зокрема, на
встановлений статтею 625 ЦК України
розмір процентів річних (три проценти)
та період нарахування - за весь час
прострочення (в межах загальної
позовної давності).

Згідно статті 44 ГПК України, судові
витрати складаються, зокрема, з
судового збору, витрат, пов'язаних з
оплатою послуг адвоката тощо.

Згідно статті 49 ГПК України, при
частковому задоволенні позову судові
витрати розподіляються пропорційно
розміру задоволених позовних вимог, а
тому на відповідача у даній справ
покладаються судові витрати зі сплати
судового збору в сумі 2718,11 грн. та зі
сплати витрат позивача на оплату
послуг адвоката (позивачем сплачено
адвокату 800,00 грн.) в сумі 750,68 грн., а
всього в загальній сумі 3468,79 грн.

Клопотання відповідача про
відстрочення виконання судового
рішення у даній справі до 01.08.2014 року не
підлягає задоволенню, оскільки при
вирішенні цього питання суд має
враховувати ступінь виконання
сторонами зобов'язань, своєчасність їх
виконання, враховувати майновий стан
та необхідність захисту порушених
відповідачем прав позивача.

Наявність обставин, які під час
виконання рішення суду можуть
ускладнювати або робити неможливим
виконання даного судового рішення не
може бути встановлена на даний час по
матеріалам справи.

Надані відповідачем копії довідки
Роменської ОДПІ та звіту форми № 50-сг
за 2013 рік не є доказом складності або
неможливості для відповідача виконати
судове рішення у даній справі.

При цьому суд враховує, що
заборгованість відповідача перед
позивачем в сумі понад 130 тисяч гривень,
яка є значною сумою для фізичної
особи-підприємця і не є значною для
відповідача, який отримав за 2013 рік
чистого доходу (виручки) більше 18
мільйонів гривень, не сплачується
відповідачем на протязі останніх
восьми місяців (за період з 24.07.2013 року
до 27.03.2014 року з загальної суми боргу в
розмірі 139972,43 грн. сплачено лише 7078,75
грн., з яких 2000,00 грн. під час розгляду
справи 26.03.2014 року).

Відстрочення виконання уже тривалий
час простроченого грошового
зобов'язання відповідача перед
позивачем ще на чотири місяці матиме
наслідком, гарантоване судом, подальше
порушення відповідачем законних прав
та інтересів позивача щонайменше на
протязі чотирьох місяців, що є
несправедливим, оскільки порушуватиме
баланс інтересів сторін і не сприятиме
відновленню порушених відповідачем
прав позивача.

Між тим, згідно статті 3 ЦК України,
загальними засадами цивільного
законодавства, зокрема, є
справедливість та розумність.

На підставі всього вищевикладеного,
керуючись ст. ст. 32-34, 44, 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80,
ст. ст. 82-85 ГПК України, господарський
суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю «Агрофірми
«Хоружівка» (42130, Сумська область,
Недригайлівський район, с. Хоружівка,
вул. Центральна, 9, ідентифікаційний код
30133681) на користь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
основний борг у сумі 132893,68 грн., три
проценти річних у сумі 1011,70 грн. судові
витрати в сумі 3468,79 грн.

3. В частині позовних вимог щодо
стягнення штрафу в сумі 6744,65 грн. та
процентів за користування чужими
грошовими коштами в сумі 2185,30 грн.
відмовити.

4. В частині позовних вимог щодо
стягнення основного боргу в сумі 2000,00
грн. провадження у справі припинити.

5. Клопотання про відстрочення
виконання рішення відхилити.

Повне рішення складено 31.03.2014
року.

Суддя
П.І. Левченко