ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.03.14р. Справа № 904/9550/13За позовом
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія"
Нафтогаз України", м. Київ

до Нікопольського комунального
підприємства "Нікопольтеплоенерго", м.
Нікополь Дніпропетровської області

про стягнення 7 648 599,13 грн.

Суддя Суховаров А.В.

Представники:

від позивача: Єфременко О.О., довір. №14-3
від 08.01.13р.;

від відповідача: Куроєдова О.В., довір.
№ 516 від 09.04.13р.

Суть спору:

Публічне акціонерне товариство
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" (далі - позивач)
звернулось до господарського суду з
позовом, у якому просить стягнути з
Нікопольського комунального
підприємства "Нікопольтеплоенерго"
(далі - відповідач) суму 6 218 415,89 грн.
основного боргу, 456 491,92 грн. пені, 435 289,11
грн. штрафу, 483 515,80 грн. 3% річних, 54 886,41
грн. інфляційних, а всього 7 648 599,13 грн.
заборгованості за порушення виконання
грошових зобов'язань по договору
№14/2591/11 на купівлю-продаж природного
газу від 30.09.11р.

Відповідач надав відзив на позов, за
змістом якого останній вказує, що
заборгованість за договором виникла
внаслідок відсутності коштів та
неприбутковості підприємства
відповідача. Разом з тим, відповідач
просить зменшити розмір пені та
штрафних санкцій на 70%, а також не
застосовувати 3% річних та інфляційні
нарахування.

Позивач вказує, що зменшення розміру
пені та штрафних санкцій, які
підлягають стягненню з відповідача,
спричинить виникнення значних збитків
ПАТ "НАК "Нафтогаз України", а тому
позивач наполягає на задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

В порядку ст. 85 ГПК України у судовому
засіданні оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін та оцінивши надані докази в їх
сукупності, господарський суд, -

встановив:

30.09.2011 року між Публічним акціонерним
товариством "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" (продавець)
та Нікопольським комунальним
підприємством "Нікопольтеплоенерго"
(покупець) був укладений договір на
купівлю-продаж природного газу №14/2591/11
(далі - Договір), у відповідності з
умовами якого продавець зобов'язується
передати покупцю у IV кварталі 2011 року
та у 2012 році імпортований природний газ
(за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00,
ввезеного на митну територію України
ПАТ Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України", діла - газ), для
виробництва теплової енергії, яка
споживається населенням та
релігійними організаціями, а покупець
зобов'язується приймати та оплачувати
газ на умовах Договору (п.1.1 Договору).

На виконання умов продавець протягом
періоду з жовтня 2011 року по квітень 2012
року та з жовтня 2012 року по грудень 2012
року передав у власність відповідачу
імпортований природний газ на загальну
суму 26 314 419,86 грн., що підтверджується
відповідними актами прийому-передачі
природного газу з підписами та
відбитками печатки підприємств обох
сторін (а.с.30-39).

За умовами п.6.1 Договору оплата за газ
здійснюється покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця наступного за місяцем
поставки газу.

Станом на 02.12.2013 року відповідачем
здійснено часткову оплату переданого
газу за Договором.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області по справі
№44/5005/8039/2012 від 05.11.12р. стягнуто з
Нікопольського КП
"Нікопольтеплоенерго" на користь ПАТ
"НАК" Нафтогаз України" суму 12 016 378,87 грн.
боргу, 729 846,98 грн. пені, 63 771,37грн.
інфляційних втрат, 182 167,17 грн. 3% річних,
192 923,08 грн. штрафу за заборгованість за
отриманий природний газ згідно
договору №14/2591/11 від 30.09.11р.

Відповідачем на виконання
вищевказаного рішення суду частково
сплачено основний борг за поставлений
газ, отриманий у жовтні 2011 року - квітні
2012 року, на загальну суму 6 569 362,94
грн.

Протягом періоду з жовтня 2012 року по
грудень 2012 року позивачем передано у
власність відповідача імпортований
природний газ на суму 6 218 415,89 грн., за
який відповідач не розрахувався, у
зв'язку з чим у останнього виникла
заборгованість перед позивачем у
розмірі 6 218 415,89 грн.

Сторони є суб'єктами господарювання,
тому згідно до положень ст.ст. 4, 173-175 і 193
Господарського кодексу України, до
прав і обов'язків сторін, що виникли на
підставі зазначеного договору є
господарськими зобов'язаннями, і мають
застосовуватися відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей передбачених
Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Умовами ст. 530 ч. 1 ЦК України
встановлено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його не
виконання або виконання з порушенням
умов, які визначені змістом
зобов'язання, а ст. 629 ЦК України
передбачає, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу
України зміст договору становлять
умови (пункти), визначені на розсуд
сторін і погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

На час розгляду спору відповідач не
надав господарському суду доказів
добровільної сплати спірної суми
заборгованості.

Вимоги ст.ст. 4, 16, 258, 549-551, 611, 625
Цивільного кодексу України та ст.ст. 20,
216-220, 224-226 та 230 Господарського кодексу
України передбачають, що учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку передбачених
Цивільним кодексом України,
Господарським кодексом України, іншими
законами і договором, а держава
забезпечує захист прав і законних
інтересів суб'єктів господарювання та
споживачів, зокрема, шляхом
присудження до виконання обов'язку в
натурі, відшкодування збитків та
застосування штрафних санкцій.

Так, на підставі п.7.2 Договору, ч.2 ст.625
ЦК України та, з урахуванням приписів
Інформаційного листа ВГСУ від 17.07.12р.
№01-06/928/2012, згідно якого позивачем було
здійснено відповідні донарахування 3%
річних та інфляційних за прострочення
виконання зобов'язання з оплати
природного газу отриманого у період з
грудня 2011 року по квітень 2012 року,
позивач нарахував відповідачу суму 456
491,92 грн. пені, 483 515,80 грн. 3% річних, 435 289,11
грн. штрафу, 54 886,41 грн. інфляційних, що
відображається в розрахунку позивача
(а.с.9-15).

Перевіривши нарахування позивача суд
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Враховуючи важкий фінансовий стан
підприємства, на який посилається
відповідач в обґрунтування заяви про
зменшення розміру пені та штрафу,
господарський суд вважає за необхідне
на підставі ч.2 ст.233 Господарського
кодексу України та п.3 ч.1 ст.83
Господарського процесуального кодексу
України, зменшити розмір пені та штрафу
до 50% від належної до стягнення суми, що
буде становити суму 228 245,96 грн. пені
та 217 644, 55 грн. штрафу, а у стягненні
решти пені та штрафу - відмовити.

Між тим, з приводу клопотання
відповідача про відмову у задоволенні
вимог позивача щодо стягнення суми 3%
річних та інфляційних суд зазначає
наступне.

Положеннями статті 233 ГК України
передбачено право суду зменшити розмір
належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 230 ГК України
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми, (неустойка, штраф, пеня),
які учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі, зокрема,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Отже, інфляційні нарахування на суму
боргу та проценти річних не є
санкціями, а виступають способом
захисту майнового права та інтересу,
який полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові.

Таким чином, інфляційні нарахування на
суму боргу та проценти річних входять
до складу грошового зобов'язання, та не
можуть бути зменшені судом в порядку та
на підставі, передбачених ст. 233 ГК
України.

За викладених обставин, клопотання
відповідача про відмову у стягненні 3%
річних та інфляційних на користь
позивача задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог частин 1 і 7 ст. 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору; одностороння відмова від
виконання зобов'язань не допускається
крім випадків, передбачених законом.

Боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання
(ч. 1 ст. 625 ЦК України), а в силу положень
ст. 16 Цивільного кодексу України та ст.
20 Господарського кодексу України,
держава забезпечує захист прав і
законних інтересів суб'єктів
господарювання та споживачів.

Викладене є підставою для часткового
задоволення позову.

Судові витрати у справі покладаються
на відповідача, згідно ст.49
Господарського процесуального кодексу
України.

Керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 36, 43, 45, 49, 82-85, 115-118
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Нікопольського
комунального підприємства
"Нікопольтеплоенерго" (53213,
Дніпропетровська область, м. Нікополь,
пр. Трубників, буд.12А; )
на користь Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ,
вул. Б.Хмельницького, 6; )
6 218 415,89 грн. (шість мільйонів двісті
вісімнадцять тисяч чотириста
п'ятнадцять грн. 89 коп.) основного боргу,
228 245,96 грн. (двісті двадцять вісім тисяч
двісті сорок п'ять грн. 96 коп.) пені, 217
644, 55 грн. (двісті сімнадцять тисяч
шістсот сорок чотири грн. 55 коп.) штрафу,
483 515,80 грн. (чотириста вісімдесят три
тисячі п'ятсот п'ятнадцять грн. 80 коп.) 3%
річних, 5 4886,41 грн. (п'ятдесят чотири
тисячі вісімсот вісімдесят шість грн. 41
коп.) інфляційних, 68 820,00 грн. (шістдесят
вісім тисяч вісімсот двадцять грн. 00
коп.) судового збору.

В решті позовних вимог - відмовити.

Наказ видати після набрання
судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його підписання.

Суддя
А.В.
Суховаров

Рішення підписано - 17.03.2014р.