ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2014 року Справа № 916/13/2055(916/435/14)

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддіДобролюбової
Т.В.суддівГоголь Т.Г. (доповідач), Швеця
В.О.розглянувши у відкритому судовому
засіданні за участю представників
сторін за позовом: прокуратури:
Козакова І.М. - прокурор ГПУ, посв. №018008,
позивача, відповідачів: не з'явились,
повідомлені належно,

касаційну скаргуОдеської міської
радина постановуОдеського
апеляційного господарського суду
від04.02.14у справі№916/13/2055(916/435/14)
Господарського суду Одеської
областіза позовомЗаступника прокурора
Одеської області в інтересах держави в
особі Одеської обласної
радидо1.Одеської міської ради 2.Малого
приватного підприємства
"Валдай"провизнання права власності,
визнання недійсним рішення, визнання
недійсним договору купівлі-продажу та
зобов'язання повернути майно шляхом
виселення Розпорядженням Секретаря
другої судової палати від 01.04.14 для
розгляду касаційної скарги у цій
справі призначено колегію суддів у
складі: Добролюбової Т.В., - головуючого,
Гоголь Т.Г., Швеця В.О.

Заступник прокурора Одеської області
звернувся до Господарського суду
Одеської області з позовом в інтересах
держави в особі Одеської обласної ради
до Одеської міської ради і Малого
приватного підприємства "Валдай" про:
1)визнання права спільної власності
територіальних громад Одеської
області в особі Одеської обласної ради
на приміщення першого поверху №506,
площею 92,8 кв.м у будинку №8/10 на вул.
Катерининській у м. Одесі; 2)визнання
недійсним пункту 2 рішення Одеської
міської ради від 23.12.05 №5048 "Про перелік
об'єктів комунальної власності
територіальної громади м. Одеси, що
підлягають приватизації та відчуженню
у 2005-2006 роках, та внесення змін до
рішень Одеської міської ради" в частині
включення до цього переліку за №31
приміщень першого поверху, площею 95,6
кв.м, у будинку на вул. Катерининській,
8/10, у м. Одесі; 3)визнання недійсним
договору купівлі-продажу від 17.07.09
нежитлових приміщень першого поверху
№506, площею 92,8 кв.м, за вказаною адресою,
укладеного між відповідачами;
4)зобов'язання Малого приватного
підприємства "Валдай" повернути
Одеській обласній раді нежитлові
приміщення першого поверху №506, площею
92,8 кв.м, у м. Одеса, вул. Катерининська,
буд. 8/10, вартістю 1258200 грн., шляхом
виселення цього підприємства із
вказаних приміщень.

Ухвалою Господарського суду Одеської
області від 30.12.13 (суддя Степанова Л.В.)
позов прокурора повернуто без розгляду
на підставі пункту 5 частини першої
статті 63 Господарського
процесуального кодексу України. Суд
дійшов висновку про те, що об'єднання
заявлених позовних вимог та їх
сумісний розгляд перешкоджатиме
з'ясуванню прав і взаємовідносин
сторін та суттєво утруднить вирішення
спору.

Постановою Одеського
апеляційного господарського суду від
04.02.14 (судді: Таран С.В., Бойко Л.І.,
Величко Т.А.) ухвала Господарського
суду Одеської області від 30.12.13
скасована, позов переданий на розгляд
до Господарського суду Одеської
області. Суд апеляційної інстанції
виходив з того, що позовні вимоги
прокурора пов'язані між собою
підставою виникнення і поданими
доказами, а тому правильно об'єднані в
одну позовну заяву. Водночас
апеляційний господарський суд
врахував і те, що в оскаржуваній ухвалі
місцевого господарського суду не
зазначено чому сумісний розгляд цих
вимог є неможливим та в чому полягає
утруднення вирішення спору за
заявленими позовними вимогами.

До Вищого господарського суду
України з касаційною скаргою
звернулася Одеська міська рада, яка
просить постанову у справі скасувати, а
ухвалу місцевого господарського суду
залишити в силі. Скаржник вважає, що
судом апеляційної інстанції порушені
приписи статей 12, 58, 63 Господарського
процесуального кодексу України та
невраховані статті 2, 3, 4, 17 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Міська рада зазначає, що
прокурором у позовній заяві було
об'єднано вимоги, що належать
розглядати за правилами різного
судочинства. При цьому, скаржник
вважає, що позовна вимога прокурора
щодо визнання недійсним пункту 2
рішення Одеської міської ради від 23.12.05
№5048 "Про перелік об'єктів комунальної
власності територіальної громади м.
Одеси, що підлягають приватизації та
відчуженню у 2005-2006 роках, та внесення
змін до рішень Одеської міської ради" в
частині включення до цього переліку за
№31 спірних приміщень, повинна
розглядатися в порядку
адміністративного судочинства,
оскільки такий спір є справою
адміністративної юрисдикції.

Від відповідача-2 та позивача відзивів
на касаційну скаргу судом не отримано.

Вищий господарський суд України,
заслухавши доповідь судді Гоголь Т.Г.,
пояснення прокурора, переглянувши
матеріали справи та доводи касаційної
скарги, перевіривши правильність
застосування судами приписів
процесуального законодавства,
відзначає наступне.

Як убачається з матеріалів справи,
предметом даного судового розгляду є
вимоги Заступника прокурора Одеської
області заявлені в інтересах держави в
особі Одеської обласної ради до
Одеської міської ради і Малого
приватного підприємства "Валдай" про:
1)визнання права спільної власності
територіальних громад Одеської
області в особі Одеської обласної ради
на приміщення першого поверху №506,
площею 92,8 кв.м, у будинку №8/10 на вул.
Катерининській у м. Одесі; 2)визнання
недійсним пункту 2 рішення Одеської
міської ради від 23.12.05 №5048 "Про перелік
об'єктів комунальної власності
територіальної громади м. Одеси, що
підлягають приватизації та відчуженню
у 2005-2006 роках, та внесення змін до
рішень Одеської міської ради" в частині
включення до цього переліку за №31
приміщень першого поверху, площею 95,6
кв.м., у будинку на вул. Катерининській,
8/10, у м. Одесі; 3)визнання недійсним
договору купівлі-продажу від 17.07.09
вказаних нежитлових приміщень,
укладеного між відповідачами;
4)зобов'язання Малого приватного
підприємства "Валдай" повернути
Одеській обласній раді спірні
нежитлові приміщення шляхом виселення
цього підприємства із них. Ухвалою
місцевого господарського суду позов
прокурора був повернутий без розгляду
на підставі пункту 5 частини першої
статті 63 Господарського
процесуального кодексу України. Ця
ухвала суду була скасована апеляційним
господарським судом, а позов прокурора
скерований на розгляд до місцевого
господарського суду. Не погоджуючись з
оскаржуваною у справі постановою,
скаржник звернувся із касаційною
скаргою, вважаючи, що у позовній заяві
об'єднано вимоги, що належать
розглядати за правилами різного
судочинства. На думку міської ради, в
порядку адміністративного судочинства
повинна розглядатися вимога про
визнання недійсним пункту 2 рішення
Одеської міської ради від 23.12.05 №5048 "Про
перелік об'єктів комунальної власності
територіальної громади м. Одеси, що
підлягають приватизації та відчуженню
у 2005-2006 роках, та внесення змін до
рішень Одеської міської ради" в частині
включення до цього переліку спірних
приміщень. Втім, такі доводи касаційної
скарги визнаються неспроможними з
огляду на таке. Підвідомчість - це
визначена законом сукупність
повноважень господарських судів щодо
розгляду справ, віднесених до їх
компетенції (стаття 12 Господарського
процесуального кодексу України). З
огляду на приписи частини третьої
статті 22 Закону України "Про судоустрій
і статус суддів", згідно з якими місцеві
господарські суди розглядають справи у
спорах, що виникають з господарських
правовідносин, а також інші справи,
віднесені процесуальним законом до їх
підсудності, та на вимоги статей 1, 41, 12
Господарського процесуального кодексу
України господарські суди розглядають
справи в порядку позовного
провадження, коли склад учасників
спору відповідає приписам статті 1
Господарського процесуального кодексу
України, а правовідносини, з яких виник
спір, мають господарський характер. У
вирішенні питання про те, чи є
правовідносини господарськими, а спір -
господарським, слід виходити з
визначень, наведених у статті 3
Господарського кодексу України.
Відповідно до приписів статті 12
Господарського процесуального кодексу
України господарським судам, окрім
іншого, підвідомчі справи у спорах, що
виникають при укладанні, зміні,
розірванні і виконанні господарських
договорів, у тому числі щодо
приватизації майна, та з інших підстав.
Згідно з приписами статті 30 Закону
України "Про приватизацію державного
майна" спори щодо приватизації
державного майна, крім спорів, які
виникають із публічно-правових
відносин та віднесені до компетенції
адміністративних судів, вирішуються
господарським судом у порядку,
встановленому Господарським
процесуальним кодексом України. Разом
з тим, приписами статті 3 названого
Закону унормовано, що відчуження майна,
що є у комунальній власності,
регулюється положеннями цього Закону,
інших законів з питань приватизації і
здійснюється органами місцевого
самоврядування. У розумінні приписів
наведених норм, господарський спір
підвідомчий господарському суду,
зокрема, за таких умов: участь у спорі
суб'єкта господарювання; наявність між
сторонами, по-перше, господарських
відносин, врегульованих Цивільним
кодексом України, Господарським
кодексом України, іншими актами
господарського та цивільного
законодавства, і, по-друге, спору про
право, що виникає з відповідних
відносин; наявність у законі норми, що
прямо передбачала б вирішення спору
господарським судом; відсутність у
законі норми, що прямо передбачала б
вирішення такого спору судом іншої
юрисдикції. Таким чином, господарські
суди на загальних підставах вирішують
усі спори між суб'єктами господарської
діяльності, а також спори, пов'язані,
зокрема, з приватизацією державного та
комунального майна (крім спорів про
приватизацію державного житлового
фонду), в тому числі спори про визнання
недійсними відповідних актів органів
місцевого самоврядування та органів
приватизації. Наведене узгоджується з
позицією, викладеною у Постанові
Пленуму Вищого господарського суду
України №10 від 24.10.11 "Про деякі питання
підвідомчості і підсудності справ
господарським судам". Звертаючись до
господарського суду, позивач вказує у
позовній заяві предмет та підстави
позову, тобто, самостійно визначає, яке
його право чи охоронюваний законом
інтерес, на його думку, є порушеним, та в
який спосіб належить здійснити судовий
захист порушеного права. Як вже
зазначалося, Заступник прокурора
Одеської області в інтересах держави в
особі Одеської обласної ради звернувся
з позовом, окрім іншого, про визнання
недійсним пункту 2 рішення Одеської
міської ради від 23.12.05 №5048 "Про перелік
об'єктів комунальної власності
територіальної громади м. Одеси, що
підлягають приватизації та відчуженню
у 2005-2006 роках, та внесення змін до
рішень Одеської міської ради" в частині
включення до цього переліку за №31
приміщень першого поверху площею 95,6
кв.м, у будинку на вул. Катерининській,
8/10, у м. Одесі. Тобто прокурор звернувся
з матеріально-правовою вимогою про
захист охоронюваного законом інтересу
територіальної громади міста щодо
приватизації майна (нежитлового
приміщення), право на приватизацію
якого відповідачем-1 надано
відповідачу-2. Вказаний спір за своїм
суб'єктним складом та правовою
природою має ознаки господарського
спору про приватизацію майна, не
стосується публічно-правових відносин,
а відтак має вирішуватися
господарським судом у порядку,
встановленому Господарським
процесуальним кодексом України, що, між
іншим, спростовує довід касаційної
скарги про зворотнє. Відповідно до
статті 11110 Господарського
процесуального кодексу України
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого суду або постанови
апеляційного господарського суду є
порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права. З огляду на те, що
порушень чи неправильного
застосування апеляційним
господарським судом процесуальних
норм не виявлено, і цього не
спростовано скаржником, підстав для
задоволення касаційної скарги та
скасування постанови суду апеляційної
інстанції не вбачається.

Інших доводів скаржником в касаційній
скарзі не наведено.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 1115, 1117 1118, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 04.02.14 у справі
№916/13/2055(916/435/14) залишити без змін.

Касаційну скаргу Одеської міської ради
- без задоволення.

Головуючий, суддя
Т.Добролюбова

Судді
Т.Гоголь

В.Швець