ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2014 р.
Справа № 911/286/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «МАРБЕТ»

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 5 099,51грн.

Суддя Горбасенко П.В.

За участю представників:

від позивача Мотузко Д.Д. (дов. б/н від
04.02.2014р.);

від відповідача не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «МАРБЕТ» (далі -
позивач) звернулося з позовом до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі
- відповідач) про стягнення 4 910,14грн.
заборгованості, з яких: 4 256,00грн. боргу
за поставлений на підставі видаткової
накладної № 791 від 06.09.2013р. згідно
договору поставки № 05/09-2013 від 05.09.2013р.
товар, 122,43грн. 15% річних, 106,11грн. пені та
425,60грн. штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
своїх зобов'язань за договором
поставки № 05/09-2013 від 05.09.2013р.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 31.01.2014р. порушено
провадження у справі № 911/286/14, розгляд
справи призначено на 03.03.2014р.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 03.03.2014р. розгляд справи
відкладено на 14.03.2014р.

14.03.2014р. до канцелярії господарського
суду Київської області від
представника позивача надійшла заява
про збільшення розміру позовних вимог
б/н від 13.03.2014р. (вх. № 4543/14 від 14.03.2014р.),
згідно якої останній, в порядку ст. 22
Господарського процесуального кодексу
України, збільшив розмір позовних
вимог та просив стягнути з відповідача
5 099,51грн. заборгованості, з яких: 4
256,00грн. боргу за поставлений на
підставі видаткової накладної № 791 від
06.09.2013р. згідно договору поставки №
05/09-2013 від 05.09.2013р. товар, 223,88грн. 15%
річних, 194,03грн. пені та 425,60грн. штрафу,
яка прийнята судом.

У судовому засіданні 14.03.2013р.
представник позивача повністю
підтримав позов з урахуванням заяви
про збільшення розміру позовних вимог.

Відповідач у судові засідання 03.03.2014р.
та 14.03.2014р. не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив, хоча про час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином.

Враховуючи, що неявка відповідача в
судове засідання не перешкоджає
розгляду спору по суті, суд вважає за
можливе здійснити розгляд справи за
наявними в ній матеріалами за
відсутності представника відповідача.

Заяв чи клопотань про застосування
позовної давності до вимог позивача
відповідачем не заявлено.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши наявні в ній докази,
оцінивши їх в сукупності та заслухавши
пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

05.09.2013р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «МАРБЕТ»
(Постачальник) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (Покупець)
укладено договір поставки
(довгостроковий) № 05/09-2013, за умовами
якого постачальник зобов'язався
передати у власність покупця, а
покупець - в порядку та умовах,
визначених договором - оплатити та
прийняти товар в асортименті,
кількості та за ціною, обумовленими
сторонами та закріпленими в
замовленнях та/або видаткових
накладних.

Відповідно до п.п. 2.1., 2.2. договору,
загальна ціна договору визначається на
підставі замовлень та/або видаткових
накладних. Оплата товару відбувається
у строки та порядку, визначених
договором, шляхом виставлення
постачальником рахунків-фактур, на
підставі узгодженого сторонами
замовлення, шляхом банківського
переказу на поточних рахунок
постачальника у національній валюті -
гривні.

Згідно п.п. 2.3., 2.4., 2.5. договору, оплата
кожної замовленої партії товару
здійснюється в наступному порядку:
оплата товару, що становить 100 % від ціни
замовленої партії товару - протягом 60
(шестидесяти) календарних днів з дати
поставки товару покупцю. В разі
необхідності, порядок оплати може бути
змінений за згодою сторін, про що
зазначається в додатковому договорі (у
випадку введення змін, що діятимуть до
кінця дії договору), підписаному
сторонами та скріпленому печатками,
або зазначається в замовленні (в разі
зміни порядку оплати на окрему партію
товару). В замовленні зазначаються
асортимент, кількість, ціна.

Днем здійснення оплати вважається день
надходження грошових коштів на рахунок
постачальника. Направлення покупцем
постачальнику замовлення, підписаного
та скріпленого печаткою, свідчить про
погодження сторонами предмету
договору, а саме: асортименту,
кількості, ціни (п.п. 2.6., 2.7. договору).

Пунктами 3.2., 3.3. договору передбачено,
що претензії покупця до якості товару у
формі скритих недоліків (таких, що не
могли бути виявлені при прийнятті
товару за
відвантажувальною/товарно-транспортно
ю накладною, або за видатковою
накладною), виявлених в процесі
використання/застосування товару,
можуть бути пред'явлені постачальнику
в письмовій формі протягом 2 (двох)
робочих днів з моменту виявлення
недоліку, але не пізніше одного місяця
з моменту поставки товару. Претензії до
якості (стосується видимих недоліків -
таких, що могли бути виявлені при
прийнятті товару покупцем від
підприємства-перевізника за
відвантажувальною/товарно-транспортно
ю накладною, або ж за видатковою
накладною та кількості товару)
приймаються протягом 2 (двох) робочих
днів з моменту поставки товару.

Відповідно до п. 4.7. договору товар
вважається поставленим постачальником
з моменту передачі товару покупцю за
видатковою накладною або
підприємству-перевізнику за
товарно-транспортною накладною, якщо
інше не випливає з умов даного договору
(в разі зміни пункту та умов поставки).

Згідно п. 7.1. договір вступає в силу з
моменту його підписання та скріплення
печатками обома сторонами і діє до
31.12.2014р.

Суд встановив, що позивачем, на
виконання п. 1.1. договору поставки №
05/09-2013 від 05.09.2013р., 06 вересня 2013р.
поставлено, а відповідачем прийнято
від позивача товар на суму 4 256,00грн., що
підтверджується підписаною обома
сторонами видатковою накладною № 791
від 06.09.2013р. (а.с. 19).

29.11.2013р. позивач звернувся до
відповідача з вимогою № 106 від 29.11.2013р.
(а.с. 20), згідно якої останній просив
відповідача сплатити до 06.12.2013р. борг за
товар.

Відповідач, в порушення п. 2.3. договору,
за отриманий товар не розрахувався,
доказів сплати боргу суду не надав,
внаслідок чого борг відповідача перед
позивачем на момент судового розгляду
справи за поставлений на підставі
накладної № 791 від 06.09.2013р. товар склав 4
256,00грн.

Предметом позову, з урахуванням заяви
про збільшення розміру позовних вимог
(а.с. 31-34), є вимоги про стягнення 5
099,51грн. заборгованості, з яких: 4
256,00грн. боргу за поставлений на
підставі видаткової накладної № 791 від
06.09.2013р. згідно договору поставки №
05/09-2013 від 05.09.2013р. товар, 223,88грн. 15%
річних, 194,03грн. пені та 425,60грн. штрафу,
яка прийнята судом.

Суд встановив, що між сторонами виникли
правовідносини поставки.

Частиною першою ст. 173 Господарського
кодексу України визначено, що
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст.
175 ГК України).

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом першим статті 193
Господарського кодексу України та
статтею 526 Цивільного кодексу України
передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Суд встановив, що позивач на виконання
п. 1.1. договору поставки № 05/09-2013 від
05.09.2013р. поставив відповідачу товар на
загальну суму 4 256,00грн., що
підтверджується підписаною з обох
сторін видатковою накладною № 791 від
06.09.2013р. (а.с. 19), а відповідач, в
порушення п. 2.3. договору, за отриманий
товар не розрахувався, доказів сплати
боргу суду не надав, внаслідок чого
борг відповідача перед позивачем на
момент судового розгляду справи за
поставлений на підставі накладної № 791
від 06.09.2013р. товар склав 4 256,00грн.

Враховуючи те, що борг відповідача
перед позивачем на час прийняття
судового рішення складає 4 256,00грн.,
розмір вказаного боргу відповідає
фактичним обставинам справи, вимога
позивача про стягнення з відповідача 4
256,00грн. боргу за поставлений на
підставі видаткової накладної № 791 від
06.09.2013р., згідно договору поставки №
05/09-2013 від 05.09.2013р. товар є
обґрунтованою, підтверджується
наявними в матеріалах справи доказами
і відповідно підлягає задоволенню.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем грошового зобов'язання за
договором поставки № 05/09-2013 від 05.09.2013р.,
позивачем за період з 05.11.2013р. по 13.03.2013р.
нарахована пеня в сумі 194,03грн. на суму
боргу 4 256,00грн.

Частинами першою і третьою ст. 549
Цивільного кодексу України визначено,
що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові в разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення.

У сфері господарювання згідно ч. 2 ст. 217
та ч. 1 ст. 230 ГК України застосовуються
господарські санкції, зокрема, штрафні
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Пунктом 6.3. договору сторонами
погоджено, що за прострочення платежу у
відповідності до умов п. 2.3. цього
договору постачальник має право
стягнути з покупця пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ у
розмірі від суми простроченого платежу
за кожний день такого прострочення.

Враховуючи вищевикладене, період
нарахування пені, що вказаний
позивачем в поданому ним розрахунку
пені (а.с. 33), арифметично вірний розмір
пені, нарахованої за період з 05.11.2013р. по
13.03.2014р. на суму 4 256,00грн. загалом
становить 195,54грн.

Оскільки, в силу вимог п. 2 ч. 1 ст. 83
Господарського процесуального кодексу
України, суд не може виходити за межі
позовних вимог без відповідного
клопотання позивача, з відповідача на
користь позивача стягненню підлягає
пеня в розмірі 194,03грн., заявлених
позивачем. Відтак, вимога про стягнення
пені у розмірі 194,03грн. за договором №
05/09-2013 від 05.09.2013р. підлягає задоволенню
в повному обсязі.

Крім того, позивач просить суд стягнути
з відповідача 425,60грн. штрафу у розмірі
10 % від суми простроченого платежу на
підставі п. 6.4. договору за порушення
строків оплати.

Згідно п. 6.4. договору, за прострочення
платежу у відповідності до умов п. 2.3.
цього договору постачальник має право
стягнути з покупця штраф у розмірі 10%
ціни товару, отриманого покупцем
згідно зазначених первинних
документів.

Суд встановив, що зазначені в п. 6.4.
договору 10 % від суми заборгованості за
своєю правовою природою є штрафом
(господарсько-правовою санкцію у
зв'язку з неналежним виконанням
боржником грошового зобов'язання).

Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. При цьому, штрафом є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми невиконаного або неналежно
виконаного зобов'язання. Пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно кваліфікуючими ознаками
штрафу є: а) можливість встановлення за
майже будь-яке порушення зобов'язання:
невиконання або неналежне виконання
(порушення умов про кількість, якість
товарів, робіт (послуг), виконання
зобов'язання неналежним способом тощо);
б) обчислення у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання.

У відповідності до ч. 4 ст. 213
Господарського кодексу України штраф,
як різновид неустойки, може бути
встановлений договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Отже, пеня і штраф є різновидами
неустойки.

Враховуючи те, що, відповідач не
оплатив отриманий від позивача товар
протягом більше ніж 60 днів з моменту
виникнення обов'язку з оплати
отриманого товару, штраф у розмірі 10 %
від суми простроченого платежу
(погоджений сторонами п. 6.4. договору) у
розмірі 425,60грн. (10 % від 4 256,00грн.
(вартості неоплаченого товару понад 60
днів), відповідачем на час прийняття
судового рішення не сплачено, розмір
вказаного штрафу відповідає фактичним
обставинам справи, вимога позивача про
стягнення з відповідача 425,60грн. штрафу
підлягає задоволенню повністю.

Аналогічна правова позиція міститься у
постанові Верховного Суду України від
27.04.2012р. у справі № 06/5026/1052/2011 та
постанові Вищого господарського суду
України від 19.12.2012р. у справі № 5019/1287/12.

У зв'язку з простроченням виконання
відповідачем зобов'язання за договором
поставки № 05/09-2013 від 05.09.2013р., позивачем
за період з 05.11.2013р. по 13.03.2014р.
нараховано 223,88грн. 15 % річних на суму
боргу 4 256,00грн.

Згідно п. 6.7. договору, постачальник
залишає за собою право нарахування 15%
(п'ятнадцяти) відсотків річних та
інфляційних збитків на суму
простроченого платежу у відповідності
до чинного законодавства України.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Суд встановив, що сторонами п. 6.7.
договору поставки № 05/09-2013 від 05.09.2013р.
встановлено обов'язок відповідача у
випадку прострочення виконання
грошового зобов'язання сплатити
позивачу 15% річних від простроченої
суми за весь час прострочення.

Враховуючи вищевикладене, період
нарахування 15 % річних, що вказаний
позивачем в поданому ним розрахунку 15 %
річних (а.с. 33), арифметично вірний
розмір 15 % річних за договором поставки
№ 05/09-2013 від 05.09.2013р., нарахованих за
період з 05.11.2013р. по 13.03.2014р. на суму
боргу 4 256,00грн. загалом становить
225,63грн.

Оскільки, в силу вимог п. 2 ч. 1 ст. 83
Господарського процесуального кодексу
України, суд не може виходити за межі
позовних вимог без відповідного
клопотання позивача, з відповідача на
користь позивача стягненню підлягає 15%
річних в розмірі 223,88грн., заявлених
позивачем. Відтак, вимога про стягнення
15% річних в розмірі 223,88грн. підлягає
задоволенню в повному обсязі.

За таких обставин суд вважає, що
позовні вимоги про стягнення 4 256,00грн.
боргу за поставлений товар, 194,03грн.
пені, 425,60грн. штрафу та 223,88грн. 15% річних
є обґрунтованими, підтверджуються
наявними в матеріалах справи доказами
і відповідно підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до статей 44, 49 ГПК України,
покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України,
суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1;
ідентифікаційний код НОМЕР_1) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «МАРБЕТ» (08351,
Київська обл., Бориспільський район, с.
Рогозів, вул. Вітчизняна, буд. 11; ) 4 256 (чотири тисячі двісті
п'ятдесят шість гривень) 00 коп. боргу за
поставлений на підставі видаткової
накладної № 791 від 06.09.2013р. згідно
договору поставки № 05/09-2013 від 05.09.2013р.
товар, 194 (сто дев'яносто чотири гривні)
03 коп. пені, 425 (чотириста двадцять п'ять
гривень) 60 коп. штрафу, 223 (двісті
двадцять три гривні) 88 коп. 15 % річних та
1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім
гривень) 00 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено: 18.03.2014р.

Суддя
П.В. Горбасенко