ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

27 березня 2014 року Справа № 49/291 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Божок В.С.- головуючого, Костенко Т.Ф.,
Сибіги О.М.перевіривши матеріали
касаційної скарги фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4на постанову
за скаргою на діїКиївського
апеляційного господарського суду від
19.02.2014 фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
Державної виконавчої служби Україниу
справігосподарського суду міста
Києваза позовомфізичної
особи-підприємця ОСОБА_4до1) Державного
казначейства України 2) Головного
управління праці та соціального
захисту населення Луганської обласної
державної адміністраціїпростягнення 26
775, 17 грн. ВСТАНОВИВ:

Подана касаційна скарга не відповідає
вимогам розділу ХІІ1 Господарського
процесуального кодексу України з таких
підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 111 Господарського
процесуального кодексу України, якою
встановлено форму і зміст касаційної
скарги, до скарги додаються докази
сплати судового збору і надсилання
копії скарги іншій стороні у справі.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4
звернувся до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою №61/14
від 28.02.2014 на постанову Київського
апеляційного господарського суду від
19.02.2014, однак доказів сплати судового
збору в розмірі в порядку
передбаченому законодавством не
надано.

При цьому, скаржник посилається, як на
підставу звільнення його від сплати
судового збору, на п.2.1 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України" №7 від
21.02.2013, яким передбачено, що частиною
другою статті 3 Закону України "Про
судовий збір" встановлено, за подання
яких заяв не справляється судовий збір.
Також, скаржник зазначає, що наведений
у п.п.2, 4 ч.2 ст.4 вказаного закону перелік
заяв (скарг, дій), за подання яких до
господарського суду або за вчинення
яких господарським судом встановлено
ставки судового збору і в такому
переліку відсутні заяви на дії чи
бездіяльність органів Державної
виконавчої служби.

Однак, з такими доводами касатора не
може погодитись колегія суддів Вищого
господарського суду України, оскільки
абз.2 п.2.1 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України" №7 від 21.02.2013
встановлено, що законом не передбачено
справляння судового збору за подання
скарг на дії чи бездіяльність органів
Державної виконавчої служби (стаття 1212
ГПК); втім, з апеляційних та касаційних
скарг на ухвали, винесені за
результатами розгляду таких скарг,
судовий збір справляється на загальних
підставах.

Таким чином, скаржником не надано
належних доказів, а ні звільнення його
від сплати судового збору, а ні доказів
сплати судового збору, що є безумовною
підставою повернення касаційної
скарги на підставі п. 4 ч. 1 ст. 1113
Господарського процесуального кодексу
України, якою встановлено, що касаційна
скарга не приймається до розгляду і
повертається судом, якщо до скарги не
додано документів, що підтверджують
сплату судового збору у встановлених
порядку і розмірі.

Після усунення обставин, зазначених у
пунктах 1, 2, 3, 4, і 6 ч. 1 ст. 1113, касаційна
скарга може бути подана повторно.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
86, 111, п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 19.02.2014 у справі
№ 49/291 повернути скаржнику.

Головуючий
В.С. Божок

Судді
Т.Ф. Костенко

О.М. Сибіга