ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД АВТОНОМНОЇ
РІШЕННЯ

17.03.2014 Справа №
901/327/14За позовом акціонера Публічного
акціонерного товариства
«Суднобудівний завод «Залів» ОСОБА_2

до відповідача Публічного
акціонерного товариства
«Суднобудівний завод «Залів»

третя особа, яка не заявляє самостійні
вимоги на предмет спору на стороні
відповідача Міністерство промислової
політики України

про визнання правовідносин такими, що
регулюються статутом, затвердженим
15.08.1994

Суддя Колосова Г.Г.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача - ОСОБА_2, особисто,
паспорт НОМЕР_1, виданий 03.04.1998;

Від відповідача - не з'явився;

Від третьої особи - не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: до Господарського суду
Автономної Республіки Крим звернувся
акціонер Публічного акціонерного
товариства «Суднобудівний завод
«Залів» ОСОБА_2 з позовом до Публічного
акціонерного товариства
«Суднобудівний завод «Залів» про
визнання незаконними і скасування
редакцій статуту.

Позивач просить суд визнати
незаконними та скасувати всі редакції
статутів акціонерного товариства,
прийняті після першої редакції від
15.08.1994, судові витрати покласти на
відповідача.

Ухвалою Господарського суду
Автономної Республіки Крим від 14.01.2014
позовну заяву повернуто заявнику.

У заяві про повторне подання позовної
заяви від 20.01.2014 позивач клопоче про
зменшення кількості немайнових
позовних вимог з п'яти до однієї, а саме:
визнати незаконними і скасувати всі
редакції статутів акціонерного
товариства, прийняті після першої
редакції від 15.08.1994, що відповідає п. 6
частині 2 статті 16 Цивільного кодексу
України - захист цивільних прав та
інтересів судом засобом зміни
правовідносин у акціонерному
товаристві.

У письмовому звіті від 31.01.2014 позивач
виклав позовні вимоги у даній справі, а
саме він просить визнати незаконними і
скасувати:

- редакцію Статуту від 22.06.2001,
затверджену загальними зборами
акціонерів -протокол №5;

- редакцію Статуту від 11.06.2004,
затверджену загальними зборами
акціонерів -протокол №8;

- редакцію Статуту від 31.04.2006,
затверджену загальними зборами
акціонерів -протокол №10;

- редакцію Статуту від 23.05.2008,
затверджену загальними зборами
акціонерів -протокол №13;

- редакцію Статуту від 06.04.2012.

У письмовому звіті про виконання
доручень суду щодо уточнень позовних
вимог від 10.02.2014 позивач просить суд:

- судовим рішенням визнати, що
правовідносини у ПАТ «Суднобудівний
завод «Залів» регулюються статутом
акціонерного товариства, затвердженим
Мінмашпромом України 15.08.1994.

Ухвалою від 27.02.2014 суд прийняв до
розгляду вказані вимоги позивача, у
судовому засіданні 27.02.2014 перейшов до
розгляду справи по суті та розглядає
справу саме з такою вимогою.

Також ухвалою від 27.02.2014 суд залучив у
якості третьої особи, які не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача Міністерство
промислової політики України.

11.03.2014 до суду надійшло клопотання
позивача про застосування судом норми
ст. 35 і норми ч. 2 ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України при
вирішенні спору.

Також 11.03.2014 до суду надійшли
клопотання позивача про покладення на
відповідача додаткових судових витрат
та про виправлення описки в ухвалі від
27.02.2014 та пояснення щодо клопотання про
застосування строку позовної давності.

Усі вказані документи долучені до
матеріалів справи.

У судове засідання з'явився позивач
особисто.

Представники відповідача та третьої
особи у судове засідання не з'явились,
про час та місце засідання повідомлені
належним чином.

17.03.2014 від відповідача надійшло
клопотання про відкладення розгляду
справи у зв'язку з неможливістю
забезпечити явку представника. Вказане
клопотання залучено до матеріалів
справи.

Розглянувши клопотання позивача про
виправлення описки в ухвалі від 27.02.2014,
суд вказане клопотання задовольнив та
виправив допущені описки ухвалою від
17.03.2014.

Позивач підтримав позовні вимоги у
повному обсязі.

Підставою звернення позивача до суду є
те, що він з посиланням на приписи ст.35
Закону України «Про господарські
товариства» вважає акціонерне
товариство Суднобудівний завод
«Залів» таким, що не відбулося,
оскільки не було проведено установчі
збори. А тому усі рішення загальних
зборів, які були прийняті після 15.08.1994р.
по затвердженню нових редакцій
статуту, збільшення розміру статутного
фонду та інші є односторонніми
правочинами, які є нікчемними
відповідно до ст. 228 Цивільного кодексу
України.

Відповідач проти позову заперечує,
оскільки вважає, що даний спір не є
корпоративним, а тому провадження у
справі необхідно припинити. Також
заявив клопотання про застосування
строку позовної давності.

Розглянувши клопотання відповідача
про відкладення розгляду справи, суд у
його задоволенні відмовляє у зв'язку із
закінченням строку розгляду даної
справи та наявністю в матеріалах
справи доказів, які в достатній мірі
характеризують правовідносини, що
склалися між сторонами.

Тому суд вважає за можливе розглянути
справу за наявними в ній матеріалами.

Розгляд справи відкладався в порядку
статті 77 Господарського
процесуального кодексу України, в
межах строку встановленого статтею 69
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши наявні у матеріалах справи
докази, заслухавши пояснення
представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство
«Суднобудівний завод «Залів» створено
наказом Міністерства машинобудування,
військово-промислового комплексу і
конверсії України від 15.08.1994 № 1163-а
згідно з Указом Президента України від
15.06.1993 № 210/93 «Про корпоратизацію
підприємств» та «Положенням про
порядок корпоратизації», затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 05.07.1993р. № 508 (а.с. 21).

Згідно з цим наказом ВАТ
«Суднобудівний завод «Залів» створено
на базі Керченського суднобудівного
заводу «Залів» ім. Б.Е.Бутоми.

Як вбачається з позовної заяви, позивач
звернувся до суду за захистом своїх
прав як акціонер ПАТ «Суднобудівний
завод «Залів», а також як
заінтересована фізична особа з
посиланням на приписи ст. 24 Закону
України «Про заходи запобігання і
протидії корупції» та ч. 2 ст. 16
Цивільного кодексу України.

Надалі у заяві від 10.02.2014 позивач
просить суд захистити права та
інтереси акціонера ОСОБА_2 (а.с. 75-78).

Отже, позивач звернувся до суду за
захистом своїх прав як акціонер ПАТ
«Суднобудівний завод «Залів».

Заперечуючи проти позову, відповідач
посилається на те, що позивачем не
визначено корпоративне право, яке на
його думку порушено, та норми
матеріального права, згідно якого таке
корпоративне право існує. Тому
відповідач вважає, що у позивача
відсутнє порушене корпоративне право.

З урахуванням вказаної позиції
відповідачем заявлене клопотання про
припинення провадження у справі у
зв'язку з тим, що спір не підлягає
вирішенню у господарських судах
України.

Розглянувши вказане клопотання,
дослідивши матеріли справи з метою
дослідження повною мірою наявності у
позивача суб'єктивного матеріального
права або охоронюваного законом
інтересу на подання даного позову,
судом встановлено наступне.

Відповідно до п.п.1,4 ч.1 ст.12
Господарського процесуального кодексу
України господарським судам
підвідомчі: справи у спорах, що
виникають при укладанні, зміні,
розірванні і виконанні господарських
договорів, у тому числі щодо
приватизації майна, та з інших підстав;
справи, що виникають з корпоративних
відносин у спорах між господарським
товариством та його учасником
(засновником, акціонером), у тому числі
учасником, який вибув, а також між
учасниками (засновниками, акціонерами)
господарських товариств, що пов'язані
із створенням, діяльністю, управлінням
та припиненням діяльності цього
товариства, крім трудових спорів.

Згідно з ч.6 ст.16 Господарського
процесуального кодексу України справи
у спорах між господарським товариством
та його учасником (засновником,
акціонером), у тому числі учасником,
який вибув, а також між учасниками
(засновниками, акціонерами)
господарського товариства, що
пов'язані із створенням, діяльністю,
управлінням та припиненням діяльності
цього товариства, розглядаються
господарським судом за
місцезнаходженням господарського
товариства згідно з Єдиним державним
реєстром юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців.

Відповідно до ч.1 ст.1 ГПК України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Відповідно до положень ч.2 ст.1
Господарського процесуального кодексу
України у випадках, передбачених
законодавчими актами України, до
господарського суду мають право також
звертатися державні та інші органи,
фізичні особи, що не є суб'єктами
підприємницької діяльності.

Згідно з ч.ч.1,3 ст.167 ГК України
корпоративні права - це права особи,
частка якої визначається у статутному
капіталі (майні) господарської
організації, що включають
правомочності на участь цієї особи в
управлінні господарською
організацією, отримання певної частки
прибутку (дивідендів) даної
організації та активів у разі
ліквідації останньої відповідно до
закону, а також інші правомочності,
передбачені законом та статутними
документами. Під корпоративними
відносинами маються на увазі
відносини, що виникають, змінюються та
припиняються щодо корпоративних прав.

Аналогічне визначення терміну
«Корпоративні права» наведено і у ст. 2
Закону України «Про акціонерні
товариства».

В свою чергу, відповідно до статті 10
Закону України "Про господарські
товариства" учасники товариства мають
право: а) брати участь в управлінні
справами товариства в порядку,
визначеному в установчих документах,
за винятком випадків, передбачених цим
Законом; б) брати участь у розподілі
прибутку товариства та одержувати його
частку (дивіденди). Право на отримання
частки прибутку (дивідендів)
пропорційно частці кожного з учасників
мають особи, які є учасниками
товариства на початок строку виплати
дивідендів; в) вийти в установленому
порядку з товариства; г) одержувати
інформацію про діяльність товариства.
На вимогу учасника товариство
зобов'язане надавати йому для
ознайомлення річні баланси, звіти
товариства про його діяльність,
протоколи зборів; д) здійснити
відчуження часток у статутному
(складеному) капіталі товариства,
цінних паперів, що засвідчують участь у
товаристві, в порядку, встановленому
законом. Учасники можуть мати також
інші права, передбачені законодавством
і установчими документами товариства.

Отже, специфіка корпоративного права
виявляється в тому, що воно складається
з низки корпоративних прав: право на
управління, право на отримання частини
прибутку, право на одержання
дивідендів. Корпоративні права надають
право мати частку в статутному
капіталі Товариства, обирати та бути
обраним, брати участь в управлінні
Товариством у порядку, визначеному в
установчому документі, брати участь у
розподілі прибутку Товариства і
отримувати частину його прибутку
(дивіденди), вийти встановленому
порядку з Товариства, здійснити
відчуження часток у статутному
капіталі Товариства, цінних паперів у
порядку, встановленому законом,
знайомитись зі звітами, протоколами
зборів Товариства.

Позивач просить суд визнати, що
правовідносини у ПАТ «Суднобудівний
завод «Залів» регулюються статутом
акціонерного товариства, затвердженим
Мінмашпромом України 15.08.1994.

У письмовому звіті про виконання
доручень суду щодо уточнень позовних
вимог від 10.02.2014, в якому позивач виклав
вищевказані позовні вимоги, які суд
прийняв до розгляду, позивач
посилається на те, що продаж акцій
акціонерного товариства Фондом
державного майна України тривав до 15
березня 2004 року, що підтверджується
Наказом Фонду державного майна України
№ 481 від 15.03.2004 про виконання плану
розміщення акцій акціонерного
товариства.

ОСОБА_2 відповідно до плану розміщення
акцій акціонерного товариства у
другому кварталі 1995 року підписався на
акції за приватизаційний сертифікат та
придбав акції на сто мільйонів
карбованців (квитанції про продаж
акцій від 12.04.1995 та 19.06.1995, а.с. 82).

Отже, з вказаних дат ОСОБА_2 є
акціонером товариства.

На думку позивача, оскільки установчі
збори товариства не проводились,
акціонерне товариство згідно з
приписами ст. 35 Закону України «Про
господарські товариства» вважається
таким, що не відбулося.

Тому усі рішення загальних зборів
акціонерів по затвердженню нових
редакцій статутів після 15.08.1994,
збільшення розміру статутного фонду та
інші рішення є односторонніми
правочинами згідно з ч. 1, 2 ст. 202
Цивільного кодексу України та є
нікчемними, тому що дії по скликанню
загальних зборів є незаконними і
загальні збори не мають необхідного
обсягу цивільної дієздатності без
проведення установчих зборів
акціонерів. Дані правочини порушують
публічний порядок у державі,
спрямовані на незаконне володіння
«головними акціонерами» майном
держави і майном рядових акціонерів,
порушують конституційне право
приватної та державної власності і є
нікчемними правочинами відповідно до
ст. 228 Цивільного кодексу України.

Отже, зі змісту заяви вбачається, що
фактично позивач також оспорює рішення
загальних зборів акціонерів, які
прийняті у період, коли він вже був
акціонером відповідача, не згоден з
редакціями статутів, затверджених
рішеннями у цей період.

Право на оскарження вказаних рішень є
відповідним корпоративним правом
позивача.

З урахуванням викладеного, суд
відмовляє у клопотанні відповідача про
припинення провадження у справі у
зв'язку з тим, що спір не підлягає
вирішенню у господарських судах
України.

Дослідивши заявлені позовні вимоги та
обставини справи суд дійшов наступного
висновку.

Позивачем заявлена вимога про визнання
факту, що правовідносини у ПАТ
«Суднобудівний завод «Залів»
регулюються статутом акціонерного
товариства, затвердженим Мінмашпромом
України 15.08.1994.

Відповідно до ст. 2 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд порушує справи за
позовними заявами осіб, які
звертаються до господарського суду за
захистом своїх прав та охоронюваних
законом інтересів, а право на звернення
до господарського суду за захистом
своїх порушених або оспорюваних прав
мають особи встановлені ст.1
Господарського процесуального
кодексу України.

Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу
України передбачено право кожної особи
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання.

Статтею 16 Цивільного кодексу України
та ст. 20 Господарського кодексу України
закріплено перелік способів захисту
цивільних прав та інтересів, згідно з
яким кожна особа має право звернутися
до суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Під захистом прав розуміється державна
правова діяльність, спрямована на
відновлення порушеного права суб'єкта
відносин та забезпечення виконання
юридичного обов'язку зобов'язаною
стороною.

Звертаючись до суду, позивач
самостійно обирає спосіб захисту,
передбачений ч. 2 ст.16 Цивільного
кодексу України та ст. 20 Господарського
кодексу України.

Способи захисту цивільних прав та
інтересів передбачені ст. 16 Цивільного
кодексу України, відповідно до ч. 2 якої
способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути: 1) визнання
права; 2) визнання правочину недійсним;
3) припинення дії, яка порушує право; 4)
відновлення становища, яке існувало до
порушення; 5) примусове виконання
обов'язку в натурі; 6) зміна
правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Правові норми ст. 16 Цивільного кодексу
України кореспондуються з положеннями
статті 20 Господарського кодексу
України, якими визначено, що права та
законні інтереси зазначених суб'єктів
захищаються шляхом: визнання наявності
або відсутності права; визнання
недійсними господарських угод;
відновлення становища; припинення дій;
присудження до виконання обов'язку в
натурі; відшкодування збитків;
застосування штрафних і
оперативно-господарських санкцій;
установлення, зміни та припинення
господарських правовідносин.

Заявлена вимога про визнання судовим
рішенням, що правовідносини у ПАТ
«Суднобудівний завод «Залів»
регулюються статутом акціонерного
товариства, затвердженим Мінмашпромом
України 15.08.1994 не підлягає задоволенню,
оскільки стаття 16 Цивільного кодексу
України не передбачає такого способу
захисту цивільних прав та інтересів як
визнання судом певного факту.

Позивачем не здійснено посилання на
норми чинного законодавства чи
договору, якими передбачено спосіб
захисту порушеного права саме шляхом
визнання факту, що правовідносини у ПАТ
«Суднобудівний завод «Залів»
регулюються статутом акціонерного
товариства, затвердженим Мінмашпромом
України 15.08.1994.

Натомість відповідно до положень
статті 98 Цивільного кодексу України
передбачено можливість оскарження
рішення загальних зборів учасником
товариства до суду. Такі ж положення
містять і інші законодавчі акти
України, зокрема, Закон України "Про
господарські товариства".

У пункті 17 постанови пленуму
Верховного Суду України №13 від 24.10.2008р.
„Про практику розгляду судами
корпоративних спорів" роз'яснено, що
рішення загальних зборів учасників
(акціонерів) та інших органів
господарського товариства є актами,
оскільки ці рішення зумовлюють
настання правових наслідків,
спрямованих на регулювання
господарських відносин, і мають
обов'язковий характер для суб'єктів цих
відносин.

Отже, викладена у позовній заяві
вимога, яка за своєю правовою природою
є вимогою про встановлення факту, який
може встановлюватись лише при розгляді
спору про право цивільне та не може
бути предметом самостійних позовних
вимог, за своїм змістом не відповідає
матеріально-правовому захисту права,
визначеного законом.

Слід зазначити, що предметом позову
може бути матеріально-правова чи
немайнова вимога позивача до
відповідача, відносно якої суд повинен
прийняти рішення. В даному випадку
предмет позову носить декларативний
характер і в разі задоволення такого
позову, судове рішення не буде виконане
шляхом державно-примусової діяльності,
яка не може відбуватись шляхом
зобов'язання виконати такі дії, які
неможливо присудити виконати в натурі.

Таким чином, суд вважає, що позивачем
обрано спосіб захисту, який не
відповідає вимогам ст. 16 Цивільного
кодексу України, ст. 20 Господарського
кодексу України та не призводить до
поновлення порушених прав. Згідно зі
змістом ч. 2 ст. Цивільного кодексу
України встановлено, що способи
самозахисту мають відповідати змісту
права, що порушене, характеру дій, якими
воно порушене, а також наслідкам, що
спричинені цим порушенням.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги задоволенню не підлягають, у
позові відмовлено.

У відзиві на позовну заяву (№16/53 від
26.02.2014) відповідач просить суд
застосувати строк позовної давності у
даній справі.

Строк позовної давності
застосовується судом, якщо при
розгляді справи встановлено порушення
прав чи інтересів позивача.

Оскільки у позові відмовлено у зв'язку
із неправильно обраним позивачем
способом захисту порушеного права,
клопотання про застосування строку
позовної давності задоволенню не
підлягає.

Також позивачем заявлено клопотання
про застосування судом норми ст. 35 і
норми ч. 2 ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України при
вирішенні спору.

На думку позивача, факт, що ПАТ
«Суднобудівний завод «Залів» не
відбулося, встановлений законом
України і не має доводитися позивачем
при розгляді справи. Також він просить
суд вийти за межі позовних вимог і
відповідно до п. 2 ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України
зобов'язати ПАТ «Суднобудівний завод
«Залів» виконати п. 3 Постанови
Кабінету міністрів України № 316 від
05.05.1995.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 83
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд, приймаючи
рішення, має право: виходити за межі
позовних вимог, якщо це необхідно для
захисту прав і законних інтересів
позивачів або третіх осіб з
самостійними вимогами на предмет спору
і про це є клопотання заінтересованої
сторони.

З урахуванням того, що суд відмовив у
задоволенні позову, у клопотаннях про
вихід суду за межі позовних вимог та
застосуванні статті 35 Господарського
процесуального кодексу України
відмовлено.

Крім того, позивач просить для усунення
порушень законності - невиконання
засновником акціонерного товариства
вимог частини 4 статті 26 Закону України
«Про господарські товариства» в
частині проведення установчих зборів і
державної реєстрації акціонерного
товариства, відповідно до статті 90
Господарського процесуального кодексу
України прийняти окрему ухвалу суду і
спрямувати іі Міністерству
промислової політики України для
усунення недоліків.

Частиною 1 статті 90 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд,
виявивши при вирішенні господарського
спору порушення законності або
недоліки в діяльності підприємства,
установи, організації, державного чи
іншого органу, виносить окрему ухвалу.

Оскільки підставою відмови у позові є
неправильно обраний позивачем спосіб
захисту порушеного права, суд
відмовляє у задоволенні клопотання про
прийняття окремої ухвали.

Доказів, що підтверджують зворотне, ніж
встановлено судом, сторонами не надано,
в той час, відповідно до вимог статті 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
суду ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень способом, встановленим
для доведення такого роду фактів.

Судовий збір покладається на позивача
згідно статті 49 Господарського
процесуального кодексу України. Тому
клопотання позивача про покладення на
відповідача додаткових судових витрат
також не підлягає задоволенню.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення,
відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України.

Рішення оформлено відповідно до статті
84 Господарського процесуального
кодексу України та підписано 24.03.2014.

З урахуванням викладеного, керуючись
статями 33, 34, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Суддя Г.Г.
Колосова