ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2014 р.
Справа № 911/284/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Саванчук С.О., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Київцемент»,

03083, м. Київ, вул. Червонопрапорна, 26

до Приватного акціонерного товариства
«Іванківська пересувна механізована
колона №2»,

07200, Київська область, смт Іванків, вул.
Поліський шлях, 3

про стягнення 31 629,68 грн.

за участю представників:

позивача - Іваницька О.П. (довіреність
від 08.01.2014 №1);

відповідача - не з'явився, про час, дату
і місце судового засідання
повідомлений належним чином.

Обставини справи:

До господарського суду Київської
області надійшла позовна заява
Публічного акціонерного товариства
«Київцемент» (далі - позивач) до
Приватного акціонерного товариства
«Іванківська пересувна механізована
колона №2» (далі - відповідач) про
стягнення 31 629,68 грн., з яких: 29 621,06 грн.
- основний борг, 177,81 грн. - інфляційні
втрати, 1 112,61 грн. - 3 % річних, 718,20 грн. -
пеня.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
договірних зобов'язань зі здійснення
розрахунків за поставку товару.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 03.02.2014 порушено провадження
у справі, розгляд справи призначено на
18.02.2014.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 2786/14, № 2789/14, №
2790/14 від 17.02.2014) позивачем подано
документи на вимогу ухвали суду від
03.02.2014.

У судове засідання 18.02.2014 представник
відповідача не з'явився, вимоги ухвали
суду від 03.02.2014 відповідач не виконав,
розгляд справи відкладено на 11.03.2014.

У судове засідання 11.03.2014 представник
відповідача не з'явився, вимоги ухвали
суду від 03.02.2014 відповідач не виконав,
розгляд справи відкладено на 18.03.2014.

У судовому засіданні 18.03.2014 представник
позивача повністю підтримав позовні
вимоги.

Відповідач письмовий відзив на позовну
заяву не подав, представника у судові
засідання не направив, не повідомивши
про причини, хоча належним чином
повідомлений про дату, час та місце
судових засідань.

Нез'явлення у судове засідання
представника відповідача та неподання
відповідачем письмового відзиву на
позов не перешкоджає розгляду справи.

На підставі статті 75 Господарського
процесуального кодексу України справу
розглянуто за наявними в ній
матеріалами.

Відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні 18.03.2014 оголошено
вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення присутнього в
судовому засіданні представника
позивача, дослідивши докази та
оцінивши їх в сукупності, суд -

встановив:

Між Публічним акціонерним товариством
"Київцемент" (далі - постачальник) та
Приватним акціонерним товариством
"Іванківська пересувна механізована
колона № 2"(далі - покупець) укладено
договір поставки від 16.04.2012 №94-04-2012
(далі - Договір), згідно умов якого
постачальник зобов'язується передати
(поставити) покупцю цемент в кількості,
асортименті та на умовах, зазначених в
Договорі, а покупець зобов'язується
прийняти і оплатити товар за ціною, що
визначена відповідно до умов Договору
(пункт 1.1. Договору).

Згідно з пунктом 2.1. Договору, кількість
цементу, що повинен бути поставлений
постачальником покупцю за Договором,
визначається сторонами в додатках до
Договору, якими сторони визначають
обсяг (кількість) поставок цементу на
певний строк, вказаний у такому
додатку.

Відповідно до пункту 3.1. Договору,
постачальник зобов'язується поставити,
а покупець - отримати партію цементу,
оплачену останнім, виключно протягом
періоду, вказаного у відповідному
додатку до Договору.

Пунктом 3.5.2. Договору визначено, що
підтвердженням поставки є видаткова
накладна, видана постачальником.

Відповідно до пункту 4.1. Договору, ціна
товару вказується в Додатках до
Договору, що складають його невід'ємну
частину.

Відповідно до умов Договору, між
сторонами укладені додатки до Договору
щодо поставок товару: Додаток №1 від
16.04.2012, Додаток №2 від 01.06.2012, Додаток №3
від 01.07.2012; Додаток №4 від 01.08.2012, Додаток
№5 від 01.09.2012.

Відповідно до позовної заяви, у
відповідача наявна заборгованість з
оплати товару, що отриманий за умовами
Додатку до Договору №5 від 01.09.2012:
цемент марки ПЦ 1-500, кількістю 200 тон (у
тому числі, 100 тон на умовах CRT та 100 тон
на умовах FCA) вартістю 1220,00 грн. за 1 тону
з доставкою та 1110,00 грн. за 1 тону без
доставки, строком оплати - з 01.09.2012 до
30.09.2012.

Як стверджує позивач та
підтверджується матеріалами справи, на
виконання Додатку до Договору №5 від
01.09.2012, позивачем, за видатковою
накладною від 03.09.2012 № КС 00002652 на суму
29 621,60 грн., що підписана уповноваженими
представниками сторін та скріплена
відбитком печатки відповідача,
передано, а відповідачем, за
довіреністю від 03.09.2012 №56, що підписана
уповноваженими особами відповідача та
скріплена відбитком його печатки,
вказаний товар отримано.

Крім того, позивачем додано до
матеріалів справи оригінали рахунків
на оплату, що виставлялися позивачем
відповідачу, номера яких зазначені у
платіжних дорученнях, що підтверджують
часткову сплату боргу відповідачем та,
зокрема, у довіреності, згідно якої
представником відповідача отримано
спірний товар.

Відповідач, у встановлені Додатком до
Договору №5 від 01.09.2012 строки (до 30.09.2012),
вартість товару не оплатив у розмірі 29
621,06 грн. (з урахуванням розрахунків
сторін за попередні поставки згідно з
Додатками до Договору №№ 1 - 4, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи платіжними дорученнями №127 від
20.04.2012, №131 від 24.04.2012, №157 від 10.05.2012, №224
від 18.07.2012, №266 від 16.08.2012 та №291 від
31.08.2012).

Позивачем відповідачу направлено
претензію від 10.09.2012 №209 з вимогою
сплатити заборгованість у сумі 29 621,06
грн., надіслання якої позивачем
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення 12.09.2013
уповноваженій особі відповідача.

Докази відповіді на вказану претензію
або сплати заборгованості, у
матеріалах справи відсутні.

На підтвердження наявності
заборгованості з оплати спірної
поставки товару, позивачем надано в
матеріали справи банківські виписки по
особовому рахунку позивача та довідки
банківських установ, в яких відкрито
рахунки позивача.

Між сторонами у справі виникли
правовідносини з договору поставки.

Відповідно до частини 1 статті 265
Господарського кодексу України, за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтею 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом, або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до частин 1-2 статті 692
Цивільного кодексу України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару, покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару.

Згідно зі статтею 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно з статтею 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до статті 525 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Статтею 530 Цивільного кодексу України
передбачено, якщо у зобов'язанні
встановлений строк його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк.

Докази, що підтверджують виконання
відповідачем зобов'язань щодо оплати
спірної поставки товару, у матеріалах
справи відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення спору на
підставі доказів у справі. Зокрема,
відповідно до частини 2 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України - на підставі письмових
доказів та пояснень представників
сторін.

Згідно з частиною 1 статті 36
Господарського процесуального кодексу
України письмовими доказами є
документи і матеріали, які містять дані
про обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Відповідно до статей 32, 36
Господарського процесуального кодексу
України, господарським судом взято до
уваги у якості письмових доказів:
зазначені вище видаткову накладну та
довіреність - у якості письмових
доказів передачі товару позивачем та
прийняття товару уповноваженою особою
відповідача, банківські виписки по
рахунку позивача, платіжні доручення
та довідки банківських установ - у
якості письмових доказів для
встановлення розмірів та призначень
платежів, що здійснені відповідачем
позивачу та, відповідно, наявності
заборгованості з оплати спірної
поставки товару.

Згідно з статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, докази
подаються сторонами.

Зважаючи на вказане, суд дійшов
висновку, що позовна вимога про
стягнення

29 621,06 грн. основного боргу є
обґрунтованою, підтвердженою
матеріалами справи, відповідачем не
спростованою, а, відтак, підлягає
задоволенню.

Крім того, позивач заявляє до стягнення
177,81 грн. інфляційних втрат та 1 112,61 грн.
3 % річних, що нараховані на суму
основного боргу за період з 01.10.2012 по
31.12.2013.

Відповідно до частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

З метою всебічного, повного і
об'єктивного розгляду обставин справи,
суд здійснив перерахунок розміру
інфляційних втрат та 3% річних та, з
урахуванням меж позовних вимог,
встановив, що позовна вимога про
стягнення 3% річних підлягає
задоволенню повністю у розмірі 1 112,61
грн., а позовна вимога про стягнення
інфляційних втрат позивачем
нарахована надмірно та підлягає
частковому задоволенню у розмірі 177,73
грн.

Також позивачем заявлено до стягнення
718,20 грн. пені.

Відповідно до статті 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання,
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до статті 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно з частиною 1 статті 546 Цивільного
кодексу України, неустойка є одним з
видів забезпечення виконання
зобов'язання.

Правочин щодо забезпечення виконання
зобов'язання вчиняється у письмовій
формі (частина 1 статті 547 Цивільного
кодексу України).

Умовами Договору, Додатком до Договору
№5 від 01.09.2012 не визначено
відповідальності у вигляді пені за
несвоєчасне виконання грошового
зобов'язання, матеріали справи не
містять інших письмових правочинів між
сторонами щодо встановлення неустойки
у спірних правовідносинах, відтак,
позовні вимоги в цій частині
задоволенню не підлягають.

При цьому, судом критично оцінюються
твердження позивача про наявність
підстав для стягнення пені з
посиланням на пункт 6.1. Договору,
оскільки даним пунктом Договору
сторонами погоджено загальну
презумпцію настання відповідальності
за невиконання та/або неналежне
виконання умов договору та не
визначено умов про нарахування
постачальником пені за несвоєчасне
виконання покупцем грошового
зобов'язання.

За результатами аналізу
вищезазначених норм чинного
законодавства та всебічного розгляду
матеріалів справи, господарський суд
дійшов висновку, що позовні вимоги в
частині стягнення з відповідача 29 621,06
грн. основного боргу, 1 112,61 грн. 3% річних
та 177,73 грн. інфляційних втрат є
доведеними, обґрунтованими,
відповідачем не спростованими, а,
відтак, підлягають задоволенню,
позовні вимоги про стягнення 0,08 грн.
інфляційних втрат та 718,20 грн. пені
задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 2 статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, зважаючи на те, що спір виник
внаслідок неправильних дій
відповідача, судовий збір, що сплачений
позивачем при поданні позову,
покладається судом на відповідача.

Керуючись статтями 4, 22, 32, 33, 36, 43, 49,
75, 82 - 85 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Іванківська пересувна
механізована колона №2" (07200, Київська
область, Іванківський район, смт
Іванків, вул. Поліський шлях, 3,
ідентифікаційний ) на
користь Публічного акціонерного
товариства "Київцемент" (03083, м. Київ,
вул. Червонопрапорна, 26,
ідентифікаційний ) 29 621
(двадцять дев'ять тисяч шістсот
двадцять одна) грн. 06 коп. основного
боргу, 1 112 (одна тисяча сто дванадцять)
грн. 61 коп. 3% річних, 177 (сто сімдесят сім)
грн. 73 коп. інфляційних втрат та 1 827
(одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн.
00 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його належного оформлення і підписання
та може бути оскаржено в апеляційному
порядку.

Повне рішення складено 21.03.2014.

Суддя
С.О. Саванчук