ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2014 р.Справа № 922/793/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Денисюк Т.С.

при секретарі судового засідання
Нескуба М.Г.

розглянувши справу

за позовом Акціонерної компанії
"Харківобленерго" м. Харків до
Департаменту цивільного захисту
Харківської обласної державної
адміністрації, м. Харків про
стягнення коштів в розмірі 12758,54 грн. за
участю :

Представник позивача - не з"явився;

Представник відповідача - Шишкін О.Л.
довіреність №02-02-02/324 від 17.03.2014 р.;

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Акціонерна компанія
"Харківобленерго" звернувся до
господарського суду Харківської
області з позовом до Департаменту
цивільного захисту Харківської
обласної державної адміністрації про
стягнення заборгованості у розмірі
12758,54грн., з яких 11754,49 грн. -
заборгованість за вартість спожитої
електричної енергії, 708,86 грн.- пеня, 163,02
грн. - 3% річних та 132,17 грн. - збитки від
інфляції. В обгрунтування позовних
вимог позивач вказує на неналежне
виконання з боку відповідача своїх
зобов'язань за Договором про
постачання електричної енергії
№067140від 24.12.2010 року.Також позивач
просить суд покласти на відповідача
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 1827,00 грн..

Ухвалою суду від 06.03.2014 року за позовною
заявою було порушено провадження по
справі №922/793/14 та призначено до
розгляду у відкритому судовому
засіданні на 17 березня 2014 року.

Представник позивача в судові
засідання не з'являвся, документів,
витребуваних судом, не надав, про
причини неявки суд не повідомляв. Про
час та місце проведення судового
засідання був повідомлений належним
чином, що підтверджується
повідомленнями про вручення поштового
відправлення (арк. с. 80).

Через канцелярію суду відповідач з
супровідним листом (вх.№8498 від 13.03.14р.)
надав документи на виконання вимог
ухвали суду для їх долучення до
матеріалів справи.

Надані документи були досліджені та
долучені судом до матеріалів справи.

Представник відповідача в судовому
засідані та в письмових поясненнях
наданих до суду (арк. с. 74) позовні
вимоги визнавав в повному обсязі.

Відповідно ч. 5 ст. 78 ГПК України, у разі
визнання відповідачем позову
господарський суд приймає рішення про
задоволення позову за умови, що дії
відповідача не суперечать
законодавству або не порушують прав і
охоронюваних законом інтересів інших
осіб.

Враховуючи те, що норми ст. 65
Господарського процесуального кодексу
України, щодо обов`язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, п. 4 ч. 3
ст. 129 Конституції України визначає
одним з принципів судочинства свободу
в наданні сторонами суду своїх доказів
і у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що
господарським судом в межах наданих
ним повноважень створені належні умови
для надання сторонами доказів та
здійснені всі необхідні дії щодо
витребування додаткових доказів, та
вважає за можливе розглядати справу за
наявними у справі і додатково поданими
на вимогу суду матеріалами і
документами.

Розглянувши матеріали справи та надані
представниками сторін докази,
вислухавши пояснення представника
відповідача, судом встановлено
наступне.

24 грудня 2010 року між Акціонерною
компанією "Харківобленерго" (позивач)
та Департаментом цивільного захисту
Харківської обласної державної
адміністрації (відповідач) було
укладено Договір №067140 про постачання
електричної енергії.

Відповідно до ЗУ «Про
електроенергетику» від 16.10.1997р. №
575/97-ВР та «Правил користування
електричною енергією», затверджених
Постановою Національної комісії
регулювання електроенергетики України
№28 від 31.07.1996р., договір про постачання
електричної енергії є основним
документом, який регламентує відносини
між постачальником електричної
енергії за регульованим тарифом і
споживачем та визначає зміст правових
відносин, прав та обов'язків сторін.

Як передбачено п.2.2. договору позивач
(постачальник) зобов'язався постачати
відповідачу (споживачу) електричну
енергію, як різновид товару в обсягах,
визначених відповідно до договору.

Споживач, згідно п.п 2.3.3 договору,
зобов'язався своєчасно оплачувати
постачальнику вартість спожитої
електричної енергії та інші
нарахування. Згідно п. 4.1 Додатку № 2
оплата за такі види нарахувань, як
вартість електроенергії (в тому числі
така, що надійшла на підставі визнаної
претензії або за рішенням суду) з ПДВ.

Пунктом 5 Додатку № 2 до Договору
визначено, що остаточний розрахунок
споживача за електричну енергію,
спожиту протягом розрахункового
періоду, здійснюється на підставі
виставленого постачальником
електричної енергії рахунка
відповідно до даних про фактичне
споживання електричної енергії,
визначеного за показниками
розрахункових засобів обліку (або
розрахунковим шляхом).

Для доведення остаточного розрахунку
споживач протягом трьох робочих днів з
дня закінчення розрахункового періоду
повинен отримати в розрахунковому
відділі відповідного РВЕ або у відділі
розрахунків з юридичними особами СО
"Харківенергозбут" рахунок на оплату
електричної енергії. Цей розрахунок
має бути оплачений споживачем протягом
п"яти операційних днів з дня його
отримання (п. 5 Додатку № 2 до Договору).

Позивач виконав свої зобов'язання по
договору та здійснив відпуск
електричної енергії споживачу у
повному обсязі, що також не
заперечується відповідачем.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач, в свою чергу,
заборгованість за період з квітня 2013
року по січень 2014 року за спожиту за
договором електричну енергію сплатив
лише частково, таким чином, на момент
розгляду справи заборгованість
відповідача перед позивачем становить
11754,49 грн. (що складається з тарифної
складової в сумі 9795,42 грн. та ПДВ у
розмірі 20 % в сумі 1959,07 грн.).

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам суд виходить з
наступного.

Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України Договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зообов'язана вчинити на користь
другої сторони (кредитора) певну дію
(передати майно, виконати роботу,
надати послугу, сплатити гроші тощо)
або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку. (ст..
509 ЦК України).

За змістом ст. 193 Господарського
кодексу України, ст.ст. 525-526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом не
допускається. Зобов`язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов`язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов`язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи, що вказана сума боргу
визнана відповідачем, відповідач не
надав суду доказів про погашення боргу,
а також враховуючи, що відповідно до ст.
526 Цивільного кодексу України,
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк,
позовні вимоги позивача в частині
стягнення боргу в розмірі 11754,49 грн. є
обгрунтованими, підтверджуються
наданими суду доказами та підлягають
задоволенню.

Крім того, позивач, посилаючись на
порушення відповідачем зобов"язань за
Договором, просить стягнути з нього
пеню в розмірі 708,86 грн., інфляційні
втрати в розмірі 132,17 грн. та 3% річних у
розмірі 163,02 грн.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання, настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу
України, виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком. Договором або законом
можуть бути встановлені інші види
забезпечення виконання зобов'язання.

Ст.549 Цивільного кодексу України
передбачено, що пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення. Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання.

Згідно з п. 4.2.1 Договору та п.6 Додатку №
2 до Договору, у разі несвоєчасної
оплати споживач сплачує постачальнику
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ за кожний день прострочення
платежу.

Розрахунок пені перевірено судом та
встановлено, що він відповідає умовам
договору та вимогам чинного
законодавства.

Наведені законодавчі приписи та
установлені фактичні дані щодо
невиконання відповідачем взятих на
себе зобов'язань у строк, встановлений
договором, дають підстави для висновку
суду про правомірність позовних вимог
щодо стягнення на користь позивача
пені в розмірі 708,86 грн.

В силу вимог ч.2 ст.625 Цивільного кодексу
України, боржник який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

При цьому, передбачене законом право
кредитора вимагати сплати боргу з
урахуванням індексу інфляції та
процентів річних є способами захисту
його майнового права та інтересу, суть
яких полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові.

За таких обставин суд визнав позовні
вимоги позивача в сумі 132,17 грн.,
нараховані за індексами інфляції на
суму основного боргу, а також 163,02 грн. -
3% річних, обгрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Згідно приписів ст. 44 Господарського
процесуального кодексу України, судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов"язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката, та інших
витрат, пов"язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
судовий збір покладається у спорах, що
виникають при виконанні договорів та з
інших підстав, - на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог. За
таких обставин, суд вважає за необхідне
покласти судові витрати на відповідача
в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 509, 525, 526, 530, 546, 549, 610, 611, 625,
Цивільного кодексу України, ст.ст. 22, 32,
33, 43, 44, 49, 65, 78 ст.ст. 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Департаменту цивільного
захисту Харківської обласної
державної адміністрації (61038, м. Харків,
вул. Салтівське шосе, 73, )
на користь Акціонерної компанії
„Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул.
Плеханівська,149; ; на п/р
07 в філії ХОУ ВАТ ДОБУ, МФО 351823)
вартість електричної енергії в розмірі
11754,49 грн. (що складається з тарифної
складової в сумі 9795,42 грн. та ПДВ у
розмірі 20 % в сумі 1959,07 грн.).

Стягнути з Департаменту цивільного
захисту Харківської обласної
державної адміністрації (61038, м. Харків,
вул. Салтівське шосе, 73, )
на користь Акціонерної компанії
„Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул.
Плеханівська,149; ; на п/р
0912, в АТ "Банк Золоті Ворота", МФО
351931) 3% річних в розмірі 163,02 грн., індексу
інфляції в розмірі 132,17 грн., пені в
розмірі 708,86 грн. та судовий збір в сумі
1827,00 грн.

Після набрання рішенням законної сили
видати накази.

Повне рішення складено 24.03.2014 р.

Суддя Т.С. Денисюк