КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2014 р. Справа№ 910/1597/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Синиці О.Ф.

за участю секретаря судового засідання
Ворони В.В.

представників сторін:

від позивача - Черей О.В., дов. ДВК
№ 1007 від 14.03.2014 року;

від відповідача-1 - Діденко С.М.,
дов. б/н від 14.01.2014 року;

від відповідача-2 - не з'явилися;

від відповідача-3 - не з'явилися;

від відповідача-4 - Андраш А.О., дов.
б/н від 17.02.2014 року;

від відповідача-5 - Земляна І.О.,
дов. б/н від 17.02.2014 року.

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Господарник»

на ухвалу Господарського суду
міста Києва

від 05.02.2014 року

у справі № 910/1597/14 (суддя Р.В.
Бойко)

за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні

ініціативи»

до 1. Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Господарник»,

2. Дочірнього
підприємства «Продстор»,

3. Дочірнього
підприємства «Степсон Трейд»,

4. Дочірнього
підприємства «Фуршет Центр»,

5. Дочірнього
підприємства «Фуршет Регіон»

про звернення стягнення
на заставлені майнові права вимоги,

здійснення
реалізації заставлених майнових прав
та

стягнення
заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 05.02.2014 року по справі № 910/1597/14
заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» про вжиття заходів
забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на грошові кошти
Дочірнього підприємства «Продстор» у
межах суми у розмірі 1 329 048, 00 грн.,
Дочірнього підприємства «Степсон
Трейд» у межах суми у розмірі 3 617 593, 20
грн., Дочірнього підприємства «Фуршет
Центр» у межах суми у розмірі 5 107 190, 40
грн., Дочірнього підприємства «Фуршет
Регіон» у межах суми у розмірі 1 395 500, 00
грн.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Господарник»
звернулося до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить ухвалу
Господарського суду міста Києва від
05.02.2014 року по справі № 910/1597/14
скасувати.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 03.03.2014 року
апеляційну скаргу було прийнято до
провадження в складі колегії суддів:
головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді:
Зеленін В.О., Синиця О.Ф. та призначено
до розгляду в судовому засіданні на
12.03.2014 року.

11.03.2014 року через Відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи» надійшов відзив на
апеляційну скаргу, у якому позивач
просить апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а оскаржуване судове
рішення - без змін.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 12.03.2014 року
розгляд справи було відкладено на
18.03.2014 року.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 18.03.2014 року
строк розгляду справи було подовжено
та відкладено на 26.03.2014 року.

20.03.2014 року через Відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи» надійшов додатковий
відзив на апеляційну скаргу, у якому
позивач просить апеляційну скаргу
залишити без задоволення, а
оскаржуване судове рішення - без змін.

25.03.2014 року через Відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від Дочірнього
підприємства «Фуршет Регіон» надійшли
письмові пояснення до апеляційної
скарги, у яких відповідач-5 просить
апеляційну скаргу задовольнити, а
оскаржуване судове рішення скасувати.

25.03.2014 року через Відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від Дочірнього
підприємства «Фуршет Центр» надійшли
письмові пояснення до апеляційної
скарги, у яких відповідач-4 просить
апеляційну скаргу задовольнити, а
оскаржуване судове рішення скасувати.

Вимоги та доводи апеляційної скарги
мотивовані тим, що судом першої
інстанції було неповно з'ясовано
обставини, які мають значення для
справи, а також невірно застосовано
норми процесуального права, що
призвело до прийняття невірного
судового рішення.

Представник Товариства з обмеженою
відповідальністю «Господарник» у
поясненнях, наданих у судовому
засіданні, підтримав доводи, викладені
в апеляційній скарзі, просив суд ухвалу
Господарського суду міста Києва від
05.02.2014 року по справі № 910/1597/14
скасувати.

Представник Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» у поясненнях, наданих у
судовому засіданні, заперечував проти
доводів апелянта, викладених в
апеляційній скарзі, просив суд
відмовити в задоволенні скарги та
залишити без змін оскаржувану ухвалу
місцевого господарського суду як таку,
що прийнята з повним, всебічним та
об'єктивним з'ясуванням обставин, які
мають значення для справи, а також з
дотриманням норм процесуального права.

Представник Дочірнього підприємства
«Фуршет Центр» у поясненнях, наданих у
судовому засіданні, підтримав доводи,
викладені в апеляційній скарзі, просив
суд ухвалу Господарського суду міста
Києва від 05.02.2014 року по справі № 910/1597/14
скасувати.

Представник Дочірнього підприємства
«Фуршет Регіон» у поясненнях, наданих у
судовому засіданні, підтримав доводи,
викладені в апеляційній скарзі, просив
суд ухвалу Господарського суду міста
Києва від 05.02.2014 року по справі № 910/1597/14
скасувати.

Ухвали Київського апеляційного
господарського суду про прийняття
апеляційної скарги до провадження від
03.03.2014 року та відкладення розгляду
справи надсилалися сторонам за
адресами вказаними у позовній заяві та
апеляційній скарзі.

Відповідно до абз. 3 п. 3.9.1 постанови
Пленуму від 26 грудня 2011 року № 18 «Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» у
разі, якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з абз. 1 п. 3.9.2 вищезазначеної
постанови Пленуму, у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Колегія суддів вважає можливим
здійснити розгляд апеляційної скарги
за наявними матеріалами справи без
участі відсутніх представників сторін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представників
присутніх сторін, перевіривши
матеріали справи, дослідивши докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія встановила
наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» звернулося до
Господарського суду міста Києва з
позовом про звернення стягнення на
заставлені майнові права вимоги,
здійснення реалізації заставлених
майнових прав та стягнення
заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог,
позивач посилається на наявність
підстав для звернення стягнення на
предмет застави за договором застави
майнових прав № 4141 від 20.09.2011 року,
права заставодержателя за яким набуто
позивачем на підставі договору
відступлення прав № 56-1FAA від 20.12.2013
року, а саме на майнові права за:
договором оренди № 28/09-10/01 від 28.09.2010
року, укладеним між ТОВ «Господарник»
та ДП «Продстор»; договором оренди №
28/09-1 від 28.09.2010 року, укладеним між ТОВ
«Господарник» та ДП «Степсон Трейд»;
договором оренди № 17-2012 від 15.03.2012 року,
укладеним між ТОВ «Господарник» та ДП
«Фуршет Центр»; договором оренди №
114-2012 від 11.06.2012 року, укладеним між ТОВ
«Господарник» та ДП «Фуршет Регіон», в
рахунок погашення заборгованості ПАТ
«Фуршет» за договором про надання
кредитних послуг № 0 від 07.07.2010
року шляхом стягнення з відповідачів 2-5
заборгованості по сплаті орендної
плати у загальному розмірі 11 449 332,00 грн.

До позову Товариством з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» було додано заяву про
вжиття заходів забезпечення позову,
зміст якої полягає у накладенні арешту
на грошові кошти:

- Дочірнього підприємства
«Продстор», у межах суми у розмірі 1 329 048
грн.;

- Дочірнього підприємства
«Степсон Трейд», у межах суми у розмірі
3 617 593,20 грн.;

- Дочірнього підприємства «Фуршет
Центр», у межах суми у розмірі 5 107 190,40
грн.;

- Дочірнього підприємства «Фуршет
Регіон», у межах суми у розмірі 1 395 500
грн.,

які знаходяться на рахунках у
банківських установах, а також інших
рахунках, які буде виявлено в ході
виконання ухвали суду.

Відповідно до ст. 66 ГПК України,
господарський суд за заявою сторони,
прокурора чи його заступника, який
подав позов, або з своєї ініціативи має
право вжити передбачених статтею 67
цього Кодексу заходів до забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

Згідно статті 67 Господарського
процесуального кодексу України позов
забезпечується, зокрема, накладанням
арешту на майно або грошові суми, що
належать відповідачеві, забороною
відповідачеві вчиняти певні дії,
забороною іншим особам вчиняти дії, що
стосуються предмета спору.

Позивач у обґрунтування заяви
посилається на те, що сума заявлених до
стягнення коштів (11 449 332,00 грн.) є досить
значною, відповідачі 2, 3 знаходяться на
стадії припинення, а поведінка
заставодавця (незбереження предмету
застави - укладення нових договорів
оренди) свідчить про можливе вчинення
ними в подальшому дій, спрямованих на
ускладнення або унеможливлення
виконання рішення суду у даній справі.

Як передбачено абз. 2 п. 1. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 року № 16 «Про деякі
питання практики застосування заходів
до забезпечення позову» (далі -
постанова Пленуму № 16) особа, яка
подала заяву про забезпечення позову,
повинна обґрунтувати причини
звернення із заявою про забезпечення
позову. З цією метою та з урахуванням
загальних вимог, передбачених статтею
33 Господарського процесуального
кодексу України, обов'язковим є подання
доказів наявності фактичних обставин,
з якими пов'язується застосування
певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до абз. 3 п. 1. постанова
Пленум № 16 зазначено, що при вирішенні
питання про забезпечення позову
господарський суд має здійснити оцінку
обґрунтованості доводів заявника щодо
необхідності вжиття відповідних
заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і
адекватності вимог заявника щодо
забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості
інтересів сторін, а також інших
учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним
заходом до забезпечення позову і
предметом позовної вимоги, зокрема, чи
спроможний такий захід забезпечити
фактичне виконання судового рішення в
разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або
невиконання рішення господарського
суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із
вжиттям таких заходів прав та
охоронюваних законом інтересів осіб,
що не є учасниками даного судового
процесу.

Пунктом 3 постанови Пленуму № 16
визначена позиція про доцільність
вирішення питання про вжиття
забезпечувальних заходів саме на
стадії підготовки справи до розгляду.

Умовою застосування заходів до
забезпечення позову за вимогами
майнового характеру є достатньо
обґрунтоване припущення, що майно (в
тому числі грошові суми, цінні папери
тощо), яке є у відповідача на момент
пред'явлення позову до нього, може
зникнути, зменшитись за кількістю або
погіршитись за якістю на момент
виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для
забезпечення позову є підтверджена
доказами наявність фактичних обставин,
з якими пов'язується застосування
певного виду забезпечення позову. Про
такі обставини може свідчити вчинення
відповідачем дій, спрямованих на
ухилення від виконання зобов'язання
після пред'явлення вимоги чи подання
позову до суду (реалізація майна чи
підготовчі дії до його реалізації,
витрачання коштів не для здійснення
розрахунків з позивачем, укладення
договорів поруки чи застави за
наявності невиконаного спірного
зобов'язання тощо). Саме лише посилання
в заяві на потенційну можливість
ухилення відповідача від виконання
судового рішення без наведення
відповідного обґрунтування не є
достатньою підставою для задоволення
відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення
позову, що застосовується
господарським судом, визначається його
відповідністю вимогам, на забезпечення
яких він вживається. Оцінка такої
відповідності здійснюється
господарським судом, зокрема, з
урахуванням співвідношення прав
(інтересу), про захист яких просить
заявник, з вартістю майна, на яке
вимагається накладення арешту, або
майнових наслідків заборони
відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову
не повинні мати наслідком повне
припинення господарської діяльності
суб'єкта господарювання, якщо така
діяльність, у свою чергу, не
призводитиме до погіршення стану
належного відповідачеві майна чи
зниження його вартості.

Предметом позову є стягнення з
відповідачів грошових коштів у
загальному розмірі 11 449 332,00 грн., що
являють собою оренду плату за
користування належним ТОВ
«Господарник» майном, право отримання
якої було передано в заставу за
договором застави майнових прав № 4141
від 20.09.2011 року та зареєстровано у
Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна.

В той же час, ТОВ «Господарник»,
всупереч положень п. 1.7 договору
застави майнових прав № 4141 від 20.09.2011
року та за відсутності згоди
заставодержателя, було укладено нові
договори оренди спірного майна з
новими орендарями, що фактично
унеможливило задоволення
заставодержателем своїх вимог за
рахунок переданих згідно вказаного
договору майнових прав на отримання
орендної плати, адже положення такого
договору визначали майнові права саме
на отримання орендної плати від
первісних орендарів за первісним
договорами оренди, а не нових.

Згідно даних, які містяться в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців,
підтверджується посилання позивача на
те, що Дочірнє підприємство «Продстор»
та Дочірнє підприємство «Степсон
Трейд» (первісні орендарі) перебувають
у стані припинення за рішеннями
власників.

Докази про стан рахунків та наявності у
відповідачів майна, належного на праві
власності і за рахунок якого може бути
здійснено задоволення грошових вимог
позивача, у матеріалах справи відсутні.

Вказане дає підстави вважати
обґрунтованим припущення щодо
можливості вчинення відповідачами дій,
спрямованих на створення умов, які
перешкоджатимуть або унеможливлять
виконання рішення суду у випадку
задоволення позовних вимог.

Зазначене свідчить про наявність
зв'язку між визначеними заходами до
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на грошові кошти і предметом
спору, співмірність та адекватність
таких заходів із заявленими вимогами.

Таким чином, заходи до забезпечення
позову, вказані позивачем, сприятимуть
запобіганню порушення його прав на час
вирішення спору в суді, та в разі
задоволення позову - забезпечить
можливість виконання рішення суду.

В свою чергу, посилання позивача на
поведінку відповідачів (порушення
положень договору застави у вигляді
укладення нових договорів оренди та
припинення діяльності первісних
орендарів) дає підстави вважати, що
невжиття зазначених заходів до
забезпечення позову утруднить чи
зробить неможливим виконання рішення
господарського суду у даній справі, у
випадку задоволення позову.

Судова колегія зазначає, оскільки
вказана заборгованість є орендними
платежами, то накладення арешту на
грошові кошти, які знаходяться на
рахунках відповідача в межах сукупної
суми даних платежів, не може призвести
до припинення господарської
діяльності відповідних суб'єктів
господарювання.

З огляду на зазначене вище, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про обґрунтованість
та задоволення заяви позивача про
вжиття заходів забезпечення позову.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини справи, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обставини, викладені в апеляційній
скарзі, не знайшли свого підтвердження
під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
ухвалу Господарського суду міста Києва
від 05.02.2014 року по справі № 910/1597/14,
прийнято з повним та всебічним
дослідженням обставин, які мають
значення для справи, а також з
дотриманням норм процесуального права,
у зв'язку з чим апеляційна скарга
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Господарник»
задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні
апеляційної скарги, відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, витрати по сплаті судового
збору за її подання і розгляд
покладаються на Товариство з обмеженою
відповідальністю «Господарник»
(апелянта).

Керуючись ст. ст. 32-34, 49, 99, 101-106
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Господарник» залишити без
задоволення, а ухвалу Господарського
суду міста Києва від 05.02.2014 року по
справі № 910/1597/14 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 910/1597/14
повернути до Господарського суду міста
Києва.

3. Постанова набирає законної сили
з моменту її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України протягом двадцяти днів з
дня її прийняття.

Головуючий суддя
Б.О. Ткаченко

Судді
В.О. Зеленін

О.Ф. Синиця

Повний текст рішення складено 31.03.2014
року.