м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/126/14 24.03.14

за позовом публічного
акціонерного товариства "Київенерго" в
особі структурного

відокремленого
підрозділу "Київські електричні
мережі"

до фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1

про стягнення 11 935,20
грн.

Суддя Удалова О.Г.

за участю представників сторін:

від позивача Круподер С.А.
(за довіреністю)

від відповідача ОСОБА_1

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство
"Київенерго" в особі структурного
відокремленого підрозділу "Київські
електричні мережі" звернулося до
Господарського суду міста Києва з
позовом до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про стягнення 11 935,20 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням відповідачем умов договору
про приєднання до електричних мереж №
3685/37388/4/25272 від 12.03.2008 р. в частині оплати
вартості наданих позивачем послуг з
приєднання до електричних мереж у
точці підключення у визначені
договором строки, внаслідок чого у
відповідача утворилась
заборгованість.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 10.01.2014 р. було порушено
провадження у справі № 910/126/14 та
призначено її до розгляду на 30.01.2014 р.

27.01.2014 р. через канцелярію суду від
відповідача надійшла заява про зміну
адреси відповідача та заява про
застосування строку позовної давності.
З огляду на викладене, відповідач
просив суд відмовити у задоволенні
позову у зв'язку зі спливом строку
позовної давності.

Представниками сторін було надано суду
усні пояснення по суті спору.

Судом було оголошено перерву в
судовому засіданні до 04.03.2014 р.

27.02.2014 р. через канцелярію суду від
позивача надійшли письмові пояснення
щодо строку позовної давності. Позивач
зазначає, що кінцевою датою спливу
строку позовної давності є 16.01.2014 р., а
позовна заява була подана до суду 31.12.2013
р. Крім того, позивачем були надані
письмові пояснення щодо листів
Національної комісії регулювання
електроенергетики № 5373/11/17-11 від 25.07.2011
р. та № 8968/11/17-11 від 28.11.2011 р.

Через канцелярію суду 28.02.2014 р. від
відповідача надійшли клопотання про
здійснення фіксування судового
процесу технічними засобами,
клопотання про витребування доказів та
заява про відвід судді.

Клопотання про здійснення фіксування
судового процесу технічними засобами
судом було задоволено.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 04.03.2014 р. № 910/126/14 відмовлено у
задоволенні заяви відповідача про
відвід судді.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 04.03.2014 р. № 910/126/14 відповідну
заяву відповідача про витребування
доказів було задоволено судом частково
та зобов'язано позивача надати суду:

- підшивку рахунків ПАТ
"Київенерго" та банківських квитанцій,
що підтверджують оплату споживачами
послуг щодо приєднання до електричних
мереж за 2008 рік (або письмові пояснення
щодо її відсутності);

- підшивку актів приєднання ПАТ
"Київенерго" споживачів до електричних
мереж за 2008 - 2012 p.p., в т.ч. акт приєднання
приміщення споживача ОСОБА_1 до
електричних мереж та електроустановок
позивача (або письмові пояснення щодо
відсутності документів);

- бухгалтерські документи, що
підтверджують наявність у позивача
дебіторської заборгованості на спірну
суму;

- документи, що підтверджують
право власності позивача на
електромережі та електроустановки
(свідоцтво БТІ), до яких позивач, як
власник вказаного майна, приєднав
відповідача;

- письмові пояснення щодо
електромереж та електроустановок, до
яких позивач приєднав відповідача, а
саме внутрішньобудинкових чи
зовнішньобудинкових;

- письмові пояснення щодо
отримання відповідачем можливість
користуватись електроенергією після
приєднання його приміщення до
електромереж за договором, зазначивши,
коли саме відповідач отримав
електроенергію (вказати дату і
послатись на документ);

- письмові пояснення щодо
надсилання відповідачу претензій про
сплату боргу за Договором.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 04.03.2014 р. № 910/126/14 задоволено
клопотання відповідача та продовжено
строк вирішення спору на підставі ст. 69
ГПК України.

Розгляд справи відкладено на 20.03.2014 р.

Через канцелярію суду 14.03.2014 р. від
відповідача надійшов відзив на позовну
заяву.

Через канцелярію суду 20.03.2014 р. від
позивача надійшли письмові пояснення.

У судовому засіданні 20.03.2014 року
представником позивача та
відповідачем було надано суду усні
пояснення по справі. Судом оголошено
перерву в судовому засіданні до 24.03.14
року.

У судовому засіданні 24.03.2014 р. було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши надані документи та
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно та
повно з'ясувавши обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши в сукупності докази, які мають
значення для розгляду справи та
вирішення спору по суті, суд встановив:

12.03.2008 р. між акціонерною
енергопостачальною компанією
"Київенерго" (правонаступником якої є
позивач), в особі структурного
відокремленого підрозділу "Київські
електричні мережі" та фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 було укладено
договір про приєднання до електричних
мереж № 3685/37388/4/25272 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору позивач
здійснює приєднання та підключення
електроустановок відповідача до своїх
електричних мереж після виконання
відповідачем за власний рахунок:

- Технічних умов у повному обсязі;

- розроблення та узгодження
Проектної документації;

- укладення відповідачем договору
про постачання електричної енергії та
у необхідних випадках договору про
спільне використання технологічних
електричних мереж або договору про
технічне забезпечення
електропостачання.

Згідно з п. 1.2. Договору відповідач
зобов'язувався здійснити оплату послуг
за приєднання згідно з Розрахунком,
передбаченим п. 3.1 Договору.

Відповідно до п. 3.1. Договору плата за
приєднання електроустановок
відповідача визначається у Розрахунку,
наданому відповідачу, складеному на
підставі узгодженої Проектної
документації та відповідно до Методики
та ППЕЕМ, який після підписання
Сторонами стає невід'ємною частиною
цього Договору.

Відповідний розрахунок складено 22.05.2008
р.

Згідно з п. 1.2. Договору оплата послуг за
приєднання електроустановок
відповідача до електричних мереж
позивача проводиться відповідачем
протягом 20 робочих днів після
одержання Розрахунку, однак не пізніше,
ніж за 5 робочих днів до підключення
електроустановок відповідача.

Відповідно до п. 6.1. Договору останній
набуває чинності з моменту його
підписання та діє до повного виконання
сторонами зобов'язань за ним та строку
дії Технічних умов, строк дії яких
закінчився у 2008 році.

Між сторонами спору укладено договір
про постачання електроенергії № 42131
від 22.11.2010 р., який підписано
відповідачем 30.12.2010 р.

Позивач в обґрунтування заявлених
позовних вимог зазначає, що
зобов'язання сторін за Договором
закінчилось лише після приєднання та
підключення ним електроустановок
відповідача до своїх електричних
мереж, що мало місце, на його думку
21.02.2011 р., на підставі завдання № 209 на
виконання робіт з приладами обліку,
Акту № 209 технічної перевірки засобів
обліку та опломбування засобів обліку
електричної енергії та наряду заявки №
5 від 13.01.2011 р.

27.01.2014 р. через канцелярію суду надійшла
заява відповідача від 22.01.2014 р. про
застосування судом до спірних
правовідносин спливу позовної
давності. Відповідні твердження та
доводи відповідача знайшли своє
відображення також у відзиві на позов
від 12.03.2014 р.

Твердження відповідача обґрунтовані
тим, що зобов'язання сторін за
Договором, за яким заявлено до
стягнення грошові кошти, між сторонами
припинились ще 22.05.2011 р., тобто через три
роки з моменту здійснення відповідного
розрахунку до Договору.

Також відповідач акцентував увагу
суду, що 21.02.2011 р. позивачем лише було
здійснено заміну та опломбування
нового засобу обліку використання
електроенергії.

Між сторонами спору 11.11.2010 р. було
складено акт № допуску до
експлуатації електроустановок
споживача про відповідність проекту та
всім стандартам змонтованої
електроустановки з проведеннями
відповідних випробувань ПП «Ірвіс»
(протоколи відповідних випробувань від
11.11.2010 р.).

У даному акті також зазначалось, що
напругу на електроустановку буде
подано після укладання Договору на
користування електроенергією, а старий
електролічильник буде замінено на
новий, що й підтверджується актом
технічної перевірки засобів обліку
електричної енергії від 21.02.2011 р.

Відповідач також надав акт № 335 про
приймання в експлуатацію закінченого
будівництвом об'єкта (13-ти поверхового
будинку) від 21.10.2003 р.

Також відповідач зазначив, що оплатив
відповідні послуги за Договором
позивачу, однак зазначив, що оригінал
квитанції знаходиться у позивача, та
надав копію відповідної банківської
квитанції № 000011 від 24 квітня 2008 року за
касове обслуговування банком. Для
встановлення відомостей про платіжну
операцію згідно з вказаною квитанцією
судом направлявся запит до товариства
з обмеженою відповідальністю
«Укрпромбанк», проте відповідь не
надійшла.

Позивачем спростовано відповідне
твердження наданням копії квитанції №
000010 від 24 квітня 2008 року на суму 250,69 грн.
відповідної банківської установи, з
якої вбачається, що відповідачем було
оплачено послуги за перевірку
відповідного засобу обліку
електроенергії.

За таких обставин, суд дійшов висновку
про обґрунтованість позовних вимог про
необхідність оплати надані позивачем
послуг з приєднання до електричних
мереж у точці підключення відповідача
відповідно до умов Договору.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України)
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 631 ЦК України строком
договору є час, протягом якого сторони
можуть здійснити свої права і виконати
свої обов'язки відповідно до договору.

Відповідно до ч. 4. ст. 631 ЦК України
закінчення строку договору не звільняє
сторони від відповідальності за його
порушення, яке мало місце під час дії
договору.

Приєднання та підключення
електроустановок відповідача до своїх
електричних мереж позивач обґрунтовує
законодавчо закріпленим у ст. 1 Закону
України "Про електроенергетику"
визначенням поняття "приєднання
електроустановки", яке полягає у
наданні електропередавальною
організацією послуги замовнику із
створення технічної можливості для
передачі (прийняття) в місце приєднання
електроустановки замовника
відповідної потужності до електричних
мереж електропередавальної
організації (у тому числі
новозбудованих) електричної енергії
необхідного обсягу з дотриманням
показників її якості та надійності.

Однак, на момент виникнення спірних
правовідносин у Законі України "Про
електроенергетику" не містилось
визначення поняття "приєднання
електроустановки".

Зазначені зміни в ст. 1 ЗУ "Про
електроенергетику" внесено лише
Законом України від 22.06.2012 р. № 5021-VI,
який набирав чинності з 1 січня 2013 року.

Правила приєднання електроустановок
до електричних мереж затверджено
постановою № 32 Національної комісії,
що здійснює державне регулювання у
сфері енергетики, лише 17.01.2013 р.

На той момент зазначені правовідносини
регулювались постановою Національної
комісії з питань регулювання
електроенергетики, від 31.07.1996 р. № 28 "Про
затвердження Правил користування
електричною енергією", відповідно до
абзацу п'ятдесят сьомого пункту 1.2 якої
підключення - це виконання операцій
комутації в місцях контактних з'єднань
електропроводки з метою подачі напруги
на електроустановку
(електроустановки).

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з аб. 5 пп. 3.13. п. 3 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" у разі
неподання учасником судового процесу з
неповажних причин або без повідомлення
причин матеріалів та інших доказів,
витребуваних господарським судом,
останній може здійснити розгляд справи
за наявними в ній матеріалами та
доказами.

Позивачем не доведено належними
доказами факт виконання сторонами
зобов'язань за Договором про
приєднання до електричних мереж №
3685/37388/4/25272 від 12.03.2008 р. після 30.12.2011 р.

Відповідно до п. 1.1. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
29.05.2013, № 10 "Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів"
позовна давність, за визначенням
статті 256 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України), - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Отже, позовна
давність є інститутом цивільного права
і може застосовуватися виключно до
вимог зі спорів, що виникають у
цивільних відносинах, визначених у
частині першій статті 1 ЦК України, та у
господарських відносинах (стаття 3
Господарського кодексу України, далі -
ГК України).

Згідно з п. 2.1. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 29.05.2013,
№ 10 "Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів"
визначено, що частиною третьою статті
267 ЦК України передбачена можливість
застосування позовної давності, у тому
числі й спеціальної, лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
рішення судом.

Зазначену заяву відповідачем було
зроблено 27.01.2014 р.

Відповідно до п. 2.2. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
29.05.2013 р. № 10 "Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів" за
змістом частини першої статті 261 ЦК
України позовна давність
застосовується лише за наявності
порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну
давність, господарський суд повинен
з'ясувати та зазначити в судовому
рішенні, чи порушене право або
охоронюваний законом інтерес позивача,
за захистом якого той звернувся до
суду. У разі коли такі право чи інтерес
не порушені, суд відмовляє в позові з
підстав його необґрунтованості. І лише
якщо буде встановлено, що право або
охоронюваний законом інтерес особи
дійсно порушені, але позовна давність
спливла і про це зроблено заяву іншою
стороною у справі, суд відмовляє в
позові у зв'язку зі спливом позовної
давності - за відсутності наведених
позивачем поважних причин її
пропущення.

Висновок про застосування позовної
давності відображається у
мотивувальній частині рішення
господарського суду.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий
збір покладається на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 4, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Повне рішення складено
31.03.2014 р.

Суддя
О.Г. Удалова