КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2014 р. Справа№ 910/17724/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ропій Л.М.

суддів: Кондес Л.О.

Рябухи В.І.

за участю представників сторін:

від прокуратури: Шевченко О.В. - старший
прокурор відділу Прокуратури міста
Києва, посв. № 002629 від 05.09.2012;

від позивача: 1. Ходорич О.М. -
представник, дов. № 064/5373 від 25.04.2013;

2. Буряк О.О. - представник, дов. № 11 від
20.01.2014;

від відповідача: Журавльов О.С. -
представник, дов. № 278 від 31.12.2012;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

Заступника прокурора міста Києва

на рішення Господарського суду міста
Києва від 09.12.2013

у справі № 910/17724/13 (суддя Митрохіна А.В.)

за позовом Першого заступника
прокурора Шевченківського району
міста Києва в інтересах держави в особі
Департаменту міського благоустрою та
збереження природного середовища
виконавчого органу Київської міської
ради, Київського комунального
об'єднання зеленого будівництва та
експлуатації зелених насаджень міста
"Київзеленбуд"

до Підприємства з іноземними
інвестиціями "Лукойл-Україна"

про стягнення 39 479,25 грн.

На підставі ст.ст. 77, 99 ГПК
України 03.03.2014 у судовому засіданні
оголошено перерву до 24.03.2014.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 09.12.2013 у справі № 910/17724/13 у
задоволенні позову відмовлено
повністю; підлягає стягненню солідарно
з позивачів у дохід Державного бюджету
України 1 720,50 грн. судового збору.

Рішення мотивовано тим, що відповідач
не може нести відповідальність в 2013р.
за рослини, життєвий цикл яких
припинився у 2012р., положеннями
охоронного договору не передбачено
обов'язку утримувача пересівати
квітники щорічно; дерева було видалено
у 2012р. під час проведення реконструкції
АЗС підрядною організацією, з метою
проведення роботи АЗС відповідно до
вимог чинного законодавства України;
відповідно до п.13.1 Порядку видалення
зелених насаджень на території міста
Києва, затверджених рішенням Київської
міської ради від 27.10.2011 № 384/6600 сплата
відновної вартості зелених насаджень
не проводиться у разі реконструкції
або капітального ремонту об'єкта
благоустрою;суду не доведено та не
надано належних доказів на
підтвердження факту невиконання
відповідачем умов охоронного договору
на зелені насадження № 184 від 24.10.2012 в
частині збереження зелених насаджень
та завдання шкоди інтересам держави.

В апеляційній скарзі прокурор просить
рішення Господарського суду міста
Києва від 09.12.2013 скасувати з підстав
неправильного застосування норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права і прийняти нове
рішення, яким позов задовольнити.

Підстави апеляційної скарги
обґрунтовуються наступними доводами.

На думку скаржника, судом не враховано,
що згідно з п.11 Порядку видалення дерев,
кущів, газонів і квітників у населених
пунктах, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 01.06.2006,
відновна вартість зелених насаджень,
розташованих на земельній ділянці, що
відведена в установленому порядку
фізичній або юридичній особі (крім
відновної вартості зелених насаджень,
посаджених (створених) цією особою),
сплачується під час передачі такої
ділянки у власність відповідної особи;
підприємство під час під час
оформлення права власності на земельну
ділянку за вказаною адресою відновну
вартість зелених насаджень не
сплатило; також згідно із п.16.2 Порядку
видалення зелених насаджень на
території міста Києва, затвердженого
рішенням Київської міської ради від
27.10.2011 № 384/6600 при відведені земельних
ділянок для реконструкції та
капітального ремонту будівель і
споруд, об'єктів благоустрою та інших
цілей, не пов'язаних із будівництвом,
відновна вартість зелених насаджень не
сплачується при умові збереження
наявних на земельній ділянці зелених
насаджень та наявності укладеного з КО
"Київзеленбуд" безстрокового та
безоплатного охоронного договору на
зелені насадження, які знаходяться на
земельній ділянці.

Скаржник вважає, що суд безпідставно
послався на п.13.1 Порядку від 27.10.2011 та
неправильно застосував вимоги ч.1 ст.13
Закону України "Про благоустрій
населених пунктів" і Правил
благоустрою м. Києва, затверджених
рішенням Київської міської ради від
25.12.2008 № 1051/1051 й не врахував, що
територія автозаправної станції, яка
розміщена на вказаній земельній
ділянці, до об'єктів благоустрою
населених пунктів не відноситься.

Скаржник вказує на порушення судом ст.43
ГПК України, оскільки не надано
належної оцінки тому, що 18.07.2013 на
адресу підприємства відправлено
факсограму щодо проведення перевірки
стану зелених насаджень.

Перший позивач у відзиві та у
додатковому відзиві на апеляційну
скаргу просить задовольнити
апеляційну скаргу в повному обсязі,
посилаючись, зокрема, на неврахування
судом порушення п.4.10 договору № 184 від
24.10.2012 та того, що у разі набуття особою
права власності на земельну ділянку
необхідність сплати до бюджету
відповідної вартості зелених
насаджень, які розташовані на ній,
виникає з самого лише факту переходу до
особи права власності на земельну
ділянку з розташованими на ній
зеленими насадженнями і не
пов'язується з їх фактичним видаленням;
судом першої інстанції не були
застосовані вимоги чинного
законодавства в сфері регулювання
зобов'язань; при проведенні перевірки
на території ПП "Лукойл-Україна" був
присутній представник відповідача,
який відмовився підписувати складені
документи.

Відповідач у відзиві на апеляційну
скаргу заперечує проти доводів скарги,
посилаючись, у тому числі, на те, що
видалення зелених насаджень на
підставі одного з документів,
визначених ч.1 ст.34 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності",
до прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів не потребує
прийняття рішення компетентним
органом; відбулося не знищення зелених
насаджень, а саме видалення на підставі
положень зазначеного Закону та
Постанови Кабінету Міністрів України
від 01.08.2006 № 1045 "Про затвердження
Порядку видалення дерев, кущів, газонів
і квітників у населених пунктах";
відповідно до вимог чинного
законодавства України розміщення на
території автозаправних станцій
хвойних порід дерев забороняється;
пунктом 10 Порядку визначено, що
видалення зелених насаджень на
земельній ділянці, яка перебуває у
приватній власності та на присадибній
ділянці, здійснюється за рішенням
власника (користувача) земельної
ділянки без сплати її відновної
вартості; під час здійснення
реконструкції АЗС було також здійснено
реконструкцію газонів, що відноситься
до об'єктів благоустрою; в матеріалах
справи, під час розгляду в першій
інстанції були відсутні будь-які
докази повідомлення підприємства про
проведення перевірки стану зелених
насаджень.

26.02.2014 прокурором подано додаткові
докази до справи № 910/17724/13 із
супровідним листом від 24.02.2014.

Згідно із ст.101 ГПК України у процесі
перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу; додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник
обґрунтував неможливість їх подання
суду першої інстанції з причин, що не
залежали від нього.

Враховуючи те, що заявником не
обґрунтовано неможливість подання
суду першої інстанції додаткових
доказів з причин, що не залежали від
нього, колегія суддів, порадившись, не
приймає зазначені додаткові докази.

12.03.2013 першим позивачем подано
клопотання про витребування у
відповідача журналу реєстрації
вхідних факсограм, для підтвердження
факту надходження 18.07.2013/
ненадходження факсограм на
підприємство, у якому також просить
викликати й допитати, в якості свідків,
гр.гр. ОСОБА_6, ОСОБА_7, оскільки при
розгляді справи судом першої інстанції
суддею не ставився під сумнів
направлення факсограми.

Відповідно до ст.65 ГПК України з метою
забезпечення правильного і
своєчасного вирішення господарського
спору суддя вчиняє в необхідних
випадках дії по підготовці справи до
розгляду, зазначені у цій статті.

Згідно із ст.34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Розглянувши подане клопотання,
враховуючи наявні матеріали справи, те,
що зазначені в клопотанні докази та
пояснення фізичних осіб не вплинуть на
правильний і своєчасний розгляд справи
відповідно до ст.101 ГПК України та не
будуть мати значення для справи,
колегія суддів відхиляє подане
клопотання.

Розглянувши апеляційну скаргу,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши представників прокуратури,
сторін, враховуючи доводи відзивів на
апеляційну скаргу, колегія суддів
встановила наступне.

Прокурором подано до суду першої
інстанції позов в інтересах держави в
особі першого та другого позивача про
стягнення з відповідача до цільового
фонду спеціалізованого бюджету міста
Києва відновної вартості зелених
насаджень в розмірі 15 791,70 грн., штрафу в
розмірі 23 687,55 грн.

Відповідно до акту від 19.07.2013,
складеного посадовими особами Міської
станції захисту зелених насаджень КО
"Київзеленбуд" і Департаменту міського
благоустрою та збереження природного
середовища виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації), під
час проведення перевірки щодо
дотримання відповідачем охоронного
договору на зелені насадження № 184 від
24.10.2012 за адресою: м.Київ, проспект
Перемоги, 6 було встановлено, що зелені
насадження, які підлягали збереженню і
зазначені в охоронному договорі на
зелені насадження № 184 від 24.10.2010 на
земельній ділянці частково відсутні, а
саме: дерева - 3 шт., кущі - 16 шт., квітник -
2 м кв.; відновна вартість відсутніх
зелених насаджень становить 15 791,70 грн.
(в т.ч. дерев - 9 346,50 грн., кущів - 5 202,00 грн.,
квітників - 1 243,20 грн.); відповідно до
п.16.2.1 Порядку видалення зелених
насаджень на території м.Києва,
затвердженого рішенням Київської
міської ради № 384/6600 від 27.10.2011 та п.6.1
охоронного договору штраф становить - 23
687,55 грн.; всього з урахуванням штрафу - 39
479,25 грн.

Як вбачається із матеріалів справи,
24.10.2012 між Київським комунальним
об'єднанням зеленого будівництва та
експлуатації зелених насаджень міста
"Київзеленбуд", за договором КО
"Київзеленбуд", та відповідачем, за
договором утримувачем, укладено
охоронний договір № 184 на зелені
насадження, що знаходяться на
проспекті Перемоги, 6 м.Київ, площа
ділянки - 0,1610 га.

Згідно з п.п.2, 4, 4.1, 4.2 договору № 184
відповідач бере на себе зобов'язання
щодо зберігання та утримання в
належному стані зелених насаджень,
перелічених та описаних в п.2 цього
договору; відповідач зобов'язується
утримувати в належному стані зелені
насадження, зазначені в пункті 2 цього
договору; протягом року здійснювати
комплекс заходів із догляду за
деревами і чагарниками, що включає
заходи, перелічені в цьому пункті.

В п.9 договору № 184 передбачено, що цей
договір вступає в силу з моменту права
користування чи права власності на
земельну ділянку.

Відповідно до Державного акту на право
власності на земельну ділянку № 047187
від 24.10.2012 відповідач є власником
земельної ділянки площею 0, 1610 га,
розташованої на просп. Перемоги, 6 у
Шевченківському районі м.Києва,
цільове призначення: експлуатація та
обслуговування автозаправного
комплексу.

Як встановлено статтею 40 Закону
України "Про рослинний світ" від 09.04.1999
№ 591-ХІV, порушення законодавства про
рослинний світ тягне за собою
дисциплінарну, адміністративну,
цивільно-правову або кримінальну
відповідальність згідно з законами
України; відповідальність за порушення
законодавства про рослинний світ
несуть особи, винні у, зокрема:
протиправному знищенні або
пошкодженні об'єктів рослинного світу;
порушенні вимог щодо охорони,
використання та відтворення
рослинного світу під час проектування,
розміщення, будівництва,
реконструкції, введення в дію,
експлуатації споруд та об'єктів,
застосування технологій, які негативно
впливають на стан об'єктів рослинного
світу.

Відповідно до ст.13, ч.ч.1, 2 ст.28 Закону
України "Про благоустрій населених
пунктів" від 06.09.2005 № 2807-ІV до об'єктів
благоустрою населених пунктів
належить, зокрема, території
підприємств, установ, організацій та
закріплені за ними території на умовах
договору; охороні та відновленню
підлягають усі зелені насадження в
межах населених пунктів під час
проведення будь-якої діяльності, крім
зелених насаджень, які висаджені або
виросли самосівом в охоронних зонах
повітряних і кабельних ліній,
трансформаторних підстанцій,
розподільних пунктів і пристроїв;
охорона, утримання та відновлення
зелених насаджень на об'єктах
благоустрою, а також видалення дерев,
які виросли самосівом, здійснюються за
рахунок коштів державного або місцевих
бюджетів незалежно від
підпорядкування об'єкта благоустрою, а
на земельних ділянках, переданих у
власність, наданих у постійне
користування або в оренду, - за рахунок
коштів їх власників або користувачів
відповідно до нормативів, затверджених
у встановленому порядку.

Як передбачено в п.11 Порядку видалення
дерев, кущів, газонів і квітників у
населених пунктах, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 01.08.2006 № 1045, відновна вартість
зелених насаджень, розташованих на
земельній ділянці, що відведена в
установленому порядку фізичній або
юридичній особі (крім відновної
вартості зелених насаджень, посаджених
(створених) цією особою), сплачується
під час передачі такої ділянки у
власність відповідної особи.

В п.п.15.3, 16.2.1 Порядку видалення зелених
насаджень на території міста Києва,
затвердженого рішенням Київської
міської ради від 27.10.2011 № 384/6600,
встановлено, що у випадку укладення
власником земельної ділянки
охоронного договору на зелені
насадження відповідно до підпункту 16.2
пункту 16 цього Положення, відновна
вартість зелених насаджень, у разі їх
видалення, сплачується в установленому
порядку; відповідно до охоронного
договору на зелені насадження власник
чи користувач земельної ділянки бере
на себе зобов'язання зберігати та
утримувати в належному стані зелені
насадження, які знаходяться в межах
земельної ділянки; у випадку
невиконання умов договору особа, яка
взяла на себе зобов'язання, повинна
сплатити відновну вартість зелених
насаджень та штраф у розмірі 150%
відновної вартості (що є видом
забезпення виконання зобов'язань за
договором); контроль за станом
виконання охоронного договору на
зелені насадження здійснює Головне
управління екології та охорони
природних ресурсів виконавчого органу
Київради (Київської міської державної
адміністрації) спільно з Київським
комунальним об'єднанням зеленого
будівництва та експлуатації зелених
насаджень міста "Київзеленбуд" шляхом
організації планових та позапланових
виїзних перевірок стану зелених
насаджень.

Згідно з ч.1 ст.626, ч.1 ст.628 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків; зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.179 ГК України
майново-господарські зобов'язання, які
виникають між суб'єктами
господарювання або між суб'єктами
господарювання і не господарюючими
суб'єктами - юридичними особами на
підставі господарських договорів, є
господарсько-договірними
зобов'язаннями.

Як передбачено в ч.1 ст.193 ГК України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Згідно із ст.526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

В договорі № 184 сторонами передбачено,
що відповідач зобов'язаний, у тому
числі, здійснювати видалення зелених
насаджень лише на підставі ордера,
виданого в установленому порядку;
негайно повідомляти уповноваженого
суб'єкта про будь-яке пошкодження
зелених насаджень або загрозу їх
пошкодження; у встановленому порядку
(на підставі ордера, після сплати
відновної вартості) видаляти зелені
насадження, щодо яких укладено цей
договір (п.п.4.9, 4.10, 5.2).

В п. 6.1 договору № 184 сторонами
погоджено умови про те, що у разі
знищення або пошкодження зелених
насаджень до ступеня припинення росту,
у зв'язку із невиконанням умов договору
утримувач сплачує відновну вартість
зелених насаджень у сумі, розрахованій
на момент повідомлення про пошкодження
зелених насаджень (або виявлення таких
пошкоджень уповноваженим органом) та
штраф у розмірі 150% відновної вартості
зелених насаджень.

Умовами договору № 184 не надано
відповідачу право видаляти зелені
насадження у разі реконструкції
приміщень будівлі автозаправної
станції по просп. Перемоги, 6 у м. Києві,
на підтвердження здійснення якої
відповідачем надано до матеріалів
справи декларацію про початок
виконання будівельних робіт,
зареєстровану Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві 31.05.2012, декларацію про
готовність об'єкта до експлуатації,
зареєстровану 26.12.2012 - дата початку
будівництва: 01.06.2012, дата закінчення
будівництва: 18.12.2012, контрольну картку
№ 12100180 Головного управління контролю
за благоустроєм Київської міської
державної адміністрації, відповідно до
якої заявлений термін виконання робіт:
початок - 08.08.2012, закінчення - 08.11.2012.

Також із матеріалів справи не
вбачається того, що у подальшому
сторонами до договору № 184 вносились
зміни, у тому числі й щодо прав
відповідача стосовно передбачених у
договорі № 184 зелених насаджень, у
зв'язку з проведенням реконструкції
приміщень будівлі автозаправної
станції.

Таким чином, матеріалами справи не
підтверджено наявності підстав для
звільнення відповідача від
відповідальності, передбаченої
сторонами за договором № 184, окрім
відповідальності за квітник з
однорічників, зазначений під № 6 в п.2
договору № 184, враховуючи наступні
обставини.

В ч.1 ст.614 ЦК України встановлено, що
особа, яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно із ч.1 ст.193 ГК України до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.1.4 Норм висаджування
розсади квітниково- декоративних
рослин при створенні і ремонті
квітників у населених пунктах,
затверджених наказом Міністерства з
питань житлово-комунального
господарства України від 07.12.2007 № 198,
квітник - ділянка геометричної або
довільної форми з посадженими одно,
дво- або багаторічними квітковими
рослинами; однорічні квіткові рослини
(літники) - рослини, цикл розвитку яких
триває впродовж одного вегетаційного
сезону.

Згідно з п.1.3 Порядку офіційного
встановлення та,або підтримання
статусу місця виробництва або
виробничої ділянки, вільних від
регульованих шкідливих організмів,
позбавлення такого статусу, його
поновлення та інші умови офіційного
встановлення місця виробництва або
виробничої ділянки, затвердженого
наказом Міністерства аграрної
політики та продовольства України від
07.08.2012 № 487, вегетаційний сезон - період
або періоди року, протягом яких
відбувається активна життєдіяльність
та ріст рослин у певній зоні, місці
виробництва або ділянці виробництва.

Таким чином, оскільки вегетаційний
сезон однорічних квіткових рослин,
передбачених під № 6 пункту 2 договору
№ 184, закінчився до грудня 2012р., то їх
відсутність на час перевірки - 19.07.2013,
про що встановлено перевіркою, згідно
із актом від 19.07.2013, не була наслідком
вини відповідача, а мала природний
характер, тому у цій частині підстави
для покладення відповідальності на
відповідача відсутні.

Висновок суду першої інстанції про
застосування положень пункту 13.1
Порядку видалення зелених насаджень на
території міста Києва, затвердженого
рішенням Київської міської ради від
27.10.2011 № 384/6600 є таким, що не ґрунтується
на матеріалах справи, оскільки не
враховано умови договору № 184,
укладеного сторонами, та відсутність у
матеріалах справи доказів вжиття
відповідачем заходів, передбачених
пунктами 4 - 6 згаданого Порядку, що є
передумовою застосування положень
пункту 13.1 цього Порядку.

Також, згідно із статтею 13 Закону
України "Про благоустрій населених
пунктів" від 06.09.2005 № 2807-ІV, до об'єктів
благоустрою населених пунктів не
віднесено безпосередньо будівлю,
реконструкцію якої здійснював
відповідач, а, серед інших, території
будівель та споруд інженерного захисту
територій; території підприємств,
установ, організацій та закріплені за
ними території на умовах договору.

Чинним законодавством не передбачено
право відповідача на власний розсуд
здійснювати видалення зелених
насаджень, переданих йому комунальним
об'єднанням міста на зберігання та
утримання.

Посилання відповідача на Правила
пожежної безпеки для об'єктів
зберігання, транспортування та
реалізації нафтопродуктів,
затверджених наказом Міністерства
палива та енергетики від 24.12.2008 № 658,
безпідставне, адже на момент укладення
договору № 184 зазначені Правила вже
були прийняті, отже договір № 184
укладений із врахуванням цих Правил;
також обмеження щодо порід дерев у
пункті 10 Правил стосується посадки
дерев, а відповідно до договору № 184
відповідач зобов'язався зберігати та
утримувати в належному стані передані
йому зелені насадження. Отже, згадані
Правила не звільняють відповідача від
відповідальності за порушення
договору № 184.

В акті № 1958 обстеження зелених
насаджень, що підлягають видаленню, від
28.09.2012, складеному комісією,
призначеною Головним управлінням
екології та охорони природних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) за участю представника
відповідача, визначено розміри
відновної вартості зелених насаджень,
що залишаються на місці в межах
земельної ділянка. Такі ж розміри сум
відновної вартості вказані й в акті від
19.07.2013.

Як вбачається із матеріалів справи,
відповідач не заперечує існування
фактів, виявлених перевіркою та
відображених в акті від 19.07.2013, тому
відсутність в акті підпису
представника відповідача не впливає на
правильність висновків, зроблених на
підставі вищезазначеного акту.

Таким чином, відповідно до умов п.6.1
договору № 184, відповідач повинен
сплатити за знищення дерев та кущів
суму відновної вартості у розмірі 14 548,50
грн. та штраф у розмірі 21 822,75 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про часткове
задоволення апеляційної скарги, у
зв'язку з чим рішення суду першої
інстанції належить скасувати частково
і прийняти нове рішення.

Згідно із п. 4.6. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України"
приймаючи рішення зі справи,
провадження в якій порушено за заявою
прокурора, господарський суд у разі
повного або часткового задоволення
позову (скарги) стягує судовий збір з
відповідача (повністю або пропорційно
задоволеним вимогам), якщо він не
звільнений від сплати судового збору; у
разі ж повної або часткової відмови в
позові судовий збір стягується з
визначеного прокурором позивача (так
само повністю або пропорційно
задоволеним вимогам), за винятком
випадків, коли останнього звільнено
від сплати судового збору та коли
позивачем у справі є сам прокурор;
стягнення відповідних сум судового
збору здійснюється в доход Державного
бюджету України у розмірі, визначеному
згідно з частиною першою статті 4
Закону України "Про судовий збір",
виходячи з розміру мінімальної
заробітної плати, встановленого
законом на 1 січня того календарного
року, в якому відповідна заява або
скарга подавалася до суду.

Керуючись ст.ст. 99, 103 - 105 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Заступника
прокурора міста Києва задовольнити
частково.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 09.12.2013 у справі № 910/17724/13
скасувати частково і прийняти нове
рішення.

3. Позов задовольнити частково.

Стягнути з Підприємства з іноземними
інвестиціями "Лукойл-Україна" (04071, м.
Київ, вул. Верхній Вал, 68, ) до цільового фонду
спеціалізованого бюджету міста Києва
(р/р 0001, одержувач ГУ ДКС у м. Києві,
банк ГУ ДКС у м. Києві, код банку 820019,
) відновну вартість зелених
насаджень в розмірі 14 548,50 грн., 21 822,75
грн. штрафу.

Стягнути з Підприємства з іноземними
інвестиціями "Лукойл-Україна" (04071, м.
Київ, вул. Верхній Вал, 68, ) в доход Державного бюджету
України 1 585,05 грн. судового збору.

В решті позову відмовити.

4. Стягнути солідарно з Департаменту
міського благоустрою та збереження
природного середовища виконавчого
органу Київської міської ради (01032, м.
Київ, Шевченківський район, вул.
Саксаганського, буд. 143;
ідентифікаційний код 34926981) та
Київського комунального об'єднання
зеленого будівництва та експлуатації
зелених насаджень міста "Київзеленбуд"
(04053, м. Київ, Шевченківський район, вул.
Кудрявська, 23; ідентифікаційний код
03362123) в доход Державного бюджету
України 135,45 грн. судового збору за
розгляд позовної заяви.

5. Стягнути з Підприємства з іноземними
інвестиціями "Лукойл-Україна" (04071, м.
Київ, вул. Верхній Вал, 68, ) в доход Державного бюджету
України 792,53 грн. судового збору за
розгляд апеляційної скарги.

6. Стягнути солідарно з Департаменту
міського благоустрою та збереження
природного середовища виконавчого
органу Київської міської ради (01032, м.
Київ, Шевченківський район, вул.
Саксаганського, буд. 143;
ідентифікаційний код 34926981) та
Київського комунального об'єднання
зеленого будівництва та експлуатації
зелених насаджень міста "Київзеленбуд"
(04053, м. Київ, Шевченківський район, вул.
Кудрявська, 23; ідентифікаційний код
03362123) в доход Державного бюджету
України 67,72 грн. судового збору за
розгляд апеляційної скарги.

7. Видачу наказів доручити
Господарському суду міста Києва.

8. Справу № 910/17724/13 повернути до
Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя
Л.М. Ропій

Судді
Л.О. Кондес

В.І. Рябуха