Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "31" березня 2014 р.
Справа № 906/82/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Кравець С.Г.,

при секретарі Гекалюк О.І.,

за участю представників сторін:

від позивача: Костюкевич Г.В. -
представника за довіреністю №09 від
13.01.2014р.,

від відповідача: не з'явився,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Державна
продовольчо-зернова корпорація
України" (м.Київ)

до Приватного сільськогосподарського
підприємства "Троянда" (с.Троянів,
Житомирська область)

про стягнення 1309963,23 грн.

Строк вирішення спору продовжувався за
клопотанням представника позивача,
відповідно до ч.3 ст.69 ГПК України.

Публічне акціонерне товариство
"Державна продовольчо-зернова
корпорація України" звернулось до
господарського суду з позовом до
Приватного сільськогосподарського
підприємства "Троянда" про стягнення
1309963,23грн., з яких: 712250,00грн. боргу,
80080,00грн. договірної санкції, 385000,00грн.
штрафу, 132633,23грн. 24% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на укладений між сторонами
договір поставки зерна майбутнього
врожаю №К004ВІL-F від 21.03.2013р. на підставі
якого ПАТ "Державна
продовольчо-зернова корпорація
України" перерахувало відповідачу
кошти в сумі 723800,00грн., на підтвердження
чого надано платіжні доручення №107 від
08.04.2013р., №108 від 08.04.2013р. Проте,
відповідач свої зобов'язання щодо
поставки товару у термін, визначений
цим договором не виконав у зв'язку з чим
позивачем нараховано відповідачу
штрафні санкції, передбачені умовами
договору.

Ухвалою господарського суду
Житомирської області від 25.01.2014р.
зазначену позовну заяву прийнято до
розгляду та порушено провадження у
справі. Розгляд справи призначено на
13.02.2014р. та зобов'язано сторони надати
документи, необхідні для розгляду
справи.

Ухвалою господарського суду
Житомирської області від 13.02.2014р.
зважаючи на заявлене відповідачем
клопотання, невиконання вимог суду та з
метою повного, всебічного та
об'єктивного розгляду справи і
необхідністю витребування додаткових
доказів розгляд справи відкладено на
11.03.2014р.

На адресу господарського суду 07.03.2014р.
від позивача надійшли письмові
пояснення №106-02/03 від 05.03.2014р. щодо
нарахування 24% річних та договірної
санкції.

Ухвалою господарського суду від
11.03.2014р. строк розгляду спору
продовжено на п'ятнадцять днів за
клопотанням представника позивача,
відповідно до ч.3 ст.69 ГПК України,
розгляд справи відкладено на 31.03.2014р.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала у
повному обсязі з підстав, викладених у
позовній заяві та письмових поясненнях
№106-02/03 від 05.03.2014р., просила позов
задовольнити.

Відповідач повноважного представника
в судове засідання не направив,
письмового відзиву на позов не подав,
хоча про час та місце розгляду справи
повідомлявся належним чином, про що
свідчать поштові повідомлення
№214, №500 про вручення
уповноваженим особа відповідача
рекомендованих листів (а.с.185-186).

При цьому, судом враховано, що
відповідно до п.3.9. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №18
від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", розпочинаючи
судовий розгляд, суддя має встановити,
чи повідомлені про час і місце цього
розгляду особи, які беруть участь у
справі, але не з'явилися у засідання.

У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника
відповідача та неподання останнім
письмового відзиву на позов не
перешкоджають всебічному, повному та
об'єктивному розгляду всіх обставин
справи, суд вважає за можливе
розглянути справу за наявними в ній
матеріалами в порядку ст.75 ГПК України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

21.03.2013р. між Публічним акціонерним
товариством "Державна
продовольчо-зернова корпорація
України" (покупець/позивач) та
Приватним сільськогосподарським
підприємством "Троянда"
(постачальник/відповідач) укладено
договір поставки зерна майбутнього
врожаю №К004ВІL-F (а.с.20-29).

Згідно ст.712 ЦК України, за договором
поставки продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Статтею 626 Цивільного кодексу України
визначено, що договором є домовленість
двох сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст.629 ЦК України).

Згідно з п.1.1 договору №К004ВІL-F, в
порядку та на умовах цього договору
постачальник у визначений сторонами
строк (термін) поставляє покупцю
наступну сільськогосподарську
продукцію (надалі - товар): найменування
товару - зерно кукурудзи 3 класу;
одиниця виміру товару - метрична тонна;
кількість товару - 1100,000, а покупець
зобов'язується прийняти товар
(поставлений насипом) та оплатити його.

Пунктом 1.2 договору визначено, що
термін поставки до 01 листопада 2013 року
включно.

Поставка відповідної партії товару
вважається здійсненою в момент
підписання між покупцем та
постачальником акту
приймання-передачі відповідної партії
товару на умовах поставки передбаченої
цим договором (п.1.2.1 договору).

Мінімальна партія товару для передачі
покупцю - 500 тонн. У випадку, якщо
загальна кількість товару згідно п.1.1
договору становить менш ніж 500 тонн,
покупець має право приймати товар у
повному обсязі одноразово (п.1.3.1
договору).

Сторони домовились (п.2.2 договору), що
однією із істотних умов цього договору
є укладення сторонами договору застави
майбутнього врожаю, який має бути
нотаріально посвідчений у
передбаченому законодавством України
порядку, при цьому усі витрати, що
пов'язані із укладенням та
нотаріальним посвідченням такого
договору несе постачальник. Предметом
застави буде товар, визначений у пункті
1.1 цього договору, який стане власністю
постачальника (заставодавця) після
укладення договору застави
майбутнього врожаю. Постачальник
усвідомлює та погоджується, що в разі
невиконання ним своїх зобов'язань
перед покупцем, які передбачені п.1.1
цього договору та полягають в тому, що
постачальник поставляє покупцю товар в
термін (строк), передбачений пунктом 1.2
цього договору, покупець має право
задовольнити свої вимоги у спосіб, який
обере на власний розсуд та в повному
обсязі, що визначатиметься на момент
фактичного задоволення таких вимог,
включаючи розмір договірних санкцій,
процентів, неустойки, штрафів, пені,
відшкодування збитків, завданих
простроченням виконання зобов'язань,
витрат, пов'язаних із зверненням
стягнення на товар та його реалізацію
(нотаріальні послуги, виконавчий збір,
тощо).

Пунктом 3.1 договору визначено, що
попередня оплата товару здійснюється
із розрахунку ціни одиниці виміру
товару (станом на момент укладення
договору), яка складає 700,00грн. за
одиницю виміру товару, в тому числі ПДВ
- 116,67грн.

Сума попередньої оплати за товар
становить сімсот сімдесят тисяч
гривень (п.3.1.1 договору).

У розділі 4 договору сторонами
визначені умови, що стосуються порядку
розрахунків.

Так, покупець протягом 15 календарних
днів з моменту набрання чинності цим
договором, зобов'язується перерахувати
кошти (попередня оплата товару),
передбачені п.3.1.1 договору на поточний
рахунок постачальника (на підставі
рахунку-фактури останнього), за
вирахуванням грошової суми
передбаченої у п.4.1.1 цього договору (п.
4.1 договору).

Згідно з п.4.1.1 договору, постачальник
доручає покупцю сплатити грошову суму,
яку покупець утримує із коштів, які
належні до виплати постачальнику у
відповідності до п.4.1 цього договору, у
розмірі, зазначеному в договорі
комплексного (мультиризикового)
страхування майбутнього врожаю
сільськогосподарських культур (далі -
договір комплексного страхування), що є
невід'ємною частиною цього договору, як
страховий платіж. Грошові кошти,
визначені п.4.1.1 договору, вважаються
сплаченими покупцем на користь
постачальника з моменту сплати
покупцем за постачальника страхового
платежу за договором комплексного
страхування (у порядку, що передбачений
договором комплексного страхування).

Відповідно до п.5.5 договору,
постачальник зобов'язаний укласти зі
страховою компанією, яка погоджена
покупцем, договір комплексного
страхування, умовами якого буде
передбачено, що у випадку настання
страхового випадку у відповідності до
умов договору комплексного
страхування, розмір всієї страхової
виплати перераховується страховою
компанією покупцю, а також передбачити,
що вигодонабувачем за таким договором
є покупець. Покупець сплачує за
постачальника страховий платіж за
договором комплексного страхування (у
порядку, що передбачений договором
комплексного страхування), у розмірі
передбаченому згідно п.4.1.1 договору.

Цей договір набирає чинності з моменту
його укладення (п.8.2 договору).

Пунктом 8.6 договору сторони погодили,
що строк дії договору: з дати набуття
чинності у відповідності до п.8.2
договору - до моменту повного та
належного виконання зобов'язань за цим
договором.

На виконання умов п.2.2 договору
поставки №К004ВІL-F від 21.03.2013р. між
Публічним акціонерним товариством
"Державна продовольчо-зернова
корпорація України" (заставодержатель)
та Приватним сільськогосподарським
підприємством "Троянда" (заставодавець)
21.03.2013р. укладено договір застави
майбутнього врожаю, який посвідчено
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_2
та зареєстровано в реєстрі за №152 (далі
- договір застави) (а.с.30-33).

Згідно з п.1.1 вказаного договору
застави, у порядку та на умовах,
визначених цим договором та чинним
законодавством України,
заставодержатель має право у випадку
невиконання заставодавцем своїх
зобов'язань за основним договором
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна передбаченого в п.1.5
цього договору (далі іменується -
"предмет договору"), переважно перед
іншими кредиторами заставодавця.

Під "основним договором" у цьому
договорі розуміється договір поставки
зерна майбутнього врожаю №К004ВІL-F від
21.03.2013р., укладений між
заставодержателем та заставодавцем
(пункт 1.2 договору застави).

Предметом застави є майно, яке стане
власністю заставодавця після
укладення договору, а саме майбутній
урожай зерна кукурудзи 3-го класу, 2013
року урожаю, вирощений на полях
загальною площею 370га, а саме: поле №2
загальною площею 50га, поле №4 загальною
площею 35га, поле №5 загальною площею
63га, поле №6 загальною площею 66га, поле
№7 загальною площею 70га, поле №8
загальною площею 48га, поле №9 загальною
площею 38га, які знаходяться:
Житомирська область, Житомирський
район, село Левків. Прогнозовані
показники предмета застави зерно
кукурудзи 3-го класу в кількості 1100,00
тонн, загальна вартість якого
становить 1650000,00грн. (пункт 1.5 договору
застави).

На виконання умов п.5.5 договору
поставки №К004ВІL-F від 21.03.2013р. між
Товариством з додатковою
відповідальністю "Стахове товариство
"Домінанта" (страховик) та Приватним
сільськогосподарським підприємством
"Троянда" (страхувальник) 21.03.2013р.
укладено договір №МН/АК-13 №0103КВ
комплексного (мультиризикового)
страхування майбутнього врожаю
сільськогосподарських культур (а.с.36-44).

Вигодонабувачем за цим договором є
Публічне акціонерне товариство
"Державна продовольчо-зернова
корпорація України" (п.1.5 договору
комплексного страхування).

Пунктом 6.3 договору комплексного
страхування сторони встановили, що
загальний страховий платіж за
договором дорівнює: 57750,00грн. і підлягає
сплаті страхувальником частинами.
Перша частина 20% від страхової суми, що
складає 11550,00грн. повинна бути сплачена
до 20.04.2013р. Друга частина 80% від
страхової суми, що складає 46200,00грн. має
бути сплачена протягом 15 робочих днів
після дати проведення огляду посівів
та підпису відповідного акту, але не
пізніше 15.06.2013р. Платником страхового
платежу відповідно до договору
поставки зерна майбутнього врожаю є
ПАТ "Державна продовольчо-зернова
корпорація України".

Цей договір набирає чинності з дня
оплати страхового платежу в розмірах
та строки, визначені п.6.3 цього
договору, на поточний рахунок
страховика в повному обсязі та діє до
25.10.2013р. (п.7.1 договору комплексного
страхування).

Відповідно до п.8.1.2 договору
комплексного страхування, страховик
зобов'язаний в узгоджений із
страхувальником строк, протягом 15
календарних днів з дня набрання
чинності договору та/або 10 днів після
відновлення весняної вегетації або
появи сходів (для ярих культур),
провести спільний огляд посівів с/г
культур, що приймаються на страхування,
із складанням відповідного акту
страхового огляду посівів с/г культур
(додаток №4 до цього договору), в якому
відображується стан посівів.

Якщо цей договір достроково
припиняється з ініціативи
страхувальника внаслідок порушення
страховиком своїх зобов'язань за цим
договором, то страховий платіж
повертається страхувальнику в повному
обсязі (п.12.4.1 договору комплексного
страхування).

У даній справі позивачем заявлено
вимоги про стягнення з відповідача
боргу у сумі 712250,00грн. який виник
внаслідок невиконання відповідачем
зобов'язань за укладеним між сторонами
договором поставки зерна майбутнього
врожаю №К004ВІL-F від 21.03.2013р. щодо
поставки ПАТ "Державна
продовольчо-зернова корпорація
України" товару на суму здійсненої
останнім 08.04.2013р. попередньої оплати, а
також 80080,00грн. договірної санкції,
385000,00грн. штрафу, 132633,23грн. 24% річних, що
загалом складає 1309963,23грн.

Розглядаючи питання щодо
правомірності та обґрунтованості
позовних вимог у даній справі,
господарський суд приймає до уваги
вищевикладене, а також, наступне.

Статтею 11 Цивільного кодексу України
визначено, що підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
є, договори та інші правочини.

У відповідності до статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом; зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту, інших вимог, що звичайно
ставляться; невиконання або неналежне
виконання зобов'язання спричиняє
настання правових наслідків,
встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону та
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання відповідно до
вимог, що у певних вимогах звичайно
ставляться.

Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 663 ЦК України передбачає, що
продавець зобов'язаний передати товар
покупцеві у строк, встановлений
договором купівлі-продажу, а якщо зміст
договору не дає змоги визначити цей
строк, - відповідно до положень статті
530 цього Кодексу

Як встановлено судом з поданих до
справи матеріалів, Публічне акціонерне
товариство "Державна
продовольчо-зернова корпорація
України" на виконання умов п.4.1-4.1.1
договору поставки зерна майбутнього
врожаю №К004ВІL-F від 21.03.2013р. здійснило
перерахування на користь Приватного
сільськогосподарського підприємства
"Троянда" грошових коштів на суму
712250,00грн., що підтверджується платіжним
дорученням №107 від 08.04.2013р. (а.с.47) та на
користь Товариства з додатковою
відповідальністю "Стахове товариство
"Домінанта" 11550,00грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№108 від 08.04.2013р. (а.с.48).

Згідно з поясненнями представника
позивача, які приймаються судом до
уваги, оплата другої частини платежу у
розмірі 46200,00грн., передбаченого п.6.3
договору №МН/АК-13 №0103КВ комплексного
(мультиризикового) страхування
майбутнього врожаю
сільськогосподарських культур від
21.03.2013р., не відбулась, оскільки 11.07.2013
року Приватне сільськогосподарське
підприємство "Троянда" направило
позивачу повідомлення про розірвання
договору комплексного страхування на
підставі п.12.4.1 цього договору у зв'язку
з порушенням страховиком своїх
зобов'язань, передбачених п.п.8.1.2 та 8.3.3
договору комплексного страхування, а
саме непроведенням у визначений строк
спільного огляду посівів с/г культур, і
нескладенням відповідного Акту огляду
посівів с/г культур (а.с.49-51).

Дія договору №МН/АК-13 №0103КВ
комплексного (мультиризикового)
страхування майбутнього врожаю
сільськогосподарських культур від
21.03.2013р була припинена за домовленістю
сторін, про що свідчить додаткова угода
№1 до договору комплексного
страхування, укладена 22.07.2013р. між
Товариством з додатковою
відповідальністю "Страхове товариство
"Домінанта" та Приватним
сільськогосподарським підприємством
"Троянда" (а.с.52).

Пунктом 2 додаткової угоди №1 від
22.07.2013р. сторони обумовили, що сплачений
згідно пункту 6.3 договору страховий
платіж в повному розмірі 11550,00грн.
протягом 5 робочих днів від дня
отримання страховиком підписаного
страхувальником примірнику цієї
додаткової угоди, повертається
страховиком платнику страхового
платежу, передбаченого договором.

Матеріали справи свідчать про те, що на
виконання умов вищевказаної
додаткової угоди, страховик 23.08.2013р.
повернув страховий платіж у розмірі
11550,00грн. платнику даного страхового
платежу, яким є ПАТ "Державна
продовольчо-зернова корпорація
України", що підтверджується
банківською випискою за 23.08.2013р. (а.с.53).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач
посилається на те, що відповідач не
виконав умови договору та не здійснив
поставку товару у термін, визначений
договором. Зазначає, що після порушення
відповідачем обов'язку з поставки
зерна кукурудзи 3 класу у термін до
01.11.2013р. включно, позивач скористався
правом, яке передбачене умовами п.5.4
договору та направив 24.12.2013р.
відповідачу лист-вимогу №999-01/12 від
23.12.2013р. щодо повернення суми
попередньої оплати. Проте, відповідач
суму попередньої оплати позивачу не
повернув.

Згідно ч.1 ст.662 Цивільного кодексу
України, продавець зобов'язаний
передати покупцеві товар, визначений
договором купівлі-продажу.

Стаття 663 Цивільного кодексу України
визначає, що продавець зобов'язаний
передати товар покупцеві у строк,
встановлений договором
купівлі-продажу, а якщо зміст договору
не дає змоги визначити цей строк, -
відповідно до положень статті 530 цього
Кодексу.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства (ч.2
ст.530 ЦК України).

Пунктом 5.4 договору поставки зерна
майбутнього врожаю №К004ВІL-F від 21.03.2013р.
передбачено, зокрема, що у разі
невиконання постачальником своїх
зобов'язань, або за наявності очевидних
підстав вважати, що останній не виконає
своїх зобов'язань у встановлений
термін (строк) або виконає їх
неналежним чином (у т.ч. з підстав, у
настанні яких відсутня вина
постачальника), або у разі отримання
покупцем інформації, що постачальник
не вживає/неналежним чином вживає
заходів щодо оформлення страхового
випадку у відповідності до умов
договору комплексного страхування,
передбаченого п.5.5 договору, або
постачальником змінено без погодження
з покупцем вигодонабувача у договорі
комплексного страхування,
передбаченого п.5.5 договору, або у
випадку, якщо інформація, яка надається
для укладення/виконання цього договору
виявиться/стане такою, що не відповідає
дійсності, покупець має право зупинити
виконання своїх зобов'язань,
відмовитися від їх виконання частково
або у повному обсязі, при цьому
постачальник зобов'язаний повернути
покупцю всі кошти перераховані на
користь постачальника на виконання
умов цього договору (у т.ч. суму
грошових коштів, що визначена згідно
п.4.1.1 договору) протягом 3 банківських
днів з моменту отримання листа-вимоги
покупця.

З поданих позивачем матеріалів справи
вбачається, що Публічне акціонерне
товариство "Державна
продовольчо-зернова корпорація
України" звернулось до Приватного
сільськогосподарського підприємства
"Троянда" з листом-вимогою за №999-01/12 від
23.12.2013р. в якому, посилаючись на
невиконання відповідачем зобов'язань
щодо поставки покупцю зерна кукурудзи
3-го класу у термін, що визначений
договором, позивач відмовився від
подальшого виконання своїх зобов'язань
за договором та вимагав від
відповідача протягом 3 банківських
днів з моменту отримання цього листа
повернути (перерахувати) все отримане
за договором, зокрема, кошти в сумі
712250,00грн. (а.с.54-55, докази направлення
листа позивачем та отримання
відповідачем - а.с.56-58). Окрім того, ПАТ
"Державна продовольчо-зернова
корпорація України" на підставі п.6.3
договору, вимагало від відповідача
сплатити суму договірної санкції у
розмірі 75460,00грн. (за період з 02.11.2013р. по
20.12.2013р. включно) та суму штрафу у
розмірі 385000,00грн., а також, проценти у
розмірі 24% річних за весь час
користування грошовими коштами, згідно
умов п.5.4 договору.

Однак, відповідач відповідь на лист
відповідача не надав, суму попередньої
оплати в розмірі 712250,00грн. позивачу не
повернув.

В силу частини 2 статті 693 Цивільного
кодексу України, якщо продавець, який
одержав суму попередньої оплати
товару, не передав товар у встановлений
строк, покупець має право вимагати
передання оплаченого товару або
повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права
вбачається, що умовою її застосування є
неналежне виконання продавцем свого
зобов'язання зі своєчасного передання
товару покупцю. А у разі настання такої
умови покупець має право діяти
альтернативно: або вимагати передання
оплаченого товару від продавця, або
вимагати повернення суми попередньої
оплати.

Можливість обрання певно визначеного
варіанта правової поведінки боржника є
виключно правом покупця, а не продавця.

Виходячи з положень вказаної норми
права, до предмета доказування у даній
справі входить встановлення наявності
чи відсутності певних юридичних
фактів, а саме: підстав виникнення у
сторін зобов'язань з купівлі-продажу,
зокрема, у відповідача обов'язку
поставити певний товар у встановлений
строк; здійснення позивачем
попередньої оплати; порушення
відповідачем відповідного
зобов'язання передати товар.

Між сторонами на підставі договору
поставки зерна майбутнього врожаю
№К004ВІL-F від 21.03.2013р. виникли
зобов'язання, які, згідно положень
ст.ст.525, 526, 530 Цивільного кодексу
України та частини 1 статті 193
Господарського кодексу України, мають
виконуватися належним чином
відповідно до умов даного договору та
норм чинного законодавства.

Судом встановлено, що позивачем свої
зобов'язання за договором в частині
здійснення попередньої оплати товару
виконані належним чином, однак,
відповідач зобов'язання щодо поставки
товару у визначений договором термін, в
порушення умов договору, не виконав.

Таким чином, у зв'язку з невиконанням
відповідачем обов'язку щодо передачі
товару у термін, визначений п.1.2
договору поставки зерна майбутнього
врожаю №К004ВІL-F від 21.03.2013р., враховуючи
приписи частини 2 статті 693 Цивільного
кодексу України та наявність
підтвердженого факту здійснення ПАТ
"Державна продовольчо-зернова
корпорація України" попередньої оплати
за договором, у ПСП "Троянда" виникло
зобов'язання щодо повернення коштів у
розмірі 712250,00грн., отриманих ним у
якості попередньої оплати, на користь
позивача, а отже вимоги позивача щодо
стягнення з відповідача 712250,00грн.
попередньої оплати товару є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Позивачем також заявлено вимогу про
стягнення з відповідача договірної
санкції у розмірі 80080,00грн. за період з
02.11.2013р. по 23.12.2013р. (а.с.60) та штрафу у
розмірі 385000,00грн. (а.с.5).

Згідно встановлених обставин справи
підтверджується порушення
відповідачем своїх зобов'язань за
договором поставки зерна майбутнього
врожаю №К004ВІL-F від 21.03.2013р.

Пунктом 6.3 договору поставки зерна
майбутнього врожаю №К004ВІL-F від 21.03.2013р.
визначено, що у разі
невиконання/неналежного виконання
постачальником зобов'язань щодо
поставки товару, постачальник
зобов'язаний сплатити покупцю
договірну санкцію у розмірі 0,2% від
суми, що визначена п.3.1.1 договору, за
кожен день прострочення зобов'язання, а
за прострочення зобов'язання щодо
поставки товару понад 15 днів,
постачальник, окрім договірної
санкції, сплачує також штраф у розмірі
50% від суми, що визначена у п.3.1.1 цього
договору.

Частиною 1 ст.216 та частиною 2 ст.217 ГК
України передбачена
господарсько-правова відповідальність
учасників господарських відносин за
правопорушення у сфері господарювання
шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбаченому
цим Кодексом, іншими законами та
договором, у вигляді відшкодування
збитків, штрафних санкцій та
оперативно-господарських санкцій.

У разі якщо розмір штрафних санкцій
законом не визначено, санкції
застосовуються у розмірі
передбаченому договором згідно з
частиною 4 ст.231 ГК України.

Згідно із ч.4 ст. 231 ГК України, у разі
якщо розмір штрафних санкцій законом
не визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Відповідно до вимог ст. 199 ГК України
виконання господарського зобов'язання
забезпечується заходами захисту прав
та відповідальності учасників
господарських відносин, передбаченими
цим Кодексом та іншими законами. За
погодженням сторін можуть
застосовуватися передбачені законом
або такі, що йому не суперечать, види
забезпечення виконання зобов'язань,
які звичайно застосовуються у
господарському (діловому) обігу.

До відносин щодо забезпечення
виконання зобов'язань учасників
господарських відносин застосовуються
відповідні положення ЦК України.

Право учасників господарських
відносин встановлювати інші ніж
передбачено ЦК України види
забезпечення виконання зобов'язань
визначено частиною 2 ст. 546 ЦК України,
що узгоджується із свободою договору
встановленою ст. 627 ЦК України, коли
сторони є вільними в укладені договору,
виборі контрагента та визначені умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ч.2 ст.546 ЦК України,
договором або законом можуть бути
встановлені інші види забезпечення
виконання зобов'язання.

Отже, суб'єкти господарських відносин
при укладенні договору наділені
законодавцем правом забезпечення
виконання господарських зобов'язань
встановленням окремого виду
відповідальності - договірної санкції,
за невиконання чи неналежне виконання
договірних зобов'язань, зокрема,
передбаченої п.6.3 договору поставки
зерна майбутнього врожаю №К004ВІL-F від
21.03.2013р., яка не суперечить вимогам
законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
22.11.2010р. №3-24гс10 "Про перегляд постанови
Вищого господарського суду України від
03.03.2010р. у справі №14/80-09-2056".

Перевіривши проведені позивачем
нарахування договірної санкції та
штрафу, господарський суд прийшов до
висновку про правомірність
нарахування суми договірної санкції в
розмірі 80080,00грн. (а.с.60) за період з
02.11.2013р. по 23.12.2013р. та штрафу у розмірі
385000,00грн. (770000,00х50%) та, відповідно,
обґрунтованість позовних вимог в цій
частині.

Крім того, позивач відповідно до
розділу 5 договору поставки зерна
майбутнього врожаю №К004ВІL-F від 21.03.2013р
нарахував відповідачу проценти у
розмірі 24% річних за весь час
користування грошовими коштами в
загальній сумі 132633,23грн., які просить
стягнути з відповідача на свою користь.

Відповідно до ч.3 ст.693 ЦК України, на
суму попередньої оплати нараховуються
проценти відповідно до статті 536 цього
Кодексу від дня, коли товар мав бути
переданий, до дня фактичного передання
товару покупцеві або повернення йому
суми попередньої оплати. Договором
може бути встановлений обов'язок
продавця сплачувати проценти на суму
попередньої оплати від дня одержання
цієї суми від покупця.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, якщо інше не встановлено
договором між фізичними особами.
Розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Пунктом 5.4 договору поставки зерна
майбутнього врожаю №К004ВІL-F від
21.03.2013р., зокрема, визначено, що у
випадку порушення постачальником
грошових зобов'язань, останній
зобов'язаний сплатити покупцю проценти
у розмірі 24% річних за весь час
користування грошовими коштами.

Як вбачається з розрахунку 24% річних
(а.с.61) позивач визначив період
нарахування 24% річних з 10.04.2013р. по
23.08.2013р. на суму 723800,00грн. та з 24.08.2013р. по
15.01.2014р. на суму 712250,00грн. За вказані
періоди сума процентів за користування
грошовими коштами склала, відповідно,
64725,57грн. та 67907,66грн., а загалом -
132633,23грн.

Слід зазначити, що позивачем при
визначенні періоду нарахування
процентів за користування чужими
грошовими коштами не враховано, що
датою повернення страховиком
(Товариством з додатковою
відповідальністю "Стахове товариство
"Домінанта") страхового платежу
платнику (ПАТ "Державна
продовольчо-зернова корпорація
України") у розмірі 11550,00грн. є 23.08.2013р., у
зв'язку з чим правомірним є нарахування
процентів за користування грошовими
коштами в сумі 132625,64грн., зокрема
нарахованої:

- в сумі 64249,64грн., за період з 10.04.2013р. по
22.08.2013р. на суму заборгованості
723800,00грн.,

- в сумі 68376,00грн., за період з 23.08.2013р. по
15.01.2014р. на суму заборгованості
712250,00грн.

Таким чином, вимоги позивача про
стягнення на свою користь з
відповідача процентів за користування
грошовими коштами у розмірі 24% річних
підлягають частковому задоволенню в
сумі 132625,64грн. У задоволенні позову в
частині стягнення процентів за
користування грошовими коштами у
розмірі 24% річних в сумі 7,59грн. суд
відмовляє.

Як визначає ст.32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення, а
також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського
процесуального кодексу України докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування. Господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення для господарського суду не
є обов'язковим.

За змістом статті 33 Господарського
процесуального кодексу України,
обов'язок доказування та подання
доказів розподіляється між сторонами,
виходячи з того, хто посилається на
юридичні факти, які обґрунтовують його
вимоги і заперечення.

Всупереч наведеним вище нормам та
вимогам ухвал відповідач не подав до
суду доказів в спростування позовних
вимог позивача щодо стягнення суми
попередньої оплати та штрафних
санкцій, а також процентів за
користування грошовими коштами, в тому
числі доказів проведення розрахунків
(платіжні доручення, виписки
банківських установ щодо руху коштів,
квитанції до прибуткових касових
ордерів тощо). Також, відповідачем не
подано доказів поставки позивачу
обумовленого договором товару та у
визначені в договорі строки.

Враховуючи викладене, господарський
суд вважає позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства "Державна
продовольчо-зернова корпорація
України" обґрунтованими та такими, що
підлягають частковому задоволенню. З
відповідача підлягає стягненню на
користь позивача 712250,00грн. коштів,
перерахованих на користь Приватного
сільськогосподарського підприємства
"Троянда" за договором поставки зерна
майбутнього врожаю №К004ВІL-F від
21.03.2013р., 80080,00грн. договірної санкції,
385000,00грн. штрафу, 132625,64грн. 24% річних за
весь час користування грошовими
коштами. В решті позову суд відмовляє.

Судовий збір, у відповідності до ст.49
ГПК України, покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

На підставі ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 536, 599, 610,
611, 626, 629, 655, 693, 712 ЦК України, ст.ст. 193, 216,
230, 231 ГК України та керуючись ст.ст. 33, 49,
69, 82-85 ГПК України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного
сільськогосподарського підприємства
"Троянда" (12460, Житомирська область,
Житомирський район, с.Троянів, вул.
Войтицького, будинок 22,
ідентифікаційний код 32576986) на користь
Публічного акціонерного товариства
"Державна продовольчо-зернова
корпорація України" (01033, м. Київ, вул.
Саксаганського, будинок 1,
ідентифікаційний код 37243279)

- 712250,00грн. коштів, перерахованих на
користь Приватного
сільськогосподарського підприємства
"Троянда" за договором поставки зерна
майбутнього врожаю №К004ВІL-F від
21.03.2013р.,

- 80080,00грн. договірної санкції,

- 385000,00грн. штрафу,

- 132625,64грн. 24% річних за весь час
користування грошовими коштами,

- 26199,11грн. витрат по сплаті судового
збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 02.04.14

Суддя
Кравець С.Г.

Друк:

1 - до справи,

2 - позивачу на адресу для листування:
01601, м.Київ, вул.Саксаганського, буд.1
ГТЕФ ПАТ "ДПЗКУ" (рек. з пов.),

3,4 - відповідачу на 2 адреси (рек.з пов.).