СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 року Справа № 5020-1277/2012

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді
Балюкової К.Г.,

суддів
Борисової Ю.В.,

Плута В.М.,

за участю представників сторін:

позивача - Романенко Богдан Іванович,
довіреність б/н від 01.08.2012; Семікіна
Раїса Федорівна, керівник, довідка з
ЄДРПОУ №22-366-631 від 01.03.2007 (Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку "Гоголя 35");

відповідача - Тельнова Катерина
Павлівна, довіреність б/н від 08.01.2014
(Фонд комунального майна
Севастопольської міської ради);

третьої особи - Тельнова Катерина
Павлівна, довіреність №0315/910 від 19.02.2013
(Севастопольська міська рада);

розглянувши апеляційну скаргу Фонду
комунального майна Севастопольської
міської ради на рішення господарського
суду міста Севастополя (колегії суддів:
головуючий суддя - Плієва Н.Г., судді -
Грицай О.С., Щербаков С.О.) від 15
листопада 2013 року у справі №5020-1277/2012

за позовом Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку "Гоголя 35"
(вул. Гоголя, 35, м. Севастополь, 99011)

до Фонду комунального майна
Севастопольської міської ради (вул.
Луначарського, 5, м. Севастополь, 99011)

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача: Севастопольська міська
рада (вул. Леніна, 3, м. Севастополь, 99011)

про визнання недійсним свідоцтва про
право власності на нерухоме майно.

ВСТАНОВИВ:

Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку "Гоголя 35"
звернулось до господарського суду
міста Севастополя з позовом до Фонду
комунального майна Севастопольської
міської Ради про визнання права
власності на нежитлове приміщення (з
№ІV-1 до IV-11) з прибудовою літ. "а",
складом літ. "а1", що розташоване у
будинку по вул. Гоголя, 35 в м.
Севастополі за співвласниками
багатоквартирного будинку; визнання
недійсним свідоцтва про право
власності на нерухоме майно від 15.11.2011,
видане Фондом комунального майна
Севастопольської міської Ради, яке
підтверджує право власності
територіальної громади м. Севастополя
в особі Севастопольської міської Ради
на нежитлове приміщення загальною
площею 155,30 кв.м. (з №ІV-1 до IV-11) з
прибудовою літ. "а", складом літ. "а1", що
розташоване у будинку по вул. Гоголя, 35
в м. Севастополі.

Позовні вимоги, з посиланням на статтю
10 Закону України „Про приватизацію
державного житлового фонду" та статті
355, 368 Цивільного кодексу України,
мотивовані незаконним набуттям
відповідачем права власності на спірні
приміщення.

Ухвалою суду від 16.11.2013 залучено до
участі у справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача
Севастопольську міську раду.

Ухвалою суду від 25.12.2012
провадження у справі в частині
позовних вимог про визнання права
власності на нежитлове приміщення (з
№ІV-1 до IV-11) з прибудовою літ. "а",
складом літ. "а1", що розташоване у
будинку по вул. Гоголя, 35 в м.
Севастополі за співвласниками
багатоквартирного будинку припинено
на підставі пункту четвертого частини
першої статті 80 Господарського
процесуального кодексу України.

В процесі розгляду справи судом
першої інстанції позивачем було подано
заяву про зміну предмету позову,
відповідно до якої, з урахуванням заяви
від 15.11.2013 про виправлення помилки,
позивач просить визнати недійсним
наказ Фонду комунального майна
Севастопольської міської Ради № 01-03/1228
від 07.10.2011 та визнати недійсним
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно від 15.11.2011, яке
підтверджує право власності
територіальної громади м. Севастополя
в особі Севастопольської міської Ради
на нежитлове приміщення загальною
площею 155,30 кв.м. (з №ІV-1 до IV-11) з
прибудовою літ. "а", складом літ. "а1", що
розташоване у будинку по вул. Гоголя, 35
в м. Севастополі.

Рішенням господарського
суду міста Севастополя від 15.11.2013 позов
задоволено повністю.

Визнано недійсним наказ Фонду
комунального майна Севастопольської
міської Ради № 01-03/1228 від 07.10.2011 "Про
оформлення права власності на об'єкт
нерухомого майна" - вбудовані нежитлові
приміщення (з № ІV-1 до IV-11) з прибудовою
літ. "а" та складом літ. "а1", загальною
площею 155,3 кв.м., розташований по вул.
Гоголя, 35 в м. Севастополі.

Визнано недійсним свідоцтво
про право власності територіальної
громади м. Севастополя в особі
Севастопольської міської Ради на
нерухоме майно - вбудовані нежитлові
приміщення (з № ІV-1 до IV-11) з прибудовою
літ. "а" та складом літ. "а1", загальною
площею 155,3 кв.м., розташоване по вул.
Гоголя, 35 в м. Севастополі -, видане
Фондом комунального майна
Севастопольської міської Ради 15.11.2011.

Вирішено питання щодо судового
збору.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції дійшов висновку про те, що
спірні приміщення є неподільним
майном, яке складається з частини
допоміжних приміщень та технічного
обладнання будинку, яке забезпечує
належне функціонування жилого будинку,
а відтак перебуває у спільній сумісній
власності співвласників
багатоквартирного будинку.

Не погодившись з вказаним
рішенням суду, Фонд комунального майна
Севастопольської міської ради
звернувся до Севастопольського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та прийняти нове про відмову
в позові у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована
порушенням судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Так, апелянт вказує на
суперечливість висновків експертизи,
покладених в основу рішення суду
першої інстанції, а також на те, що
спірні приміщення являються
самостійним об'єктом цивільно-правових
відносин, а тому могли бути передані у
власність територіальної громади м.
Севастополя в особі Севастопольської
міської Ради.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного господарського суду від
14.01.2014 Фонду комунального майна
Севастопольської міської ради
відновлено строк на подачу апеляційної
скарги, скарга прийнята до провадження
та призначена до розгляду колегією
суддів у складі: головуючий - суддя
Балюкова К.Г., судді Видашенко Т.С., Плут
В.М.

За розпорядженням в.о. секретаря
судової палати від 28.01.2014 суддя
Видашенко Т.С. у зв'язку з відпусткою
була замінена на суддю Гонтаря В.І.

28.01.2014 в судовому засіданні
оголошено перерву до 11.02.2014.

За розпорядженням в.о. секретаря
судової палати від 11.02.2014 у зв'язку з
зайнятістю в іншому судовому процесі
суддя Гонтар В.І. був замінений на суддю
Борисову Ю.В.

11.02.2014 в судовому засіданні
оголошено перерву до 18.03.2014.

Представник відповідача та
третьої особи в судовому засіданні, яке
відбулось 18.03.2014, підтримала апеляційну
скаргу з підстав, викладених в ній, та
просила її задовольнити.

Представники позивача в
судовому засіданні проти апеляційної
скарги заперечували, просили залишити
її без задоволення, а рішення суду
першої інстанції без змін.

При повторному розгляді
справи в порядку статті 101
Господарського процесуального кодексу
України судова колегія встановила
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
07.10.2011 Фондом комунального майна
Севастопольської міської Ради видано
наказ №01-03/1228, яким, зокрема, наказано
оформити свідоцтво про право власності
територіальної громади м. Севастополя
в особі Севастопольської міської Ради
на об'єкт нерухомості - вбудовані
нежитлові приміщення, (з № ІV-1 до IV-11) з
прибудовою літ. "а" та складом літ. "а1",
загальною площею 155,3 кв.м., розташований
по вул. Гоголя, 35 в м. Севастополі (том 1,
арк. с. 54).

15.11.2011 на підставі рішення
Севастопольської міської Ради №339 від
12.11.2002, наказу Фонду комунального майна
Севастопольської міської Ради від
07.10.2011 №01-03/1228 відповідачем оформлено
свідоцтво про право власності на
вказані приміщення за територіальною
громадою м. Севастополя в особі
Севастопольської міської Ради (том 1,
арк. с. 24).

Згідно зі свідоцтвом про державну
реєстрацію юридичної особи Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку „Гоголя 35" (далі - ОСББ
„Гоголя 35") зареєстровано Ленінською
районною державною адміністрацією у
місті Севастополі 22.02.2007 (том 1, арк. с. 23).

Відповідно до положень пункту 1.1.
Статуту позивача ОСББ „Гоголя 35"
створено власниками квартир та
приміщень багатоквартирного будинку №
35 по вулиці Гоголя в місті Севастополі,
створення якого затверджено рішенням
установчих зборів власників житлових і
нежитлових приміщень будинку.

Згідно зі списком членами ОСББ „Гоголя
35" є 16 власників квартир та приміщень у
вказаному будинку (том 1, арк. с. 25-26).

Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку „Гоголя 35"
просить визнати недійсними зазначені
наказ Фонду комунального майна
Севастопольської міської Ради та
свідоцтво про право власності з тих
підстав, що всі квартири у будинку 35 по
вул. Гоголя в м. Севастополі
приватизовані, вбудовані нежитлові
приміщення - (з № ІV-1 до IV-11) з
прибудовою літ. "а" та складом літ. "а1",
загальною площею 155,3 кв.м. по вул.
Гоголя, 35 є допоміжними приміщеннями,
необхідними для обслуговування
мешканців будинку та перейшли у
загальну власність співвласників
багатоквартирного житлового будинку
разом з приватизацією квартир. Позивач
вважає, що спірне приміщення, як
допоміжне, є власністю мешканців
будинку і окремій приватизації не
підлягає.

Вивчивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представників
сторін, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права та відповідність висновків суду
обставинам справи, судова колегія
вважає апеляційну скаргу такою, що не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Відповідно до частини першої статті 1
Закону України "Про приватизацію
державного житлового фонду" суть
приватизації державного житлового
фонду полягає у відчуженні на користь
громадян України, тобто у їх власність,
як квартир (будинків), кімнат у
квартирах та одноквартирних будинках,
де мешкають два і більше наймачі, так і
належних до них господарських споруд і
допоміжних приміщень (підвалів, сараїв
тощо) цього фонду.

Згідно з положеннями частини другої
статті 10 Закону України "Про
приватизацію державного житлового
фонду" власники квартир
багатоквартирних будинків та жилої
площі в гуртожитку є співвласниками
допоміжних приміщень будинку,
технічного обладнання, елементів
зовнішнього благоустрою і зобов'язані
брати участь у загальних витратах,
пов'язаних з утриманням будинку і
прибудинкової території відповідно до
своєї частки у майні будинку чи
гуртожитках. Допоміжні приміщення
(підвали, кладовки, сараї, горища і
т.ін.) передаються у власність
квартиронаймачів безоплатно і окремо
приватизації не підлягають.

У рішенні Конституційного Суду України
№4-рп/2004 від 02.03.2004 зазначено, що
допоміжні приміщення (підвали, сараї,
кладовки, горища, колясочні і т.ін.)
передаються безоплатно у спільну
власність громадян одночасно з
приватизацією ними квартир (кімнат у
квартирах) багатоквартирних будинків.
Підтвердження права власності на
допоміжні приміщення не потребує
здійснення додаткових дій, зокрема
створення об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку, вступу до
нього. Питання щодо згоди
співвласників допоміжних приміщень на
надбудову поверхів, улаштування
мансард у багатоквартирних будинках,
на вчинення інших дій стосовно
допоміжних приміщень (оренда тощо)
вирішується відповідно до законів
України, які визначають правовий режим
власності.

Статтею 19 Закону України "Про
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку" визначено,
що спільне майно співвласників
багатоквартирного будинку складається
з неподільного та загального майна.
Неподільне майно перебуває у спільній
сумісній власності співвласників
багатоквартирного будинку. Неподільне
майно не підлягає відчуженню. Загальне
майно перебуває у спільній частковій
власності співвласників
багатоквартирного будинку. Власники
приміщень володіють, користуються і у
встановлених цим Законом та цивільним
законодавством межах розпоряджаються
спільним майном. Об'єкти права спільної
власності на майно можуть бути
передані в користування фізичній або
юридичній особі або групі осіб у разі,
якщо це не пов'язано з порушенням прав і
інтересів інших співвласників
неподільного та загального майна, які
охороняються законом.

При цьому, статтею 1 Закону України "Про
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку" визначено,
що допоміжні приміщення
багатоквартирного будинку - це
приміщення, призначені для
забезпечення експлуатації будинку та
побутового обслуговування мешканців
будинку (сходові клітини, вестибюлі,
перехідні шлюзи, позаквартирні
коридори, колясочні, кладові,
сміттєкамери, горища, підвали, шахти і
машинні відділення ліфтів,
вентиляційні камери та інші технічні
приміщення).

Технічне обладнання багатоквартирного
будинку - це інженерні комунікації та
технічні пристрої, які необхідні для
забезпечення санітарно-гігієнічних
умов та безпечної експлуатації квартир
(загальні будинкові мережі тепло-,
водо-, газо, електропостачання,
бойлерні та елеваторні вузли,
обладнання протипожежної безпеки,
вентиляційні канали та канали для
димовидалення, обладнання ліфтів,
центральних розподільних щитів
електропостачання, елеваторних вузлів,
а також елементи благоустрою
території).

Неподільне майно - це неподільна
частина житлового комплексу, яка
складається з частини допоміжних
приміщень, конструктивних елементів
будинку, технічного обладнання
будинку, що забезпечують

Нежиле приміщення - приміщення, яке
належить до житлового комплексу, але не
відноситься до житлового фонду і є
самостійним об'єктом цивільно-правових
відносин.

Таким чином, для правильного вирішення
спору слід з'ясувати характеристики
спірного приміщення та виходити з того,
чи є це приміщення допоміжним, в якому
чи в частині якого може знаходитися
технічне обладнання будинку (інженерні
комунікації та технічні пристрої, які
необхідні для забезпечення
санітарно-гігієнічних умов і безпечної
експлуатації квартир тощо), без доступу
до якого експлуатація житлового
будинку є неможливою; чи
використовувалось воно чи якась з його
частин для обслуговування будинку.

Від вирішення зазначених питань
залежить те, чи є спірне приміщення
спільною частковою власністю
власників приватизованих квартир,
оскільки відповідно до цивільного
законодавства розпорядження майном
при спільній частковій власності
проводиться за згодою всіх
співвласників, а за відсутності згоди -
спір вирішується судом.

З метою визначення статусу спірного
приміщення залежно від його
функціональної належності судом
першої інстанції було призначено у
справі судову інженерно-технічну
експертизу.

Апелянт вказує на суперечливість
висновків експертизи, зокрема на те, що
експерт на два питання, що суперечать
один одному, дав позитивну відповідь та
визначив спірні приміщення як
„нежитлові допоміжні приміщення
багатоквартирного будинку", хоча таке
поняття в Законі України "Про
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку" відсутнє.

Так, з наявного в матеріалах справи
висновку судової будівельно-технічної
експертизи №697 від 28.08.2013 вбачається, що
вбудовані нежитлові приміщення
підвалу (котельня ІV-4; душова ІV-5; туалет
ІV-6; коридор ІV-7; кабінет ІV-9; кабінет
ІV-10; підсобне приміщення ІV-11),
прибудова літ. А (машинне відділення
ІV-1; підсобне приміщення ІV-2), прибудова
літ. А1 (склад ІV-3), загальною площею 155,3
кв.м., які розташовані по вул. Гоголя, 35 в
м. Севастополі є нежитловими
допоміжними приміщеннями
багатоквартирного будинку та є
допоміжними приміщеннями
багатоквартирного будинку,
призначеними для забезпечення
експлуатації будинку та побутового
обслуговування мешканців будинку.

Судова колегія погоджується з доводами
апелянта щодо суперечливості цих
висновків, проте вважає, що
визначальним фактором при
встановленні статусу спірних
приміщень є наявність у них інженерних
комунікацій та технічних пристроїв,
які необхідні для експлуатації
житлового будинку.

При проведенні експертизи експертом
було встановлено, що в спірному
приміщенні підвалу по стінах під
стелею проходять труби різного
діаметру комунікацій житлового
будинку.

Відтак, вказаним експертним висновком
підтверджується, що у вбудованих
нежитлових приміщеннях підвалу
знаходяться інженерні системи та вузли
управління ними, які призначенні для
обслуговування житлового будинку, що в
свою чергу дає підстави стверджувати,
що це приміщення, призначене для
забезпечення експлуатації будинку та
побутового обслуговування мешканців
будинку, а тому є допоміжним.

На підставі викладеного, судова
колегія вважає неспроможними доводи
апеляційної скарги про те, що суд
неправомірно взяв до уваги висновок
експерта, який є суперечливим в частині
визначення питання чи є спірні
приміщення допоміжними або
нежитловими, оскільки судом першої
інстанції було вірно встановлено, що
спірні приміщення є саме допоміжними.

Крім того, судова колегія звертає увагу
на те, що наказ про оформлення
свідоцтва про право власності
територіальної громади м. Севастополя
в особі Севастопольської міської Ради
на спірні приміщення був виданий
Фондом комунального майна
Севастопольської міської ради у 2011
році, тоді як ці приміщення
використовувались власниками квартир
для експлуатації будинку значно
раніше, оскільки там проходять
технічні комунікації, і вимоги на ці
приміщення як на окремий об'єкт
цивільно-правових відносин ніким не
заявлялись.

Право власності членів об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку „Гоголя 35" на квартири
підтверджується наявними в матеріалах
справи договорами купівлі-продажу,
свідоцтвами про право власності на
нерухоме майно, що спростовує доводи
апелянта про відсутність доказів
наявності права власності у членів
об'єднання.

Згідно з частиною першою статті 355
Цивільного кодексу України майно, що є
у власності двох або більше осіб
(співвласників), належить їм на праві
спільної власності (спільне майно).

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що спірні
приміщення є неподільним майном, яке
складається з частини допоміжних
приміщень та технічного обладнання
будинку, яке забезпечує належне
функціонування жилого будинку, а
відтак перебуває у спільній сумісній
власності співвласників
багатоквартирного будинку і не може
бути окремим самостійним об'єктом
цивільно-правових відносин.

В абзаці першому пункту 2 роз'яснення
президії Вищого арбітражного суду
України від 26.01.2000 N 02-5/35 "Про деякі
питання практики вирішення спорів,
пов'язаних з визнанням недійсними
актів державних чи інших органів"
зазначено, що підставами для визнання
акта недійсним є невідповідність його
вимогам чинного законодавства та/або
визначеній законом компетенції органу,
який видав цей акт. Обов'язковою умовою
визнання акта недійсним є також
порушення у зв'язку з прийняттям
відповідного акта прав та охоронюваних
законом інтересів підприємства чи
організації - позивача у справі.

Згідно зі статтею 41 Конституції
України, частиною третьою статті 3
Цивільного Кодексу України право
власності непорушним, свавільне
позбавлення права власності є
неприпустимим.

Виключний перелік підстав для
припинення права власності
передбачений статтею 346 Цивільного
Кодексу України. Жодних дій,
передбачених вказаною статтею членами
ОСББ „Гоголя 35" з метою припинення
права власності на спірні приміщення
вчинено не було.

За таких обставин судова колегія
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відсутність підстав для
видачі Фондом комунального майна
Севастопольської міської Ради наказу
№01-03/1228 від 07.10.2011 про оформлення
свідоцтва про право власності
територіальної громади міста
Севастополя в особі Севастопольської
міської Ради на спірні приміщення.

Спірний наказ про оформлення права
власності на спірні приміщення за
територіальною громадою міста
Севастополя в особі Севастопольської
міської Ради порушує права
співвласників будинку, від імені яких
діє позивач, а тому підлягає визнанню
недійсним.

Враховуючи визнання недійсним наказу,
на підставі якого було видано
свідоцтво про право власності, позовні
вимоги про визнання недійсним
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно від 15.11.2011, яке
підтверджує право власності
територіальної громади м. Севастополя
в особі Севастопольської міської Ради
на спірні приміщення, також підлягають
задоволенню.

Отже, по результатам розгляду справи
судом апеляційної інстанції доводи
апеляційної скарги не знайшли свого
підтвердження, рішення суду першої
інстанції постановлено при повному
дослідженні та правильній оцінці судом
всіх обставин справи та правильному
застосуванні норм права, тому підстав
для скасування або зміни такого
рішення судова колегія не вбачає.

Крім того, судова колегія зазначає, що
додатковим рішенням господарського
суду міста Севастополя від 02.12.2013
стягнуто з Фонду комунального майна
Севастопольської міської ради на
користь Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку "Гоголя 35"
витрати зі сплати вартості судової
експертизи у розмірі 2080,80 грн.

Відповідно до абзацу 2 пункту 16
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 23.03.2012
№ 6 "Про судове рішення" у разі
оскарження первісного судового
рішення, щодо якого було прийнято
додаткове судове рішення, перегляду в
сукупності з таким первісним судовим
рішенням підлягає і додаткове судове
рішення як похідне від первісного
судового акта і його невід'ємна
складова.

Враховуючи те, що підстави для
скасування первісного судового
рішення відсутні, судова колегія не
вбачає підстав і для скасування
додаткового рішення у справі.

Відповідно до пункту 1 статті
103 Господарського процесуального
кодексу України апеляційна інстанція
за результатами розгляду апеляційної
скарги має право залишити рішення
місцевого господарського суду без
змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись статтею 101,
пунктом 1 статті 103, статтею 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фонду
комунального майна Севастопольської
міської ради залишити без задоволення.

2. Рішення господарського
суду міста Севастополя від 15 листопада
2013 року у справі №5020-1277/2012 залишити без
змін.

Головуючий суддя
К.Г. Балюкова

Судді
Ю.В. Борисова

В.М. Плут

Розсилка:

1. Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку "Гоголя 35"
(вул. Гоголя, 35, м. Севастополь, 99011)

2. Фонд комунального майна
Севастопольської міської ради (вул.
Луначарського, 5, м. Севастополь, 99011)

3. Севастопольська міська рада (вул.
Леніна, 3, м. Севастополь, 99011)