РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2014 р.
Справа № 924/1298/13

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді
Бригинець Л.М.

суддів
Демидюк О.О.

суддів
Огороднік К.М.

при секретарі судового засідання
Ващук К.О.

розглянувши апеляційну скаргу
Відкритого акціонерного товариства
"Хмельницькрибгосп" на рішення
господарського суду Хмельницької
області від 25.11.2013 р. у справі № 924/1298/13
(суддя Гладій С.В. )

за позовом прокурора Летичівського
району в інтересах держави

до Меджибізької сільської ради, смт.
Меджибіж, Летичівського району

до Ярославської сільської ради, с.
Ярославка, Летичівського району

до Відкритого акціонерного товариства
"Хмельницькрибгосп", смт. Меджибіж,
Летичівського району

за участю третіх осіб на стороні
позивача без самостійних вимог на
предмет спору:

Державної інспекції сільського
господарства у Хмельницькій області, м.
Хмельницький

Летичівської районної ради, смт.
Летичів

про визнання недійсним рішення
Меджибізької сільської ради № 126 від
30.12.1996 року та рішення Ярославської
сільської ради № 3 від 30.12.1999 року

про визнання недійсними державних
актів на право постійного користування
земельними ділянками від 30.01.2000 року
серії ІІ-ХМ № 000370 площею 497,57 га, від
24.04.1997 року серії ХМ № 00032 площею 222,65 га,
від 30.12.1996 року серії ІІ-ХМ № 000344 площею
960,97 га.

за участю представників:

відповідача 1 - не з'явились

відповідача 2 - не з'явились

відповідача 3 - Дубовецький Ю.О. - в.о.
директора ВАТ "Хмельницькрибгосп",
наказ № 3-к від 14.01.14 р.

прокуратури - Данілей В.Д.( посвідчення
№024617 від 12.02.14.)

третіх осіб позивача - не з'явились

В судовому засіданні 20.03.2014р. за
клопотанням Відкритого акціонерного
товариства "Хмельницькрибгосп"
здійснювалась технічна фіксація
судового процесу.

В засіданні від 26.03.2014р. надано
клопотання про відмову від технічної
фіксації судового процесу.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Хмельницької області від 25.11.2013 р.
задоволено позов прокурора
Летичівського району в інтересах
держави до Меджибізької сільської ради
до Ярославської сільської ради до
Відкритого акціонерного товариства
"Хмельницькрибгосп" за участю третіх
осіб на стороні позивача без
самостійних вимог на предмет спору -
Державної інспекції сільського
господарства у Хмельницькій області
про визнання недійсними рішення
Меджибізької сільської ради № 126 від
30.12.1996 року та рішення Ярославської
сільської ради № 3 від 30.12.1999 року про
визнання недійсними державних актів на
право постійного користування
земельними ділянками від 30.01.2000 року
серії ІІ-ХМ № 000370 площею 497,57 га, від
24.04.1997 року серії ХМ № 00032 площею 222,65 га,
від 30.12.1996 року серії ІІ-ХМ № 000344 площею
960,97 га.

Визнано недійсним рішення дев'ятої
сесії Меджибізької сільської ради № 126
від 30.12.1996 року "Про надання в постійне
користування земельної ділянки
Хмельницькому облрибокомбінату".
Визнано недійсним рішення сьомої сесії
ХХІІІ скликання Ярославської
сільської ради № 3 від 30.12.1999 року "Про
затвердження технічного звіту по
встановленню зовнішніх меж
землекористування та складанню
державного акта на право постійного
користування землею ВАТ
"Хмельницькрибгосп"". Визнано недійсним
державний акт на право постійного
користування землею серії ІІ-ХМ № 000344
від 30.12.1996 року площею 960,97 га виданий
Хмельницькому обласному державному
виробничому рибокомбінату, смт.
Меджибіж, Летичівського району.
Визнано недійсним державний акт на
право постійного користування землею
серії ХМ № 00032 від 30.12.1996 року, площею
222,65 га, виданий Хмельницькому
обласному державному виробничому
рибокомбінату на території
Меджибіжської селищної ради. Визнано
недійсним державний акт на право
постійного користування землею, серії
ІІ-ХМ № 000370 від 03.01.2000 року, площею 497,57
га, виданий Відкритому акціонерному
товариству "Хмельницьке виробниче
сільськогосподарсько-рибоводне
підприємство "Хмельницькрибгосп" смт.
Меджибіж .

Суд першої інстанції своє рішення
мотивував тим, що рішення 9 сесії
Меджибіжської селищної ради № 126 від
30.12.1996 року, яким закріплено в постійне
користування за Хмельницьким
облрибкомбінатом земельну ділянку в
розмірі 1183,62 га, в тому числі 222,65 га для
виробничої бази та ведення підсобного
сільського господарства (п. 1 Рішення), а
також рішення 7 сесії ХХІІІ скликання
Ярославської сільської ради № 3 від
30.12.1999 року, яким затверджено технічний
звіт по встановленню зовнішніх меж
землекористування та складенню акта на
право постійного користування землею
Відкритому акціонерному товариству
"Хмельницьке виробниче
сільськогосподарсько-рибоводне
підприємство "Хмельницькрибгосп"
площею 497,57 га. (п. 1 Рішення) та
зобов'язано видати державний акт на
право постійного користування землею
ВАТ "Хмельницькрибгосп", прийняті з
перевищенням повноважень, визначених
Земельним кодексом України, оскільки
право на прийняття таких рішень було
віднесено до компетенції відповідної
районної ради.

Відтак, оскільки, державні акти на
право постійного користування землею
серії ІІ-ХМ № 000344 від 30.12.1996 року та
серії ІІ-ХМ № 000370 від 03.01.2000 року, видані
на підставі рішень, якими не надавалось
право ВАТ "Хмельницькрибгосп"
користуватись земельними ділянками,
тобто, без рішення відповідної ради,
суд першої інстанції дійшов висновку
про обгрунтованість вимог прокурора
щодо визнання недійсними державних
актів на право постійного
користування землею.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
Відкрите акціонерне товариство
"Хмельницькрибгосп" звернулось до
Рівненського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
господарського суду Хмельницької
області від 25.11.2013р. у справі № 924/1298/13
скасувати та прийняти нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог прокурора Летичівського району.

Обгрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги, скаржник зазначає, що при
прийнятті оскаржуваного рішення судом
першої інстанції неповно з"ясовано
обставини, що мають значення для справи
чим порушено норми матеріального та
процесуального права.

Зокрема, скаржник зазначає, що суд
першої інстанції не врахував, що
прокурором в позовній заяві не
вказано обставин, пов"язаних з
порушенням інтересів держави або з
обгрунтуванням необхідності захисту
таких інтересів та крім того, судом
першої інстанції не застосовано
наслідків спливу позовної давності,
про застосування якої було заявлено
скаржником.

Від прокурора Летичівського району,
Державної інспекції сільського
господарства в Хмельницькій області
надійшли письмові відзиви на
апеляційну скаргу, в яких вони просять
апеляційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства
"Хмельницькрибгосп" залишити без
задоволення, а рішення місцевого
господарського суду залишити без змін.

Від Меджибізької селищної ради та
Ярославської сільської ради надійшли
відзиви, які протирічать один одному.
Зокрема, 12.02.2014р. представником
Меджибізької селищної ради та
Ярославської сільської ради ОСОБА_3
подано відзиви, в якому просить
залишити апеляційну скаргу без
задоволення. У відзиві, поданому
11.03.2014р. представником Ярославівської
сільської ради Раац К.В., сільська ради
просить оскаржуване рішення скасувати.

В подальшому представником
Меджибізької селищної ради та
Ярославської сільської ради (Раац К.В.)
подано письмові пояснення, в яких
зазначається про відкликання
повноважень попередніх представників
(в.ч. ОСОБА_3), долучено довіреності на
представництво інтересів
Меджибізької селищної ради та
Ярославської сільської ради
представником Раац К.В. В письмових
поясненнях також зазначається про
підтримання Меджибізькою селищною
радою та Ярославською сільською радою
вимог апеляційної скарги Відкритого
акціонерного товариства
"Хмельницькрибгосп".

Згідно статті 101 ГПК України
апеляційний господарський суд не
зв"язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду в повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
Відкрите акціонерне товариство
"Хмельницькрибгосп" засновано на
підставі наказу Регіонального
відділення Фонду державного майна
України від 08.12.1998 року № 833 шляхом
перетворення Хмельницького державного
виробничого обласного рибокомбінату у
ВАТ "Хмельницьке виробниче
сільськогосподарсько-рибоводне
підприємство" відповідно до Закону
України "Про особливості приватизації
майна в агропромисловому комплексі".

Рішенням позачергової восьмої сесії
ХХІІ скликання Меджибіжської селищної
ради № 123 від 12.09.1996 року "Про дозвіл на
будівництво житлового будинку" надано
дозвіл на будівництво житлового
будинку в АДРЕСА_1 Сахаровій Раїсі
Василівні.

На підставі зазначеного рішення ради
(№ 123 від 12.09.1996р.) Хмельницькому
обласному державному виробничому
рибокомбінату, смт. Меджибіж,
Летичівського району, 30.12.1996 року,
видано державний акт на право
постійного користування землею серії
ІІ-ХМ № 000344 площею 960,97 га. Землю надано
у постійне користування для виробничих
потреб.

Рішенням дев'ятої сесії Меджибіжської
селищної ради № 126 від 30.12.1996 року "Про
надання в постійне користування
земельної ділянки Хмельницькому
облрибокомбінату", передано в постійне
користування Хмельницькому
облрибкомбінату земельну ділянку в
розмірі 1183,62 га, в тому числі 222,65 га для
виробничої бази та ведення підсобного
сільського господарства (п. 1 Рішення).

На підставі зазначеного рішення (№ 126
від 30.12.1996р.), Хмельницькому обласному
державному виробничому рибокомбінату
на території Меджибіжської селищної
ради, 30.12.1996 року, видано державний акт
на право постійного користування
землею серії ХМ № 00032, площею 222,65 га.
Земля надана у постійне користування
для виробничої бази та ведення
підсобного сільського господарства.

Рішенням сьомої сесії ХХІІІ скликання
Ярославської сільської ради № 7 від
30.12.1999 року "Про виділення землі для
ведення селянського (фермерського)
господарства", надано згоду для
виділення із земель запасу 10 га землі
для ведення селянського (фермерського)
господарства ОСОБА_5.

На підставі зазначеного рішення (№ 7
від 30.12.1999р.), Відкритому акціонерному
товариству "Хмельницьке виробниче
сільськогосподарсько-рибоводне
підприємство "Хмельницькрибгосп" смт.
Меджибіж, 03.01.2000 року, видано державний
акт на право постійного користування
землею, серії ІІ-ХМ № 000370, площею 497,57 га.
Землю надано у постійне користування
для виробничих потреб.

Рішенням сьомої сесії ХХІІІ скликання
Ярославської сільської ради № 3 від
30.12.1999 року "Про затвердження
технічного звіту по встановленню
зовнішніх меж землекористування та
складанню державного акта на право
постійного користування землею ВАТ
"Хмельницькрибгосп"", затверджено
технічний звіт по встановленню
зовнішніх меж землекористування та
складенню акта на право постійного
користування землею відкритому
акціонерному товариству "Хмельницьке
виробниче
сільськогосподарсько-рибоводне
підприємство "Хмельницькрибгосп"
площею 497,57 га. (п. 1 Рішення). Зобов'язано
видати державний акт на право
постійного користування землею
відкритому акціонерному товариству
"Хмельницьке виробниче
сільськогосподарсько-рибоводне
підприємство "Хмельницькрибгосп".

Прокурор Летичівського району в
інтересах держави в жовтні 2013р.
звернувся до господарського суду з
позовом про визнання недійсними
рішення Меджибізької сільської ради №
126 від 30.12.1996 року та рішення
Ярославської сільської ради № 3 від
30.12.1999 року.

В обґрунтування позовних вимог
прокурор посилався на те, що
Меджибізька сільська рада та
Ярославська сільська рада приймаючи
спірні рішення № 126 від 30.12.1996 року та №
3 від 30.12.1999р. діяли з перевищенням
повноважень, визначених Земельним
кодексом України, чинним на час
прийняття оскаржуваних рішень.
Статтями 9, 19, 77-79 Земельного кодексу
України від 18.12.1990 року до повноважень
районних рад віднесено було
розпорядження земельними ділянками
водного фонду, що знаходяться за межами
населених пунктів.

Прокурор також просив визнати
недійсними державні акти на право
постійного користування земельними
ділянками від 30.01.2000 року серії ІІ-ХМ №
000370 площею 497,57 га, від 24.04.1997 року серії
ХМ № 00032 площею 222,65 га посилаючись на
те, що зазначені державні акти видані
на підставі рішення Меджибізької
селищної ради № 123 від 30.12.1996 року,
відповідно до якого надано дозвіл
ОСОБА_6 на будівництво житлового
будинку в АДРЕСА_1 та рішення
Ярославської сільської ради № 7 від
30.12.1999 року, відповідно до якого надано
згоду для виділення із земель запасу 10
га землі для ведення селянського
(фермерського) господарства ОСОБА_5.
Відповідно, державні акти на право
постійного користування землею, що
були видані Хмельницькому обласному
державному виробничому рибокомбінату,
правонаступником якого є ВАТ
"Хмельницькрибгосп" на підставі
зазначених рішень, видані з порушенням
вимог земельного законодавства без
належних правових підстав.

Суд першої інстанції задоволив позов
прокурора, виходячи з того, що рішення
Меджибізької селищної ради та
Ярославської сільської ради прийнято з
перевищенням повноважень селищної та
сільської ради.

При цьому суд відмовив Відкритому
акціонерному товариству "Хмельницьке
виробниче сільськогосподарсько -
рибоводне підприємство
"Хмельницькрибгосп" у задоволенні
заяви про застосування позовної
давності із посиланням на п. 4.1
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
давності у вирішенні господарських
спорів", відповідно до якого у разі,
коли згідно із законом позивачем у
справі виступає прокурор, позовна
давність обчислюється від дня, коли про
порушення або про особу, яка його
допустила, довідався або мав
довідатись відповідний прокурор.

Місцевий господарський суд виходив з
того, що про порушення законодавства,
які стали підставою даного спору,
прокуратура довідалась 02.10.2013 року із
інформації контролюючого органу -
Державної інспекції сільського
господарства в Хмельницькій області та
дійшов висновку, що строк позовної
давності в даному випадку прокуратурою
не пропущено.

На вказане колегія суддів зазначає.

Відповідно до ст.140 Конституції
України, місцеве самоврядування є
правом територіальної громади
самостійно вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України в порядку,
встановленому законом, як
безпосередньо, так і через органи
місцевого самоврядування: сільські,
селищні, міські ради та їх виконавчі
органи. До матеріальної основи органів
місцевого самоврядування, крім інших
об'єктів, належить земля, управління
якою здійснюють територіальні громади
через органи місцевого самоврядування
в межах їх повноважень шляхом
прийняття рішень. (ст.ст. 142-144
Конституції України).

Пунктом 1 ст.10 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
сільські, селищні, міські ради є
органами місцевого самоврядування, що
представляють відповідні
територіальні громади та здійснюють
від їх імені та в їх інтересах функції і
повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами.

Статтею 9 Земельного кодексу України
від 18.12.1990р. (в редакції, яка діяла на
момент виникнення спірних відносин,
надалі в тексті - ЗК України) визначено
компетенцію сільської Ради народних
депутатів у галузі земельних відносин
на їх території, до якої зокрема,
віднесено передачу земельних ділянок у
власність, надання їх у користування, в
тому числі на умовах оренди, у порядку,
встановленому статтями 17, 19 цього
Кодексу, а також погодження проектів
землеустрою.

Відповідно до п.34 ст.26 та п.9 ст.33 Закону -
до повноважень місцевих рад у сфері
регулювання земельних відносин та
охорони навколишнього природного
середовища, відноситься, зокрема,
організація і здійснення землеустрою,
погодження проектів землеустрою, а
виключно на пленарних засіданнях
сільської ради вирішуються відповідно
до закону питання регулювання
земельних відносин.

Користування землею може бути
постійним або тимчасовим. Постійним
визнається землекористування без
заздалегідь установленого строку.
Тимчасове користування землею може
бути короткостроковим - до трьох років
і довгостроковим - від трьох до
двадцяти п'яти років. У постійне
користування земля надається Радами
народних депутатів із земель, що
перебувають у державній власності. (ч.ч.
1, 2, 4 ст.7 ЗК України).

В матеріалах справи наявні три
державні акти на право постійного
користування землею: серії ІІ-ХМ № 000344,
виданий Хмельницькому обласному
державному виробничому рибокомбінату
на підставі рішення Меджибіжської
селищної ради № 123 від 12.09.1996 року на
площу 960,97 га, серії ХМ № 00032 від 30.12.1996
року на площу 222,65 га, виданий
Хмельницькому обласному державному
виробничому рибокомбінату на
території Меджибіжської селищної ради
на підставі рішення Меджибіжської
селищної ради № 126 від 30.12.1996 року та
серії ІІ-ХМ № 000370, виданий Відкритому
акціонерному товариству "Хмельницьке
виробниче
сільськогосподарсько-рибоводне
підприємство "Хмельницькрибгосп" на
підставі рішення Ярославської
сільської ради № 7 від 30.12.1999 року на
площу 497,57 га.

З наведеного вбачається
невідповідність між номерами рішень
органів місцевого самоврядування та
виданих на їх підставі державних актів
на право постійного користування
землею.

Зокрема, в державному акті серії ІІ-ХМ
№ 000370 зазначено, що він виданий на
підставі рішення Ярославської
сільської ради № 7 від 30.12.1999 року на
площу 497,57 га, тоді як вказану площу
сільською радою прийнято рішення № 3
від 30.12.1999 року.

В державному акті від 30.12.1996р. серії
ІІ-ХМ № 000344 площею 960,97га зазначено дату
прийняття рішення № 123 Меджибіжською
селищною радою 30.12.1996 року, тоді як в
матеріалах справи наявне рішення
селищної ради № 123 від 12.09.1996р.

Рішенням Меджибіжської селищної ради
№ 126 від 30.12.1996 року закріплено на праві
постійного користування Хмельницькому
обласному державному виробничому
рибокомбінату земельну ділянку площею
1183,62га, тоді як державний акт серії ХМ
№ 00032 від 30.12.1996 року, виданий на
підставі цього рішення на площу 222,65 га.
Крім того, відсутні докази, що вказана
земельна ділянка відноситься до земель
водного фонду.

Відповідно до довідки відділу
Держземагенства у Летичівському
районі № 04-02-07/1479 від 18.11.2013 року
земельні ділянки площею 960,97 га та
497,57га, знаходяться за межами населених
пунктів та відносяться до земель
водного фонду.

Частиною 1 статті 11 Земельного кодексу
України (від 18.12.1990р.) встановлено, що до
відання районних Рад народних
депутатів у галузі регулювання
земельних відносин на їх території
належить передача земельних ділянок у
власність, надання їх у користування у
порядку, встановленому статтями 17 і 19
цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 Земельного
кодексу України (від 18.12.1990р.) районні,
міські, в адміністративному
підпорядкуванні яких є район, Ради
народних депутатів надають земельні
ділянки за межами населених пунктів із
земель лісового і водного фонду у
випадках передбачених статтями 77 і 79
цього Кодексу.

Частиною 2 статті 79 Земельного кодексу
України визначено, що землі водного
фонду, що є в користуванні
водогосподарських підприємств і
організацій, можуть надаватися за
рішенням районної, міської, в
адміністративному підпорядкуванні
якої є район, Ради народних депутатів у
тимчасове користування для
сінокосіння і риборозведення.

Тобто, як вбачається з вимог ст. ст. 11, 19,
79 Земельного Кодексу, передача
земельних ділянок, за межами населених
пунктів, водного фонду, віднесена була
до компетенції районних рад народних
депутатів, крім того, така передача
земель можлива була здійснена лише у
тимчасове користування.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

На час прийняття оспорюваних рішень
Меджибіжською селищною радою та
Ярославською сільською радою та видачі
державних актів на право постійного
користування землею поширював дію
Цивільний кодекс Української РСР в
редакції 1963р. (в т.ч. положення щодо
позовної давності).

Статтею 71 Цивільного кодексу
Української РСР встановлено, що
загальний строк для захисту права за
позовом особи, право якої порушено
(позовна давність), встановлюється в
три роки.

Відповідно до статті 76 Цивільного
кодексу Української РСР перебіг строку
позовної давності починається з дня
виникнення права на позов. Право на
позов виникає з дня, коли особа
(позивач) дізналася або повинна була
дізнатися про порушення свого права.

Статтею 83 Цивільного кодексу
Української РСР встановлено вичерпний
перелік вимог, на які позовна давність
не поширюється, і до цього переліку не
входять вимоги, зокрема, про визнання
незаконними рішень органів місцевого
самоврядування та визнання недійсними
актів на право користування земельними
ділянками.

Отже, чинне на той час цивільне
законодавство не передбачало жодних
винятків щодо застосування позовної
давності до позовних вимог про
визнання недійсними актів органів
місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 6 Прикінцевих та
перехідних положень Цивільного
кодексу України в ред. 2003р., його
правила про позовну давність
застосовуються до позовів, строк
пред'явлення яких, встановлений
законодавством, що діяло раніше, не
сплив до набрання чинності цим
Кодексом.

В п. 1.5 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
29.05.2013р. № 10 "Про деякі питання
практики застосування позовної
давності у вирішенні господарських
спорів" зазначено, що за змістом пункту
6 Прикінцевих і перехідних положень ЦК
України правила цього Кодексу щодо
позовної давності стосуються тільки
тих позовів, строк пред'явлення яких,
встановлений попереднім
законодавством, не сплив до 1 січня 2004
року. Якщо ж строк позовної давності
закінчився до зазначеної дати, то до
відповідних відносин застосовуються
правила про позовну давність,
передбачені Цивільним кодексом
Української РСР 1963 року.

Місцевий господарський суд до вказаних
правовідносин щодо позовної давності
застосував положення Цивільного
кодексу України в ред. 2003р. та зазначив,
що оскільки прокурору стало відомо про
порушення прав та охоронюваних законом
інтересів держави з моменту проведення
Державною інспекцією сільського
господарства у Хмельницькій області
відповідної перевірки в жовтні 2013р., а
тому строк позовної давності не є
пропущеним.

Згідно ст.ст. 32-34 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких грунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Колегія суддів вважає, що підстави для
задоволення позовних вимог прокурора
відсутні виходячи з наступного.

В позовній заяві прокурора
зазначається, що проведеною
прокуратурою перевіркою встановлено
порушення Меджибіжською селищною
радою та Ярославською сільською радою
вимог земельного законодавства при
прийнятті спірних рішень № 126 від
30.12.1996р. та № 3 від 30.12.1999р., на підставі
яких Хмельницькому обласному
державному виробничому рибокомбінату,
правонаступником якого є ВАТ
"Хмельницькрибгосп" були видані
державні акти на право постійного
користування землею. Однак прокурор не
зазначає коли саме було проведено
вказану перевірку прокуратурою.

Прокурор посилається на клопотання
Державної інспекції сільського
господарства в Хмельницькій області
від 02.10.2013р. № 4/2-3143, з якого вбачається
проведення інспекцією документальної
перевірки, однак також не вказано дату
проведення цієї перевірки. З наявного у
справі пояснення Державної інспекції
сільського господарства в
Хмельницькій області (а.с. 65)
вбачається, що перевірка проводилась
на вимогу прокуратури Летичівського
району, однак також не вказано коли
саме була проведена дана перевірка.

Які порушення при використанні
земельних ділянок допущені ВАТ
"Хмельницьке виробниче
сільськогосподарсько - рибоводне
підприємство "Хмельницькрибгосп" в
клопотанні Державної інспекції
сільського господарства в
Хмельницькій області не зазначається.

Крім того, в матеріалах справи
відсутні будь-які докази проведення
перевірок та належного оформлення їх
результатів державними інспекторами
Державної інспекції сільського
господарства у Хмельницькій області
відповідно до наказів Міністерства
аграрної політики України від 25.02.2013р.
№132 "Про затвердження Порядку
планування та здійснення контрольних
заходів з питань перевірки стану
дотримання суб"єктами господарювання
вимог земельного законодавства" та від
16.08.2013р. № 503 "Про затвердження Переліку
питань та уніфікованої форми акта
перевірки для здійснення Державною
інспекцією сільського господарства
України та її територіальними
органами планових заходів державного
нагляду (контролю)" (наказ на проведення
перевірки, направлення на перевірку,
повідомлення землекористувача про
проведення перевірки, а також акт
перевірки за уніфікованою формою).

Слід також зазначити, що запит в
Держземагенство в Летичівському
районі на підтвердження розташування
земельних ділянок та віднесення їх до
земель водного фонду було зроблено
прокурором після подання позовної
заяви до господарського суду ( а.с. 76,77).

Отже, матеріали справи не містять
доказів проведення прокуратурою
Летичівського району чи Державною
інспекцією сільського господарства
в Хмельницькій області перевірки
дотримання ВАТ "Хмельницьке виробниче
сільськогосподарсько - рибоводне
підприємство "Хмельницькрибгосп" вимог
земельного законодавства та наявності
результатів такої перевірки, а тому
початок перебігу позовної давності
саме з жовтня 2013 року прокурором не є
доведеним.

Оскільки рішення Меджибізької
сільської ради № 126 прийняте 30.12.1996
року, рішення Ярославської сільської
ради № 3 прийняте 30.12.1999, державні акти
на право постійного користування
земельними ділянками серії ІІ-ХМ № 000370
площею 497,57 га та серії ХМ № 00032 площею
222,65 га видані відповідно 30.01.2000р. та
24.04.1997 року, колегія суддів дійшла
висновку про пропуск позовної давності
у даному спорі з мотивів закінчення
цього строку задовго до набрання
чинності Цивільним кодексом України.

Враховуючи, що строк позовної давності
сплив до 1 січня 2004 року, то до
відповідних відносин мають
застосовуються правила про позовну
давність, передбачені Цивільним
кодексом Української РСР 1963 року.

Статтею 75 Цивільного кодексу
Української РСР передбачалась
обов'язковість застосування судом
позовної давності незалежно від заяв
сторін.

У зв"язку з відсутністю доказів
проведення Державною інспекцією
сільського господарства в
Хмельницькій області перевірки
дотримання ВАТ "Хмельницьке виробниче
сільськогосподарсько - рибоводне
підприємство "Хмельницькрибгосп" вимог
земельного законодавства при
використанні земельних ділянок
водного фонду та належного оформлення
результатів перевірки, відсутні
підстави вважати, що про порушене право
прокурор дізнався в жовтні 2013р., а отже
посилання прокурора на п. 4.1 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування давності у вирішенні
господарських спорів" колегія суддів
вважає необґрунтованим.

Таким чином, оскільки на час прийняття
Цивільного кодексу України строк
позовної давності для захисту права,
яке прокурор вважає порушеним, сплив
більш ніж десять років тому, суд першої
інстанції мав застосувати до спірних
правовідносин статтю 80 Цивільного
кодексу Української РСР, відповідно до
якої закінчення строку позовної
давності до пред'явлення позову є
підставою для відмови в позові.

Враховуючи викладені обставини,
колегія суддів дійшла висновку про
обгрунтованість доводів скаржника,
викладених в апеляційній скарзі щодо
застосування строків позовної
давності у даній справі, а тому
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції скасуванню.

Керуючись ст.ст. 99,101,103-105 ГПК України,
суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства
"Хмельницькрибгосп" на рішення
господарського суду Хмельницької
області від 25.11.2013 р. у справі №924/1298/13
задовольнити.

2. Рішення господарського суду
Хмельницької області від 25.11.2013 р. у
справі №924/1298/13 скасувати. Прийняти
нове рішення:

" В позові відмовити".

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Головуючий суддя
Бригинець Л.М.

Суддя
Демидюк О.О.

Суддя
Огороднік К.М.