м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/1117/14 28.03.14
За позовом Приватного
акціонерного товариства
«Науково-виробничий комплекс
До Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
Про стягнення 82 500,00 грн.
Суддя Мельник В.І.
від позивача не з"явився
від відповідача не з"явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Приватне акціонерне товариство
«Науково-виробничий комплекс
Дніпроспецмаш» (далі - позивач) подало
на розгляд господарського суду міста
Києва позов до Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк
«Даніель» (далі - відповідач) про
стягнення 82 500,00 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачем не виконуються умови
Ухвалою суду від 28.01.2013р. порушено
провадження у справі № 910/1117/14 та
призначено розгляд на 03.03.2014 р.
06.02.2014р. відповідач подав через
канцелярію суду пояснення по справі.
03.03.2014р. представник позивача у
судовому засіданні підтримав свої
позовні вимоги у повному обсязі, надав
пояснення по справі.
Представник відповідача у судове
засідання не з`явився, про причини
своєї відсутності суд не повідомив.
Суд відклав розгляд справи на 28.03.2014р.,
у зв`язку з відсутністю представника
03.03.2014р. позивач подав через канцелярію
суду документи по справі.
17.03.2014р. позивач подав через канцелярію
суду клопотання про розгляд справи без
28.03.2014р. представник позивача у судове
засідання не з`явився.
Представник відповідача у судове
засідання не з`явився, про причини
своєї відсутності суд не повідомив.
Суд вирішив задовольнити позовні
вимоги у повному обсязі.
Відповідач належним чином
повідомлений про призначення справи до
розгляду в засіданні господарського
суду, про час і місце його проведення з
Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце її розгляду судом, якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною в позовній заяві.
(роз'яснення Президії Вищого
Арбітражного суду України від 18.09.1997 №
02 - 5/289 із змінами "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України").
Ухвали суду надсилалась за адресою, що
зазначені в позовній заяві та є
вул. Московська 8-Б, які були отримані
відповідачем, про що свідчать поштові
повідомлення про вручення поштової
кореспонденції, наявні в матеріалах
справи.
Крім того, в інформаційному листі
Вищого господарського суду України від
14.08.2007 № 01-8/675 "Про деякі питання
практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у першому півріччі 2007 року"(пункт
15) зазначено, що відповідно до пункту 2
частини другої статті 54 Господарського
процесуального кодексу України
позовна заява повинна містити, зокрема,
місцезнаходження сторін (для юридичних
Згідно із статтею 93 Цивільного кодексу
України місцезнаходженням юридичної
особи є адреса органу або особи, які
відповідно до установчих документів
юридичної особи чи закону виступають
У пункті 11 інформаційного листа Вищого
господарського суду України від
15.03.2007р. № 01-8/123 "Про деякі питання
практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2006 році"зазначено, що до
повноважень господарських судів не
віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.
Водночас законодавство України, в тому
числі Господарський процесуальний
кодекс України, не зобов'язує й сторону
у справі, зокрема позивача, з'ясовувати
фактичне місцезнаходження іншої
сторони (сторін) у справі (якщо воно не
співпадає з її місцезнаходженням,
визначеним згідно із згаданою статтею
93 Цивільного кодексу України) та
зазначати таке фактичне
місцезнаходження в позовній заяві чи
інших процесуальних документах.
В разі коли фактичне місцезнаходження
юридичної особи - учасника судового
процесу з якихось причин не відповідає
її місцезнаходженню, визначеному
згідно з законом, і дана особа
своєчасно не довела про це до відома
господарського суду, інших учасників
процесу, то всі процесуальні наслідки
такої невідповідності покладаються на
Слід також зазначити, що вищезгаданий
інформаційний лист відправляє до
пункту 4 інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 02.06.2006
№ 01-8/1228 "Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2005
році"(із змінами від 08.04.2008), в якому
зазначається, що примірники
повідомлень про вручення
рекомендованої кореспонденції,
повернуті органами зв'язку з
позначками "адресат вибув", "адресат
відсутній"і т. п., з урахуванням
конкретних обставин справи можуть
вважатися належними доказами
виконання господарським судом
обов'язку щодо повідомлення учасників
судового процесу про вчинення цим
судом певних процесуальних дій.
Про поважні причини неявки в судове
засідання повноважних представників
відповідачів суд не повідомлений.
Клопотань про відкладення розгляду
справи від відповідача не надходило.
Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами, оскільки позивачем надано
всі необхідні документи для вирішення
Згідно ст.87 Господарського
процесуального кодексу України повне
рішення та ухвали надсилаються
сторонам, прокурору, третім особам, які
брали участь в судовому процесі, але не
були присутні у судовому засіданні,
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення не пізніше трьох днів з
дня їх прийняття або за їх зверненням
вручаються їм під розписку
безпосередньо у суді.

Розглянувши подані документи та
матеріали, з'ясувавши фактичні
обставини, заслухавши пояснення
представників сторін, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

25.07.2010р. між позивачем та відповідачем
було укладено договір банківського
рахунку № РКО-32520 Т (далі - договір),
згідно якого відповідач зобов`язався
відкрити позивачу поточний рахунок №
01, МФО 380980 та здійснювати
розрахункові та касові операції за цим
рахунком відповідно до чинного
законодавства України,
нормативно-правових актів
Національного банку України.

Згідно п. 3.1.1 цього договору, банк
зобов'язаний вести комплексне
розрахунково-касове обслуговування
Клієнта та виконувати за його
дорученням усі розрахункові та касові
операції, які не суперечать чинному
законодавству України та нормативним
актам Національного банку України.

Відповідно до п. 3.1.3 Договору, банк
зобов'язаний розрахункові операції за
дорученням Клієнта проводити у
відповідності до діючих правил
здійснення безготівкових розрахунків.
Проводити списання коштів з рахунку
позивача за його дорученням.

На поточному рахунку позивача, який
відповідач згідно договору взяв на
обслуговування, з 29.03.2013р. знаходяться
кошти у розмірі 75 000,00 грн., а позивач не
має змоги розпоряджатися вказаними
коштами, оскільки відповідач, без
наявних на це підстав, не проводить
жодних платежів по ньому.

В підтвердження викладеного, позивач
наголошував у позові на тому, що з боку
позивача до відповідача було надано
платіжне доручення № 1928 від 29.03.2013 року,
згідно якого позивач доручив Банку
(відповідач) здійснити перерахування 75
000 грн. на рахунок ПрАТ «НВК
Дніпроспецмаш» 6703, МФО 305299, Код
32433631 в ПАТ КБ «Приватбанк».

09.10.2013 року з боку позивача до Банку
було надано платіжне доручення № 1932
від 9 жовтня 2013 року, згідно якого
позивач доручив відопвідачу здійснити
перерахування 75 000,00 грн. на рахунок
ПрАТ «НВК Дніпроспецмаш» № 6703,
МФО 305299, Код 32433631 в ПАТ КБ «Приватбанк».

Проте, в порушення умов договору, без
належних на те підстав. Не проводить
вказаних операцій, чим порушує права
позивача на розпорядження належними
йому грошовими коштами.

Внаслідок чого, позивач подав на
розгляд суду позов, в якому просив
визнати, що позивач незаконно утримує
кошти позивача у розмірі 75 000,00 грн. та
стягнути вказані кошти з відповідача
на рахунок позивача, також позивач
нарахував відповідачу 7500,00 грн. пені, за
порушення умов договору та у
відповідності до п.6.1 договору.

Суд заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши докази, наявні в
матеріалах справи, дійшов висновку про
задоволення позовних вимог останнього,
виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного
кодексу України передбачено, що однією
із підстав виникнення цивільних прав
та обов'язків є договори та інші
правочини.

Частиною 1 статті 173 Господарського
кодексу України визначено, що
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Статтею 1074 Цивільного кодексу України
встановлено, що обмеження прав клієнта
щодо розпоряджання грошовими коштами,
що знаходяться на його рахунку, не
допускається, крім випадків обмеження
права розпоряджання рахунком за
рішенням суду або в інших випадках,
встановлених законом, а також у разі
зупинення фінансових операцій, які
можуть бути пов'язані з легалізацією
(відмиванням) доходів, одержаних
злочинним шляхом, або фінансуванням
тероризму, передбачених законом.

Згідно п.2 ст. 1068 Цивільного кодексу
України щодо банківського рахунка,
вказано, що банк зобов'язаний
зарахувати грошові кошті, що надійшли
на рахунок клієнта, в день надходження
до банку відповідного розрахункового
документу, якщо інший строк не
встановлений договором банківського
рахунка або законом.

У відповідності до п.3 ст. 1068 Цивільного
кодексу України вказано, що банк
зобов'язаний за розпорядженням клієнта
видати або перерахувати з його рахунку
грошові кошти в день надходження до
банку відповідного розрахункового
документу, якщо інший строк не
передбачений договором банківського
рахунка або законом.

Відповідно до статті 1089 Цивільного
кодексу України, за платіжним
дорученням банк зобов'язується за
дорученням платника за рахунок
грошових коштів, що розміщені на його
рахунку у цьому банку, переказати певну
грошову суму на рахунок визначеної
платником особи (одержувача) у цьому чи
в іншому банку у строк, встановлений
законом або банківськими правилами,
якщо інший строк не передбачений
договором або звичаями ділового
обороту.

Згідно ст.1092 Цивільного кодексу
України, визначено, що у разі
невиконання або неналежного виконання
платіжного доручення клієнта банк несе
відповідальність відповідно до цього
Кодексу та закону.

У разі невиконання або неналежного
виконання платіжного доручення у
зв'язку з порушенням правил
розрахункових операцій виконуючим
банком відповідальність може бути
покладена судом на цей банк.

Якщо порушення банком правил
розрахункових операцій спричинило
помилковий переказ банком грошових
коштів, банк несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу та закону.

Відповідно до статті 32 Закону України
«Про платіжні системи та переказ
коштів в Україні» банк, що обслуговує
платника, та банк, що обслуговує
отримувача, несуть перед платником та
отримувачем відповідальність,
пов'язану з проведенням переказу,
відповідно до цього Закону та умов
укладених між ними договорів.

У пункті 32.2 вказаного Закону зазначено,
що у разі порушення банком, що
обслуговує платника, встановлених цим
Законом строків виконання доручення
клієнта на переказ цей банк
зобов'язаний сплатити платнику пеню у
розмірі 0,1 відсотка суми простроченого
платежу за кожний день прострочення, що
не може перевищувати 10 відсотків суми
переказу, якщо інший розмір пені не
обумовлений договором між ними.

Згідно з пунктом 1.15 Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженої
Постановою Правління Національного
банку України від 21.01.2004 року № 22,
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 29.03.2004 року за № 377/8976, доручення
платників про списання коштів зі своїх
рахунків і зарахування коштів на
рахунки отримувачів банки здійснюють у
термін, установлений законодавством
України.

Відповідно до 629 ЦК України, договір є
обов'язковим для виконання.

Відповідно до ч. 2 ст.193 ГК України, кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язань, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 173 ГК України, один
суб'єкт господарського зобов'язання
повинен вчинити певну дію на користь
іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини справи, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Вина
відповідача в порушенні зобов'язань по
виконанню договору банківського
рахунку доведена матеріалами справи.

Крім того, за порушення умов договору,
позивач просив суд стягнути з
відповідача 7500,00 грн., пені, проте суд не
може стягнути вказану суму штрафних
санкцій, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, згідно письмових
пояснень поданих відповідачем через
канцелярію 06.02.2014р. та доданих до них
доказів, Постановою Правління НБУ від
16.01.14р. № 14, ПАТ «КБ«Даніель» віднесено
до категорії неплатоспроможних.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб від
16.01.14 № 1 «Про виведення з ринку та
здійснення тимчасової адміністрації»
з 17.01.14 в ПАТ «КБ «Даніель» запроваджено
тимчасову адміністрацію строком на три
місяця з 17.01.2014 по 16.04.2014. Призначено
уповноваженою особою Фонду на
тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ
«Даніель» ОСОБА_1 провідного
професіонала відділу запровадження
процедури тимчасової та ліквідації
департаменту врегулювання
неплатоспроможності банків, фонду
гарантування вкладів фізичних осіб
(далі - уповноважена особа фонду).

Згідно із ч. 5 статті 36 Закону України
«Про систему гарантування вкладів
фізичних осіб» регламентовано, що під
час тимчасової адміністрації не
здійснюється: 1)задоволення вимог
вкладників та інших кредиторів банку; 2)
примусове стягнення коштів та майна
банку, звернення стягнення на майно
банку, накладення арешту на кошти та
майно банку; 3)нарахування неустойки
(штрафів, пені), інших фінансових
(економічних) санкцій за невиконання чи
неналежне виконання зобов'язань перед
кредиторами та зобов'язань щодо сплати
податків і зборів (обов'язкових
платежів); 4)зарахування зустрічних
однорідних вимог, якщо це може
призвести до порушення порядку
погашення вимог кредиторів,
встановленого цим Законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 34 та ч. 4 ст. 36
Закону України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб»
під час тимчасової адміністрації Фонд
має повне і виняткове право управляти
банком відповідно до цього Закону,
нормативно-правових актів Фонду та
вживати дії, передбачені планом
врегулювання.

Станом на день прийняття рішення у
справі - 28.03.2014р. та відповідно до ч.2 ст.
38 вказаного Закону уповноважена особа
Фонду продовжує проводити заходи, щодо
перевірки договорів (інших правочинів),
укладених банком протягом одного року
до дня запровадження тимчасової
адміністрації банку, на предмет
виявлення договорів (правочинів),
виконання яких спричинило або може
спричинити погіршення фінансового
стану банку.

Враховуючи наведене, беручи до уваги
норми вказаного закону та те, що
рішенням № 1 від 16.01.2014р. «Про
виведення з ринку та здійснення
тимчасової адміністрації» з 17.01.14 в ПАТ
«КБ «Даніель» запроваджено тимчасову
адміністрацію строком на три місяця з
17.01.2014 по 16.04.2014р., вимога позивача про
стягнення з відповідача 7500,00 грн. пені
не підлягає задоволенню, у зв`язку з чим
позовні вимоги підлягають задоволенню
частково.

Позивач також просив стягнути з
відповідача сплачений судовий збір у
розмірі 2867,50 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України суми,
які підлягають сплаті за витрати,
пов'язані з розглядом справи, при
задоволенні позову частково,
покладаються на відповідача
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 173, 193, ГК України, ст.ст.
22, 33, 49, 75, 81-1, 82-85 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати, що Публічне акціонерне
товариство «Комерційний банк
«Даніель» () незаконно
утримує грошові кошти у сумі 75 000,00 грн.,
які належать Приватному акціонерному
товариству «Науково - виробничий
комплекс «Дніпроспецмаш» ().

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк
«Даніель» (, 01010 м. Київ,
вул. Московська 8-Б) на користь
Приватного акціонерного товариства
«Науково - виробничий комплекс
«Дніпроспецмаш» (, 52070 с.
Новоолександрівка, Дніпропетровський
район, Дніпропетровська область) 75 000
(сімдесят п`ять тисяч) грн. - грошових
коштів та судовий збір у розмірі 2609 (дві
тисячі шістсот дев`ять) грн. 43 коп.

В іншій частині заявлених позовних
вимог - відмовити.

Видати накази відповідно до ст. 116 ГПК
України.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

(Повний текст рішення складено
03.04.2014р. )

Суддя
В.І.Мельник