ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"25" березня 2014 р.
Справа № 918/163/14

Господарський суд Рівненської області
у складі головуючого - судді Торчинюка
В.Г. розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного підприємства
"ЯНТОС"

до відповідача Кооперативного
підприємства "Рівненське
гуртово-роздрібне об'єднання"

про стягнення в сумі 24 295 грн. 01 коп..

В засіданні приймали участь:

Від позивача: не з'явився.

Від відповідача: Грибок Л.П. за
довіреністю № 950 від 10 жовтня 2013 року.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Приватне підприємство "ЯНТОС"
звернувся в господарський суд з
позовом до відповідача -
Кооперативного підприємства
"Рівненське гуртово-Роздрібне
об'єднання" про стягнення в сумі 24 295
грн. 01 коп., з яких: 11 168 грн. 00 коп.
основного боргу, 1 080 грн. 37 коп. три
проценти річних, 6 755 грн. 71 коп.
матеріальних витрат та пеня у розмірі 5
290 грн. 93 коп.

Ухвалою господарського суду
Рівненської області від 10 лютого 2014
року порушено провадження у справі №
918/163/14, розгляд якої призначено на 18
лютого 2014 року.

17 лютого 2014 року через відділ
канцелярії та документального
забезпечення суду представник
відповідача подав відзив на позовну
заяву, в якому останній заперечує проти
позовних вимог в повному обсязі.

18 лютого 2014 року у судовому засіданні
було оголошено перерву до 04 березня 2014
року, проте у протоколі від 18 лютого 2014
року було допущено описку, а саме
помилково вказано що розгляд справи
призначено на 04 березня 2014 року, тоді як
розгляд справи відбудеться 11 березня
2014 року, про що винесено відповідну
ухвалу.

11 березня 2014 року через відділ
канцелярії та документального
забезпечення суду представник
відповідача подав клопотання про
відкладення розгляду даної справи на
іншу дату, в зв'язку з хворобою.

Дане клопотання судом задовольняється.

Ухвалою суду від 11 березня 2014 року
розгляд справи відкладено на 25 березня
2014 року.

21 березня 2014 року через відділ
канцелярії та документального
забезпечення суду представник
позивача подав заяву, в якій останній
відмовляється від 1 080 грн. 37 коп. трьох
процентів річних, 6 755 грн. 71 коп.
матеріальних витрат та пені у розмірі 5
290 грн. 93 коп., та просить суд стягнути з
відповідача на користь позивача 11 168
грн. 00 коп. основного боргу.

Дана заява прийнята судом до розгляду.

В судове засідання 25 березня 2014 року
представник позивача не з'явився, хоча
про дату та час розгляду справи
належним чином повідомлений.

Представник відповідача в судовому
засіданні 25 березня 2014 року визнав
позовні вимоги в повному обсязі, також
просив суд відстрочити виконання
рішення на два місяці, з підстав
зазначених у клопотанні, поданого
останнім у судовому засіданні.

Проте суд не вбачає підстав в
задоволенні клопотання про відстрочку
виконання рішення.

Суд вбачає, що відповідно до статті 75
ГПК України наявних у справі
матеріалів достатньо для розгляду
справи без участі представника
позивача.

В результаті розгляду матеріалів
справи, господарський суд:

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Янтос" та
Кооперативне підприємство "Рівненське
гуртово-роздрібне об'єднання" в усній
формі домовились між собою про умови,
за якими позивач зобов'язався передати
у власність відповідача товар на
загальну суму 66 168 грн. 00 коп..

Так, на виконання домовленості позивач
власним транспортом здійснив на склад
відповідача поставку товару: згідно
видаткової накладної № 223 від 28 квітня
2012 року на загальну суму 66 168 грн. 00 коп.
(а.с. 9).

Відповідач, в свою чергу, в порушення
умов домовленості, частково
розрахувався за поставлений товар в
сумі 55 000 грн. 00 коп., що підтверджується
банківськими виписками позивача (а.с.
38-48).

Таким чином, за відповідачем перед
позивачем рахується заборгованість в
сумі 11 168 грн. 00 коп.

14 листопада 2012 року та 18 липня 2013 року
позивачем на адресу відповідача були
направлені претензії щодо погашення
заборгованості в сумі 11 168 грн. 00 коп., на
які були отримані відповіді про оплату
за товар в найближчий термін..

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
відповідача, встановивши обставини
справи і давши їм оцінку, господарський
суд вважає, що позов підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема з господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до ч.7 ст.179 Господарського
кодексу України господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Стаття 181 ГК України визначає загальний
порядок укладання господарських
договорів, зокрема у ч.1 цієї статті
йдеться, що господарський договір за
загальним правилом викладається у
формі єдиного документа, підписаного
сторонами та скріпленого печатками.
Допускається укладення господарських
договорів у спрощений спосіб, тобто
шляхом обміну листами, факсограмами,
телеграмами, телефонограмами тощо, а
також шляхом підтвердження до
виконання замовлення, якщо законом не
встановлено спеціальні вимоги до форми
та порядку укладення даного виду
договорів.

Згідно зі ст. 205 ЦК України, правочин
може вчинятися усно або в письмовій
формі. Сторони мають право обирати
форму правочину, якщо інше не
встановлено законом. Правочин, для
якого законом не встановлена
обов'язкова письмова форма, вважається
вчиненим, якщо поведінка сторін
засвідчує їхню волю до настання
відповідних правових наслідків.

За умовами ст. 206 ЦК України, усно можуть
вчинятися правочини, які повністю
виконуються сторонами у момент їх
вчинення, за винятком правочинів, які
підлягають нотаріальному посвідченню
та (або) державній реєстрації, а також
правочинів, для яких недодержання
письмової форми має наслідком їх
недійсність.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено,
зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди (ст.
638 ЦК України).

Відповідно до матеріалів справи дії
сторін, зокрема, передача Приватним
підприємством "ЯНТОС" товару
відповідачу за видатковою накладною,
прийняття товару відповідачем,
свідчать про виникнення між ними
правовідносин поставки.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема є договори та
інші правочини.

За змістом статті 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно частини 2 статті 712 ЦК України до
договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно із ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Вищий господарський суд у листі №
01-06/928/2012 від 17 липня 2012 року "Про
практику застосування Вищим
господарським судом України у розгляді
справ окремих норм матеріального
права" зазначив, що підписання покупцем
видаткової накладної, яка є первинним
обліковим документом у розумінні
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
і яка відповідає вимогам, зокрема,
статті 9 названого Закону і Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку та
фіксує факт здійснення господарської
операції і встановлення договірних
відносин, є підставою виникнення
обов'язку щодо здійснення розрахунків
за отриманий товар. Строк виконання
відповідного грошового зобов'язання
визначається за правилами,
встановленими частиною першою статті
692 ЦК України.

Відповідно до статті 55 Конституції
України, статей 15,16 Цивільного кодексу
України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Згідно статті 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

За умовами статті 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність або відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

У статті 33 ГПК України визначено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

17 березня року Позивач подав заяву, в
якій відмовляється від позовних вимог
в частині стягнення 1 080 грн. 37 коп. трьох
процентів річних, 6 755 грн. 71 коп.
матеріальних витрат та пені у розмірі 5
290 грн. 93 коп.

Частиною 4 статті 22 ГПК України
визначено, що позивач вправі до
прийняття рішення по справі збільшити
розмір позовних вимог за умови
дотримання встановленого порядку
досудового врегулювання спору у
випадках, передбачених статтею 5 цього
Кодексу, в цій частині, відмовитись від
позову або зменшити розмір позовних
вимог.

Згідно з частиною 6 статті 22 ГПК України
господарський суд не приймає відмови
від позову, якщо ці дії суперечать
законодавству або порушують чиї-небудь
права і охоронювані законом інтереси.

За частиною 1 статті 78 ГПК України
відмова позивача від позову, визнання
позову відповідачем і умови мирової
угоди сторін викладаються в
адресованих господарському суду
письмових заявах, що долучаються до
справи. Ці заяви підписуються
відповідно позивачем, відповідачем чи
обома сторонами.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті
80 ГПК України господарський суд
припиняє провадження у справі, якщо
позивач відмовився від позову і
відмову прийнято господарським судом.

Враховуючи той факт, що відмова
Позивача від позовних вимог у даній
справі в частині 1 080 грн. 37 коп. трьох
процентів річних, 6 755 грн. 71 коп.
матеріальних витрат та пені у розмірі 5
290 грн. 93 коп., не суперечить чинному
законодавству та не порушує прав чи
охоронюваних законом інтересів інших
осіб, суд дійшов висновку про прийняття
заяви Приватного підприємства "ЯНТОС"
про відмову від позову в частині
стягнення 1 080 грн. 37 коп. трьох
процентів річних, 6 755 грн. 71 коп.
матеріальних витрат та пені у розмірі 5
290 грн. 93 коп. та припинення провадження
у даній справі в частині стягнення 1 080
грн. 37 коп. трьох процентів річних, 6 755
грн. 71 коп. матеріальних витрат та пені
у розмірі 5 290 грн. 93 коп. на підставі
пункту 4 частини 1 статті 80 ГПК України.

Також згідно з вимогами частини 2
статті 78 ГПК України суд роз'яснює
Позивачу правові наслідки відмови від
позову, якими є недопущення повторного
звернення до господарського суду зі
спору між тими ж сторонами, про той же
предмет і з тих же підстав.

Доказів сплати основного боргу
відповідач суду не подав.

З огляду на вищевикладене в сукупності
вбачається, що вимоги позивача про
стягнення з відповідача 11 168 грн. 00 коп.
заборгованості стверджуються
матеріалами справи і підлягають
задоволенню на підставі ст.ст. 11, 509, 526,
612, 629 Цивільного кодексу України та
ст.ст. 173, 193 Господарського кодексу
України.

За частиною 1 статті 49 ГПК України
витрати по сплаті судового збору у
спорах, що виникають при виконанні
договорів, покладаються на сторони
пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 80, 81-1, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути Кооперативного
підприємства "Рівненське
гуртово-Роздрібне об'єднання" (33000,
місто Рівне, вулиця Млинівська, будинок
20, ідентифікаційний код 30318321) на
користь Приватного підприємства
"ЯНТОС" (46010, м. Тернопіль, вул.
Текстильна, 24б, ідентифікаційний код
37681479) - 11 168 (одна тисяча сто шістдесят
вісім) грн. 00 коп. заборгованості та 840
(вісімсот сорок) грн. 42 коп. витрат по
сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

4. Прийняти відмову Приватного
підприємства "ЯНТОС" в частині
стягнення 1 080 грн. 37 коп. трьох
процентів річних, 6 755 грн. 71 коп.
матеріальних витрат та пені у розмірі 5
290 грн. 93 коп.

5. Припинити провадження у справі в
частині стягнення 1 080 грн. 37 коп. трьох
процентів річних, 6 755 грн. 71 коп.
матеріальних витрат та пені у розмірі 5
290 грн. 93 коп.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено "26" березня 2014
року.

Суддя
Торчинюк В.Г.