ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78, 42-06-22, 32-11-36
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2014 р.
Справа № 923/55/14

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Нікітенка С.В. при
секретарі Гапоновій К.С., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариство з обмеженою
відповідальністю СП "Злато Таврії", м.
Херсон

до приватного підприємства
"Профіт-Херсон", м. Херсон

про стягнення 6180,00 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Ставроста Р.Ю. -
представник, довіреність № 8/550 від
26.06.2013р.;

від відповідача: Мантянова Є.Є. -
директор.

Суть спору: Товариство з
обмеженою відповідальністю СП "Злато
Таврії" (позивач) звернулось до суду з
позовом, в якому просить стягнути з
приватного підприємства
"Профіт-Херсон" (відповідач) 6180,00 грн.
оплати за проведення нормативно
грошової оцінки землі. Судові витрати
по справі позивач просить суд покласти
на відповідача.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує посиланнями на положення
ст.ст. 530, 651, 653, 849, 1212 ЦК України.

13 лютого 2014 року відповідач подав до
суду відзив на позовну заяву, в якому
проти позову заперечує та у
задоволенні просить відмовити у
повному обсязі, оскільки кошти у
розмірі 6180,00 грн. отримані
відповідачем, як оплату виконаних за
договором послуг, а тому такі кошти
було набуто за наявності правової
підстави. Даний відзив з додатком суд
прийняв до розгляду та долучив до
матеріалів справи.

04 березня 2014 року суд оголосив
перерву в засіданні суду до 10 год. 30 хв.
20 березня 2014 року, з підстав
передбачених ст. 77 ГПК України.

06 березня 2014 року відповідач подав
через канцелярію суду клопотання, в
якому просить долучити до матеріалів
справи копії технічної документації з
нормативної грошової оцінки земельних
ділянок. Дане клопотання з додатком суд
прийняв до розгляду та долучив до
матеріалів справи.

У судовому засіданні 20.03.2014р.
представник позивача додатково в
обґрунтування позовних вимог подав
письмові пояснення з додатком, яке суд
прийняв до розгляду та долучив до
матеріалів справи.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі.

Представник відповідача у
судовому засіданні 20.03.2014р. позовні
вимоги не визнав, надавши аналогічні
пояснення, які містяться у відзиві на
позовну заяву (а.с. 56-58).

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд

в с т а н о в и в:

Матеріали справи свідчать, що 27
лютого 2013 року між приватним
підприємством "Профіт-Херсон" та
товариством з обмеженою
відповідальністю СП "Злато Таврії" було
укладено чотири однотипні договори на
проведення нормативної грошової
оцінки земельної ділянки
сільськогосподарського призначення за
№№26, 27, 28, 29 (надалі - договори).

Відповідно до умов розділу 1
договорів, відповідач зобов'язався
провести нормативно грошову оцінку
земельних ділянок
сільськогосподарського призначення.

Відповідно до положень ч.1 ст. 901 ЦК
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Враховуючи предмет договорів
№№26, 27, 28, 29 від 27.02.2013р., суд дійшов
висновку, що за своєю правовою природою
дані договори мають риси, що характерні
більш для договору про надання послуг,
ніж для договору підряду.

Звертаючись з позовом до суду про
стягнення з відповідача 6180,00 грн.,
позивач посилається на ті обставини, що
позивачем виконані взяті на себе
зобов'язання щодо оплати послуг за
проведення нормативно грошової оцінки
землі, оскільки 29.03.2013р. позивачем
перераховано на розрахунковий рахунок
відповідача 6180,00 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
від 29.03.2013р. №401. Тобто, здійснено
стовідсоткову авансову оплату за
надані послуги по всім чотирьом
договорам.

Позивач зазначає, що відповідач
не виконав взяті на себе зобов'язання
щодо виготовлення технічних
документацій з нормативних грошових
оцінок земельних ділянок. Оскільки
відповідач не виконує договірні
зобов'язання, а строки їх виконання
договорами не визначені, позивачем в
порядку ч.2 ст. 530 ЦК України виставлено
відповідачеві письмову вимогу від
14.11.2013 року №8/764, з вимогою виконати
свої зобов'язання у семиденний строк
від дня її пред'явлення. Відповідач
згідно відмітки у рекомендованому
повідомленні про вручення поштового
відправлення, отримав вимогу 18.11.2013
року, але у семиденний строк не виконав
своїх договірних зобов'язань і не
передав позивачеві нормативні грошові
оцінки земельних ділянок з позитивними
висновками землевпорядної експертизи.

Позивач також зазначає, що 06.12.2013
року відповідач отримав від позивача
лист від 04.12.2013р. №8/787 про розірвання
договорів на проведення нормативних
грошових оцінок земельних ділянок.
Внаслідок відмови позивача від
договору підряду він вважається
розірваним і внаслідок його розірвання
зобов'язання сторін припиняються.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України,
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала. При
цьому, в силу ч. 2 вказаної норми,
зазначені положення застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події.

Позивач вважає, що оскільки
договори №№26, 27, 28, 29 від 27.02.2013р. між
сторонами розірвані з 06.12.2013р.,
відповідач роботи не виконав і
безпідставно утримує авансовий платіж
у розмірі 6180,00 грн.

Таким чином, посилаючись на норми
ст.ст. 530, 651, 653, 849, 1212 Цивільного кодексу
України, позивач стверджує, що
відповідач безпідставно утримує
авансовий платіж у розмірі 6180,00 грн.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, з'ясувавши обставини
справи та перевіривши їх доказами,
дійшов висновку про
необґрунтованість заявлених позовних
вимог у зв'язку з наступним.

Відповідно до ст. 11 Цивільного
кодексу України, цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Приписами ч.1 ст. 903 ЦК України
визначено, якщо договором передбачено
надання послуг за плату, замовник
зобов'язаний оплатити надану йому
послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Відповідно до пп. 5.5. укладених
договорів, після виконання своїх
обов'язків сторони підписують Акт
виконання робіт по договору, в якому
указані представлені суб'єктом
оціночної діяльності послуги та
документи, а також сплачені замовником
гроші.

Матеріали справи свідчать, що на
виконання умов договорів відповідач
надав позивачу послуги з проведення
нормативної грошової оцінки земельних
ділянок сільськогосподарського
призначення.

Надання відповідачем послуг з
проведення нормативної грошової
оцінки земельних ділянок
сільськогосподарського призначення
підтверджується Актами приймання та
видачі науково-технічної продукції
(послуг), які складені 08 квітня 2013 року
(а.с. 63-66).

Суд звертає увагу, що вказані акти
приймання та видачі науково-технічної
продукції підписані сторонами без
претензій та зауважень.

Отже, у період з 27.02.2013р. по 08.04.2013р.
приватним підприємством
"Профіт-Херсон" виконана
наукова-технічна продукція (етапи
робіт), а товариством з обмеженою
відповідальністю СП "Злато Таврії"
прийнято та сплачено за надані послуги
кошти у розмірі 6180,00 грн.

Вказана сума також погоджена
сторонами як у кошторисах, так і у
протоколах угод про договірну ціну на
виконання робіт по договорам (а.с. 25, 26,
29, 30, 33, 34,37, 38).

Суд зазначає, що виходячи з
принципу свободи договору,
передбаченому статтями 3, 627 Цивільного
кодексу України, лише сторони мають
право визначити умови договору.

В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначає, що внаслідок відмови
позивача від договорів вони вважаються
розірваними і внаслідок їх розірвання
зобов'язання сторін припиняються, а
тому є підстави для повернення
сплачених коштів на підставі ст. 1212 ЦК
України.

Суд вважає, що вказане твердження
позивача є помилковим, оскільки
порядок розірвання господарських
договорів регулюється ст. 188 ГК України.
Частиною 1 ст. 188 ГК України встановлено,
що зміна та розірвання господарських
договорів в односторонньому порядку не
допускаються, якщо інше не передбачено
законом або договором.

Позивачем не надано суду належних
і допустимих доказів, які б
підтверджували, що станом на час
звернення позивача з позовом до суду,
договори №№26, 27, 28, 29 від 27.02.2013р. є
розірваними.

Згідно з статтею 204 ЦК України
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Матеріалами справи підтверджено,
що кошти в розмірі 6180,00 грн., які позивач
просить стягнути з відповідача,
отримано останнім як оплату виконаних
за договором послуг, а тому вказані
кошти було набуто відповідачем за
наявності правової підстави.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного
кодексу України особа, яка набула майно
або зберегла його у себе за рахунок
іншої особи (потерпілого) без
достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Отже, при застосуванні даної
норми підлягають встановленню такі
факти: набуття особою майна або його
збереження за рахунок іншої особи;
відсутність для цього правових підстав
або якщо такі відпали.

З огляду на викладене та
враховуючи, що кошти, які позивач
просить стягнути з відповідача
сплачено останньому у зв'язку із
виконанням договорів послуг, які є
дійсними, то такі кошти набуто за
наявності правової підстави, а тому не
може бути стягнуто відповідно до
положень ст. 1212 Цивільного кодексу
України, як безпідставно набуті.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34
ГПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Докази подаються сторонами та
іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки
ті докази, які мають значення для
справи.

Обставини справи, які відповідно
до законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Доводи позивача, що акти
виконаних робіт були ним підписані
помилково, одночасно з договорами і
усіма його додатками 27.02.2013р.,
підлягають відхиленню, як такі, що не
ґрунтуються на належних доказах.

Суд також відхиляє доводи
позивача, що у період з 1 січня по 12
вересня 2013 року нормативно грошову
оцінку земель
несільськогосподарського призначення
неможливо було виготовити у зв'язку з
відсутністю процедури її проведення,
оскільки станом на час звернення
позивача з позовом до суду, договори
№№26, 27, 28, 29 від 27.02.2013р. є дійсними, а
тому суд керується ст. 204 ЦК України.

Господарський суд приймає тільки
ті докази, які мають значення для
справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
заявлені позивачем вимоги
документально не підтверджені, а отже
такі, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК
України покладаються на позивача.

У судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
судового рішення і повідомлено
представників сторін про дату
складення повного рішення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 32, 33, 34, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. У задоволенні позову відмовити
повністю.

Повне рішення складено 25.03.2014р.

Суддя
С.В.
Нікітенко