КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2014 р. Справа№ 911/4460/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Синиці О.Ф.

за участю секретаря судового засідання
Ворони В.В.

представників сторін:

від позивача - Холоденко Г.М.
- дов. № 177 від 10.04.2013 р.;

від відповідача-1 - не з'явилися;

від відповідача-2 - не
з'явилися;

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю «Ольвита»

на рішення Господарського суду
Київської області

від 15.01.2014 року

у справі № 911/4460/13 (суддя О.В.
Конюх)

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Банк «Київська Русь»

до 1. Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДЦ Київ»,

2. Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ольвита»

про стягнення 43 458 811,79 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду
Київської області від 15.01.2014 року по
справі № 911/4460/13 позов Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Київська Русь» до Товариства з
обмеженою відповідальністю «ДЦ Київ»
та Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ольвита» задоволено
частково.

Стягнуто солідарно з Товариства з
обмеженою відповідальністю «ДЦ Київ»
та Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ольвита» на користь
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Київська Русь» 35 626 854,37 грн.
заборгованості за кредитом, 583 863, 99 грн.
заборгованості по відсоткам за
користування кредитом, 2 384 559, 05 грн.
пені за несвоєчасне повернення
кредиту, 309 121, 96 грн. пені за несвоєчасну
сплату відсотків за користування
кредитом, 530 010,46 грн. 3% річних.

Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДЦ Київ» на користь
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Київська Русь» 34 390,68 грн.
судового збору.

Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ольвита» на користь
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Київська Русь» 34 390,68 грн.
судового збору.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Ольвита» звернулося
до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
Господарського суду Київської області
від 15.01.2014 року по справі № 911/4460/13
скасувати в частині стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ольвита» на користь
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Київська Русь» судового збору у
розмірі 34 390,68 грн. та прийняти нове
рішення, яким відмовити Публічному
акціонерному товариству «Банк
«Київська Русь» у стягненні з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ольвита» судового
збору у розмірі 34 390, 68 грн.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 03.03.2014 року
справу було прийнято до провадження в
складі головуючого судді Ткаченка Б.О.,
суддів: Зеленіна В.О., Синиці О.Ф. та
призначено до розгляду на 19.03.2014 року.

Вимоги та доводи апеляційної скарги
мотивовані тим, що судом першої
інстанції було неповно з'ясовано
обставини, які мають значення для
повного, всебічного та правильного
вирішення справи, а також невірно
застосовано норми матеріального і
процесуального права, що призвело до
прийняття невірного рішення по суті
спору.

Представник Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Київська Русь» у поясненнях, наданих у
судовому засіданні, заперечував проти
доводів апелянта, викладених в
апеляційній скарзі, просив суд
відмовити в задоволенні скарги та
залишити без змін оскаржуване судове
рішення місцевого господарського суду
як таке, що прийняте з повним, всебічним
та об'єктивним з'ясуванням обставин,
які мають значення для справи, а також з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права.

Представники Товариства з
обмеженою відповідальністю «ДЦ Київ»
та Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ольвита» у судове
засідання не з'явилися.

19.03.2013 року через Відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від директора
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ольвита» надійшло
клопотання про відкладення розгляду
справи на іншу дату в зв'язку з
неможливістю участі його представника
у судовому засіданні 19.03.2014 року.

Заслухавши думку представника
позивача, який зазначив про можливість
розгляду справи саме у судовому
засіданні 19.03.2014 року, колегія суддів
апеляційного господарського суду з
урахуванням ст. 75 ГПК України вважає за
можливе розглянути справу за наявними
в ній матеріалами, оскільки відповідач
про дату та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином 12.03.2014
року, що підтверджується повідомленням
про вручення поштового відправлення.
Участь представників відповідача у
судовому засіданні 19.03.2014 року, судом
обов'язковою не визнавалась, клопотань
про витребування письмових доказів не
надходило. До того ж, скаржник є
юридичною особою, яка не обмежена у
виборі своїх представників. Юридичну
особу також може представляти її
директор. Крім того, колегія суддів
апеляційного господарського суду
звертає увагу на те, що у поданому
клопотанні скаржник не зазначив
поважної підстави неявки свого
представника.

Ухвала Київського апеляційного
господарського суду від 03.03.2014 року про
прийняття апеляційної скарги до
провадження надсилались сторонам за
адресами вказаними у позовній заяві та
апеляційній скарзі.

Відповідно до абз. 3 п. 3.9.1 постанови
Пленуму від 26 грудня 2011 року № 18 «Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» у
разі, якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з абз. 1 п. 3.9.2 вищезазначеної
постанови Пленуму, у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Колегія суддів вважає можливим
здійснити розгляд апеляційної скарги
за відсутності представників
відповідачів, за наявними матеріалами
справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обгрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення позивача,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія встановила
наступне.

27.05.2010 року між Акціонерним банком
«Київська Русь», правонаступником
якого є Публічне акціонерне товариство
«Банк «Київська Русь» (далі - позивач,
банк, ПАТ «Банк «Київська Русь») та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «ДЦ Київ» (далі -
відповідач-1, позичальник, ТОВ «ДЦ
Київ») був укладений Кредитний договір
на відкриття невідновлювальної
кредитної лінії (в національній валюті)
№ 24901-20/10-1 (далі - Кредитний договір).

За умовами Кредитного договору банк
відкриває позичальнику
невідновлювальну відкличну кредитну
лінію та в її межах надає кредитні
кошти (кредит) на наступних умовах:

- ліміт кредитування - 15 500 000,00 грн.;

- строк кредитної лінії - з 27.05.2010
року по 27.05.2013 року;

- мета використання кредиту -
придбання та реконструкція цілісного
майнового комплексу розташованого за
адресою: Київська обл., Вишгородський
р-н, смт. Димер, вул. Гоголя, 79-А;
процентна ставка - 20,0% річних та
починаючи з 01.09.2010 року - 16,0 % річних, в
разі виконання умов викладених в
пункті 6.1.13 цього договору;

- процентна ставка у випадку
невиконання позичальником пункту 6.1.12
цього договору - 20,0% річних;

- комісія за підготовку та
оформлення Договору - 360,00 грн., в тому
числі ПДВ 60,00 грн.;

- фіксована плата за надання
кредиту (разова) - 7 750,00 грн., без ПДВ (п.
1.1. Кредитного договору).

Відповідно до п. 2.4 Кредитного договору
строк користування кредитом
починається з моменту перерахування
коштів з позичкового рахунку.

Пунктом 4.1. Кредитного договору
встановлено, що повернення кредиту
позичальником здійснюється шляхом
перерахування коштів із свого
поточного рахунку на позичковий
рахунок ПАБ «Банк «Київська Русь»,
згідно наступного графіку зменшення
ліміту кредитування: починаючи з
червня місяця 2011 року, щомісячно до
кінця останнього робочого дня
поточного місяця - зменшення ліміту
кредитування на 650 000,00 грн.; з 01.05.2013 року
по 27.05.2013 року - погашення решти
заборгованості за відкритою кредитною
лінією. При зменшенні ліміту
кредитування до встановленого графіка
зменшення ліміту кредитування,
терміном погашення позичальником
заборгованості за кредитом, яка
перевищує ліміт кредитування,
встановлений на наступний строк, є
день, що передує дню, з якого починає
діяти новий ліміт кредитування. Якщо
такий день припадає на вихідний,
святковий або інший неробочий день,
сплата здійснюється в перший за ним
робочий день. У випадку порушення
позичальником встановлених цим
пунктом договору строків повернення
кредиту, сума несплаченої в строк
заборгованості за кредитом вважається
простроченою та переноситься банком на
рахунки для обліку простроченої
заборгованості позичальника за
кредитом.

Як передбачено п. 4.2. Кредитного
договору, проценти за користування
кредитом нараховуються за період з дня
надання кредиту до дня його повернення
на суму фактичної заборгованості за
кредитом, виходячи з фактичної
кількості днів у місяці та 360 днів у
році.

Нарахування банком процентів,
відповідно до п. 4.3. Кредитного
договору, здійснюється щомісячно 25
числа поточного місяця за період з
першого числа поточного місяця по
останній календарний день поточного
місяця включно та у день остаточного
повернення кредиту. День повернення
кредитних коштів в часовий інтервал
при розрахунку процентів не
включається. Якщо 25 число поточного
місяця припадає на вихідний, святковий
або інший неробочий день, нарахування
здійснюється напередодні;

Відповідно до п. 4.4. Кредитного договору
сплата позичальником процентів
здійснюється на рахунок ПАБ «Банк
«Київська Русь», наступним чином:
проценти за користування кредитними
коштами, що будуть нараховані за період
з травня місяця 2010 року по вересень
місяць 2010 року, сплачуються
позичальником до останнього робочого
дня вересня місяця 2010 року; проценти за
користування кредитними коштами, що
будуть нараховуватися з жовтня місяця
2010 року, сплачуються позичальником
щомісячно в строк з 25-го числа по
останній робочий день поточного
місяця.

Згідно з п. 4.6. Кредитного договору, у
разі несвоєчасного повернення
заборгованості по кредиту, позичальник
сплачує у строки, передбачені пунктом
4.4. цього договору, проценти з
розрахунку 26% річних, що нараховуються
на суму простроченої заборгованості з
дати її виникнення до дати її повного
погашення.

Пунктами 6.1.1., 6.1.2. Кредитного договору
встановлено, що позичальник
зобов'язаний використати кредит за
цільовим призначенням і своєчасно
повернути його відповідно до умов
цього договору. Позичальник
зобов'язаний сплачувати проценти за
користування кредитом та комісії в
порядку, передбаченому цим договором.

Як встановлено п. 8.1. Кредитного
договору, у випадку порушення строків
(термінів) повернення кредиту та/або
сплати нарахованих процентів за
користування ним та/або комісій
позичальник сплачує банку пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла в
період прострочення, від невчасно
сплаченого платежу за кожен день
прострочення.

Пунктом 10.1. Кредитного договору
передбачено, що цей договір набирає
чинності з моменту підписання його
уповноваженими представниками сторін
і скріплення печатками сторін та діє до
повного виконання позичальником
зобов'язань за цим договором.

30.07.2012 року між ПАТ «Банк «Київська
Русь» та ТОВ «ДЦ Київ» укладено Договір
про внесення змін до Кредитного
договору (далі - Додаткова угода № 1 до
Кредитного договору), в якій сторони
домовились викласти пункт 1.1.
Кредитного договору в наступній
редакції:

«Банк відкриває Позичальнику
невідновлювальну відкличну кредитну
лінію та в її межах надає кредитні
кошти (кредит) на наступних умовах:

- ліміт кредитування - 20 485 188,00 грн.;

- строк кредитної лінії - з 27.05.2010
року по 27.05.2013 року;

- мета використання кредиту -
придбання та реконструкція цілісного
майнового комплексу розташованого за
адресою: Київська обл., Вишгородський
р-н, смт. Димер, вул. Гоголя, 79-А;
закупівля посадового матеріалу,
мінеральних добрив та інших матеріалів
необхідних для забезпечення
діяльності цілісного майнового
комплексу за цільовим призначенням;
проведення інших платежів (заробітна
плата, комунальні, оренда тощо),
пов'язаних з проведенням господарської
діяльності цілісного майнового
комплексу;

- процентна ставка - 20,0 % річних,
починаючи з 01.09.2010 року - 16,0 % річних,
починаючи з 01.04.2012 року - 10 % річних;

- процентна ставка у випадку
невиконання Позичальником пункту 6.1.12
цього договору - 16,0 % річних».

04.09.2012 року між ПАТ «Банк «Київська
Русь» та ТОВ «ДЦ Київ» укладено Договір
про внесення змін до Кредитного
договору (далі - Додаткова угода № 2 до
Кредитного договору), в якій сторони
домовились викласти пункт 1.1.
Кредитного договору в наступній
редакції:

«Банк відкриває Позичальнику
невідновлювальну відкличну кредитну
лінію та в її межах надає кредитні
кошти (кредит) на наступних умовах:

- ліміт кредитування - 35 626 855,00 грн.;

- строк кредитної лінії - з 27.05.2010
року по 27.05.2013 року;

- мета використання кредиту -
придбання та реконструкція цілісного
майнового комплексу розташованого за
адресою: Київська обл., Вишгородський
р-н, смт. Димер, вул. Гоголя, 79-А;
закупівля посадового матеріалу,
мінеральних добрив та інших матеріалів
необхідних для забезпечення
діяльності цілісного майнового
комплексу за цільовим призначенням;
проведення інших платежів (заробітна
плата, комунальні, оренда тощо),
пов'язаних з проведенням господарської
діяльності цілісного майнового
комплексу. Здійснення іншої статутної
діяльності;

- процентна ставка - 20,0 % річних,
починаючи з 01.09.2010 року - 16,0 % річних,
починаючи з 01.04.2012 року - 10 % річних;

- процентна ставка у випадку
невиконання Позичальником пункту 6.1.12
цього договору - 16,0 % річних».

ПАТ «Банк «Київська Русь» належним
чином виконало свої зобов'язання за
Кредитним договором щодо надання ТОВ
«ДЦ Київ» в межах ліміту кредитування
грошових коштів на загальну суму 35 626
584,37 грн., що підтверджується
меморіальними ордерами (а.с. 31-44).

ТОВ «ДЦ Київ» частково погасило
нараховані відсотки за користування
кредитом на загальну суму 4 679 362,79 грн.,
що підтверджується меморіальними
ордерами про списання заборгованості
за нарахованими відсотками згідно
Кредитного договору (а.с. 60-70).

З урахуванням зазначеного у ТОВ «ДЦ
Київ» виникло прострочене зобов'язання
з погашення кредитної заборгованості в
сумі 40 210 718,36 грн., в тому числі: 35 626 854,37
грн. заборгованості за кредитом та 4 583
863,99 грн. заборгованості по відсоткам за
користування кредитом.

Вказане стало підставою для звернення
ПАТ «Банк «Київська Русь» з позовом до
суду.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 ЦК України
договір є однією з підстав виникнення
зобов'язань та є обов'язковим для
виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 1054 Цивільного кодексу
України передбачено, що за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ч. 1 ст. 1048 Цивільного
кодексу України позикодавець має право
на одержання від позичальника
процентів від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором.

За приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України та ст. 193
Господарського кодексу України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
- п. 1 ст. 530 ЦК України.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Доказів погашення заборгованості, крім
досліджених вище, до суду подано не
було.

Враховуючи викладене вище, перевіривши
наданий позивачем розрахунок
заборгованості, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про наявність підстав для
стягнення з ТОВ «ДЦ Київ»
заборгованості за Кредитним договором
у сумі 40 210 718,36 грн. (35 626 854,37 грн.
заборгованості за кредитом, 4 583 863,99 грн.
заборгованості по відсоткам за
кредитом).

Стосовно посилання Товариства з
обмеженою відповідальністю «Ольвита»
на те, що в розрахунку, поданому
позивачем до позову, невірно
застосовано процентну ставку, а саме
застосовано 20,0 % річних за період з
01.09.2010 року по 13.09.2010 року, тоді як
умовами договору передбачено
застосування з 01.09.2010 року процентної
ставки 16,0 % річних, колегія суддів
зазначає наступне.

Ставка 16,0 % річних з 01.09.2010 року
застосовується за умови виконання
вимог, викладених в пункті 6.1.13
Договору, тобто за умови передання в
іпотеку будівель та споруд цілісного
майнового комплексу за адресою:
Київська обл., Вишгородський район, смт.
Димер, вул. Гоголя, 79-А. В силу ст. 33 ГПК
України кожна сторона має довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.
Позивачем у розрахунку застосовано
процентну ставку 16,0% річних з 14.09.2010
року, і відповідачем не подано доказів
того, що договір іпотеки був укладений
раніше.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відхилення таких доводів
з огляду на їх недоведеність та
суперечність обставинам справи.

ПАТ «Банк «Київська Русь» у зв'язку із
наявністю у ТОВ «ДЦ Київ»
простроченого грошового зобов'язання
за кредитом та відсотками за
користування кредитом, просить
стягнути пеню в сумі 2 715 154,73 грн., з яких:
пеня за несвоєчасне повернення суми
кредиту в розмірі 2 406 032,77 грн. та пеня за
несвоєчасну сплату відсотків за
користування кредитом в сумі 309 121,96 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Приписами ст. 549 ЦК України
встановлено,що неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 ст. 230 ГК України передбачено,
що штрафними санкціями у
Господарському кодексі України
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України, у разі
якщо розмір штрафних санкцій законом
не визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч. 6 ст. 231 ГК України
штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Частиною 6 ст. 232 ГК України встановлено,
що нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язань
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Статтям 1, 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
передбачено, що платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін від
суми простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Сторонами встановлено у п. 8.1.
Кредитного договору, що у випадку
порушення строків (термінів)
повернення кредиту та/або сплати
нарахованих процентів за користування
ним та/або комісій позичальник сплачує
банку пеню в розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України, що діяла в період
прострочення, від невчасно сплаченого
платежу за кожен день прострочення.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що у
розрахунку позивачем не враховано
вимоги пункту 4.4 Договору, за яким
проценти за користування кредитними
коштами, що будуть нараховані за період
з травня місяця 2010 року по вересень
місяць 2010 року, сплачуються
позичальником до останнього робочого
дня вересня місяця 2010 року; проценти за
користування кредитними коштами, що
будуть нараховуватися з жовтня місяця
2010 року, сплачуються позичальником
щомісячно в строк з 25-го числа по
останній робочий день поточного
місяця.

Тобто прострочення сплати процентів
починається з 01 числа наступного
місяця, а не з 25 числа наступного
місяця, як зазначено в розрахунку.

Крім того, в розрахунку не враховано
положення частини 6 ст. 232 ГК України, та
нараховано пеню більше ніж за шість
місяців, що Кредитним договором не
передбачено.

Колегія суддів, здійснивши повторний
арифметичний розрахунок, погоджується
з висновком суду першої інстанції, що
належна до стягнення на користь
позивача пеня за несвоєчасне
повернення суми кредиту, за період з
28.05.2013 року по 24.11.2013 року складає 2 384 559,05
грн. та пеня за несвоєчасну сплату
процентів за користування кредитними
коштами за період з 25.11.2012 року по 25.05.2013
року складає 340 032,53 грн.

Оскільки позивачем заявлено до
стягнення пеню за несвоєчасну сплату
процентів в сумі 309 121,96 грн. (за
розрахунком суду становить 340 032,53 грн.),
заяви про збільшення розміру позовних
вимог в цій частині, в порядку ст. 22 ГПК
України, позивачем не подавалось. Суд
не може виходити за межі позовних
вимог, а тому вимога позивача про
стягнення пені за несвоєчасну сплату
процентів підлягає задоволенню в
розмірі 309 121,96 грн.

ПАТ «Банк «Київська Русь» у зв'язку із
наявністю у ТОВ «ДЦ Київ»
простроченого грошового зобов'язання
за кредитом, просить стягнути 3 % річних
за період з 24.11.2013 року по 27.05.2013 року в
розмірі 532 938,70 грн.

Відповідно до положень частини 2 ст. 625
ЦК України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Колегія суддів, здійснивши повторний
арифметичний розрахунок, погоджується
з висновком суду першої інстанції про
наявність підстав для стягнення з ТОВ
«ДЦ Київ» 3 % річних за період з 24.11.2013
року по 27.05.2013 року в розмірі 532 938,70 грн.

Таким чином, з ТОВ «ДЦ Київ» на користь
ПАТ «Банк «Київська Русь» підлягає до
стягнення 43 434 409,83 грн. з яких: 35 626 854,37
грн. основної заборгованості за
кредитом, 4 583 863,99 грн. заборгованості по
відсоткам за користування кредитом, 2 384
559,05 грн. пені за несвоєчасне повернення
суми кредиту, 309 121,96 грн. пені за
несвоєчасну сплату відсотків за
користування кредитом та 530 010,46 грн. 3%
річних за несвоєчасне повернення
кредиту.

31.05.2010 року між ПАБ «Банк «Київська
Русь» (далі - кредитор), ТОВ «ДЦ Київ»
(далі - позичальник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Ольвита»
(далі - поручитель, відповідач-2, ТОВ
«Ольвита») було укладено Договір
поруки № 25165-20/10-5 (далі - Договір поруки).

За умовами Договору поруки поручитель
поручається перед кредитором за
виконання боржником зобов'язань за
Кредитним договором, за умовами якого
боржник зобов'язаний кредитору по
27.05.2013 року включно у порядку, строки та
на умовах, встановлених кредитним
договором, повернути кредитну
заборгованість в розмірі 15 500 000,00 грн.,
сплатити проценти за користування
кредитними коштами у розмірі 20,0 %
річних, комісії та штрафні санкції у
розмірі і у випадках, передбачених
кредитним договором (далі - Основне
зобов'язання).

30.07.2012 року, у зв'язку із внесенням змін
та доповнень до Кредитного договору,
між сторонами укладено Договір про
внесення змін до Договору поруки №
25165-20/10-5 (далі - Договір № 1 до Договору
поруки), в якому сторони домовились
викласти пункт 1 Договору поруки в
наступній редакції, а саме:

«1. Поручитель поручається перед
кредитором за виконання боржником
зобов'язань за кредитним договором від
27.05.2010 року № 24901-20/10-1 на відкриття не
відновлювальної кредитної лінії
(кредитним договором), укладеним між
кредитором та боржником, за умовами
якого останній зобов'язаний кредитору
по 27.05.2013 року включно у порядку, строки
та на умовах, встановлених кредитним
договором, повернути кредитну
заборгованість в розмірі 20 485 188,00 грн.,
сплатити проценти за користування
кредитними коштами, комісії та штрафні
санкції у розмірі і у випадках,
передбачених кредитним договором
(надалі - Основне зобов'язання)».

04.09.2012 року між сторонами укладено
Договір про внесення змін до Договору
поруки № 25165-20/10-5 (далі - Договір № 2 до
Договору поруки), в якому сторони
домовились викласти пункт 1 Договору
поруки в наступній редакції, а саме:

«1. Поручитель поручається перед
кредитором за виконання боржником
зобов'язань за кредитним договором від
27.05.2010 року № 24901-20/10-1 на відкриття не
відновлювальної кредитної лінії
(кредитним договором), укладеним між
кредитором та боржником, за умовами
якого останній зобов'язаний кредитору
по 27.05.2013 року включно у порядку, строки
та на умовах, встановлених кредитним
договором, повернути кредитну
заборгованість в розмірі 35 626 855,00 грн.,
сплатити проценти за користування
кредитними коштами, комісії та штрафні
санкції у розмірі і у випадках,
передбачених кредитним договором
(надалі - Основне зобов'язання)».

Частиною 1 ст. 553 ЦК України встановлено,
що за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя. Особи,
які спільно дали поруку, відповідають
перед кредитором солідарно, якщо інше
не встановлено договором поруки.

Майновим поручителем ТОВ «ДЦ Київ»
відповідно до умов Договору поруки є
ТОВ «Ольвита».

У матеріалах справи відсутні докази,
які свідчать про припинення
зобов'язань поруки, в тому числі в
результаті збільшення
відповідальності поручителя.

Пунктом 3 Договору поруки встановлено,
що відповідальність поручителя за цим
договором настає у випадку невиконання
(неналежного виконання) боржником
зобов'язань за Кредитним договором.

Згідно з п. 4 Договору поруки,
поручитель і боржник несуть перед
кредитором солідарну
відповідальність. Поручитель
відповідає перед кредитором в тому ж
обсязі, що і боржник, включаючи
повернення кредитних коштів, сплату
процентів за користування ними,
комісій, штрафних санкцій та
відшкодування збитків.

Частиною 1 ст. 543 ЦК України передбачено,
що у разі солідарного обов'язку
боржників (солідарних боржників)
кредитор має право вимагати виконання
обов'язку частково або в повному обсязі
як від усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо.

Кредитор, який одержав виконання
обов'язку не в повному обсязі від
одного із солідарних боржників, має
право вимагати недоодержане від решти
солідарних боржників. Солідарні
боржники залишаються зобов'язаними
доти, доки їхній обов'язок не буде
виконаний у повному обсязі.

Відповідно до п. 5 Договору поруки у
випадку невиконання (неналежного
виконання) боржником зобов'язань за
кредитним договором, кредитор
повідомляє по це поручителя шляхом
направлення письмової вимоги із
зазначенням суми заборгованості та
реквізитів рахунків, на які поручитель
зобов'язаний сплатити заборгованість.

Позивачем надіслано вимогу від 22.10.2013
року № 7052/20-20660 майновому поручителю
ТОВ «ДЦ Київ» за Договором поруки ТОВ
«Ольвита», яку останній отримав 06.11.2013
року, про що свідчить рекомендоване
повідомлення про вручення поштового
відправлення № 3604 (а.с. 45-46).

Як передбачено п. 6 Договору поруки,
поручитель зобов'язаний сплатити
зазначену у вимозі кредитора суму на
вказані реквізити протягом 5 (п'яти)
робочих днів з дати надіслання
кредитором такої вимоги.

Доказів того, що ТОВ «Ольвита»
задовольнив вимоги позивача та сплатив
грошові кошти в рахунок погашення
заборгованості ТОВ «ДЦ Київ» у
відповідності до умов Договору поруки,
суду не надано. Як і не надано доказів
належного виконання ТОВ «ДЦ Київ»
своїх господарських зобов'язань за
Кредитним договором.

Враховуючи вищезазначене колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про солідарне
стягнення з ТОВ «ДЦ Київ» та ТОВ
«Ольвита» на користь ПАТ «Банк
«Київська Русь» 43 434 409,83 грн.
заборгованості, з яких: 35 626 854,37 грн.
основної заборгованості за кредитом, 4
583 863,99 грн. заборгованості по відсоткам
за користування кредитом, 2 384 559,05 грн.
пені за несвоєчасне повернення суми
кредиту, 309 121,96 грн. пені за несвоєчасну
сплату відсотків за користування
кредитом та 530 010,46 грн. 3% річних за
несвоєчасне повернення кредиту.

Апелянт оскаржує рішення суду першої
інстанції лише у частині стягнення
судового збору, та зазначає, що рішення
в цій частині має бути скасоване.

При цьому, апелянт Жодних належних
правових обґрунтувань не зазначає.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ
«ДЦ Київ» не виконало зобов'язання за
Кредитним договором, а ТОВ «Ольвита» за
Договором поруки. Таким чином, ТОВ «ДЦ
Київ» та ТОВ «Ольвита» порушили вимоги
своїх зобов'язань, та відповідають як
солідарні боржники, а тому і судовий
збір має бути стягнуто у рівних
частинах.

Враховуючи вказане вище, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про покладення
судових витрат на відповідачів
пропорційно задоволеним вимогам, що
відповідає вимогам ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини справи, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обставини, викладені в апеляційній
скарзі, не знайшли свого підтвердження
під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
рішення Господарського суду Київської
області від 15.01.2014 року по справі №
911/4460/13 прийнято з повним та всебічним
дослідженням обставин, які мають
значення для справи, а також з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим
апеляційна скарга Товариства з
обмеженою відповідальністю «Ольвита»
задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні
апеляційної скарги, відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, витрати по сплаті судового
збору за її подання і розгляд
покладаються на Товариство з обмеженою
відповідальністю «Ольвита» (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 49, 99, 101-103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Ольвита»
залишити без задоволення, а рішення
Господарського суду Київської області
від 15.01.2014 року по справі № 911/4460/13
залишити без змін.

2. Матеріали справи № 911/4460/13
повернути до Господарського суду
Київської області.

3. Постанова набирає законної сили
з моменту її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України протягом двадцяти днів з
дня її прийняття.

Головуючий суддя
Б.О. Ткаченко

Судді
В.О. Зеленін

О.Ф. Синиця

Повний текст рішення складено 24.03.2014
року.