ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2014 р. Справа № 909/112/14

Господарський суд Івано-Франківської
області у складі судді Матуляк П. Я. ,
при секретарі судового засідання Юрчак
С. Л., розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом: фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до відповідача: Дочірнього
підприємства "Городенківська
птахофабрика" ПАТ "Авангард" вул.
Винниченка, 164,м.
Городенка,Городенківський район,
Івано-Франківська область,78100

про стягнення коштів за проданий товар
у розмірі 46 721,34 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2-представник ,
(довіреність б/н від 14.02.14 )

від відповідача: не з"явився

ВСТАНОВИВ:

фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернувся до господарського суду з
позовом до дочірнього підприємства
"Городенківська птахофабрика" ПАТ
"Авангард" про стягнення 46721,34грн.

Позовні вимоги мотивовано
невиконанням відповідачем прийнятих
на себе зобов"язань згідно договору №2
від 04.01.12 щодо розрахунку за
поставлений позивачем товар та
обгрунтовано положеннями статей 174,193,
230 Господарського та 525, 526, 610, 629, 655
Цивільного кодексів України.

В ході провадження у справі в судовому
засіданні 20.03.14 оголошувалася перерва
до 27.03.14.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав в повному обсязі та
надав суду для огляду оригінали
документів, долучених до позовної
заяви.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, хоча про дату, час та місце
судового розгляду повідомлений
належним чином, що підтверджується
наявним в матеріалах справи
повідомленням про оголошення перерви,
однак подав клопотання вх.№4690/14 від
26.03.14 щодо відкладення розгляду справи,
мотивоване перебуванням представника
відповідача у відрядженні.

Відповідно до ч.3 ст.22 ГПК України
сторони зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходи до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Статтею 28 ГПК України передбачено, що
представниками юридичних осіб можуть
бути також інші особи, повноваження
яких підтверджуються довіреністю від
імені підприємства, організації.
Відповідач мав час та можливість
подати додаткові докази чи пояснення
по справі. Крім цього, в клопотанні про
відкладення розгляду справи
представник відповідача не визначив,
чому саме його участь є обов"язковою і
не подав суду доказів на підтвердження
факту перебування у відрядженні, а
також не вказав причини, з якої не може
з"явитися на судовий
розгляд інша уповноважена особа
товариства.

З огляду на приписи ст.69 ГПК України
щодо строку вирішення спору, зважаючи
на неподання відповідачем клопотання
про продовження строку вирішення
спору, враховуючи заперечення
представника позивача, клопотання про
відкладення розгляду справи не
підлягає задоволенню.

Згідно з п.3.9.2 постанови пленуму Вищого
господарського суду України 26.12.2011 N 18
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" з наступними
змінами, у випадку нез'явлення в
засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
вжив всі залежні від нього заходи для
повідомлення відповідача належним
чином про розгляд судової справи і
забезпечення його явки в судове
засідання для реалізації ним права на
судовий захист своїх прав та інтересів,
що дає підстави для висновку суду щодо
розгляду справи в порядку,
передбаченому статтею 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи із
врахуванням вимог Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
стосовно розгляду справи упродовж
розумного строку, всебічно і повно
з'ясувавши всі обставини, на яких
ґрунтуються вимоги, давши оцінку
доказам, які мають значення для справи,
заслухавши пояснення позивача, суд
вважає зазначити наступне.

04.01.12 між фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 (продавець) та дочірнім
підприємством "Городенківська
птахофабрика" ПАТ "Авангард" (покупець)
укладено договір № 2, у відповідності
до умов якого продавець зобов'язався
продавати покупцю товари згідно
виписаних накладних, а покупець
зобов'язався оплатити товар на
підставі рахунків-фактур та накладних,
шляхом перерахування грошових коштів
на розрахунковий рахунок продавця не
пізніше десяти календарних днів з
моменту отримання рахунку-фактури, або
накладної (п.2.1.,2.2. договору). Договір
дійсний з моменту його укладення і діє
до 31.12.12 з можливістю його пролонгації
на наступний період, якщо сторони не
пізніше як за місяць до закінчення
договору в письмовій формі не заявлять
заперечення щодо продовження дії
договору(п.3.9 договору).

На виконання умов договору позивачем
передано відповідачу протягом 2012-2013
років товарно-матеріальні цінності
(будівельні матеріали) на загальну суму
35565,85 грн., що підтверджується наявними
в матеріалах справи копіями розхідних
накладних.

В порушення визначеного умовами
договору обов"язку сплатити вартість
отриманих товаро-матеріальних
цінностей, відповідач не здійснив
розрахунків за отриманий товар,
внаслідок чого утворилась
заборгованість перед позивачем на
суму 35565,85грн.

Наявність заборгованості на вказану
суму визначено самим відповідачем у
підписаному сторонами акті звірки
розрахунків від 14.10.2013 р.

З метою досудового врегулювання спору
07.10.2013 р. позивач звернувся до
відповідач в претензією-вимогою № 59
про сплату заборгованості, яка
залишена останнім без відповіді та
задоволення.

Доказів погашення заборгованості
відповідачем суду не подано.

Зі змісту ст. 11 Цивільного кодексу
України вбачається, що цивільні права
та обов"язки виникають, зокрема, з
Договору.

В силу статті 173 Господарського кодексу
України господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
відносин у сфері господарювання з
підстав, передбачених ГК України, в
силу якого один суб'єкт (зобов'язана
сторона, у тому числі боржник)
зобов'язаний вчинити певну дію
господарського характеру на користь
іншого суб'єкта (виконати роботу,
передати майно, сплатити гроші тощо), а
інший суб'єкт (управнена сторона, у тому
числі кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку. Наведена правова норма
кореспондується зі ст.509 Цивільного
кодексу України: зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна
сторона (боржник) зобов'язана вчинити
на користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За змістом ст.265 ГК України за договором
поставки одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму. Реалізація суб'єктами
господарювання товарів
негосподарюючим суб'єктам
здійснюється за правилами про договори
купівлі-продажу. До відносин поставки,
не врегульованих цим Кодексом,
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України про договір
купівлі-продажу.

Покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару(ст.692 Цивільного
кодексу України).

В силу ст.712 ЦК України за договором
поставки продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

В силу положень статей 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Вказані норми кореспондуються з
положеннями статті 173, 193
Господарського кодексу України.

Договір, згідно статті 629 Цивільного
кодексу України, є обов'язковим для
виконання сторонами.

При цьому, підписання відповідачем без
жодних зауважень, розхідних накладних,
які є первинними документами у
розумінні Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", відповідають
вимогам ст. 9 цього Закону та п. 2.4.
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995р. №88, фіксують факт
здійснення господарської операції, в
даному випадку - поставку товару
Постачальником Покупцю та є підставою
для виникнення у відповідача обов'язку
щодо здійснення розрахунків за
отриманий товар.

За змістом ч.1 ст.530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Враховуючи умови п.2.2 спірного договору
граничний термін виконання
відповідачем зобов"язання щодо оплати
поставленого позивачем товару - не
пізніше 10 календарних дні з моменту
отримання рахунку-фактури або
накладної.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до пункту 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України, боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Пунктом 2 ст. 614 Цивільного кодексу
України встановлено, що відсутність
своєї вини доводить особа, яка порушила
зобов'язання.

Відповідач доказів належного
виконання своїх зобов'язань не надав,
доводи позивача не спростував.

Враховуючи викладене вимога позивача
про стягнення 35565,85грн. основного боргу
обґрунтована та підлягає задоволенню.

Статтею 216 Господарського кодексу
України передбачено, що учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

В силу ст. 546 Цивільного кодексу України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися, зокрема неустойкою
(штрафом, пенею), якою, з огляду на
положення ст.549 Цивільного кодексу
України, є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. При цьому пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов"язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно ч. 6 ст. 231 Господарського Кодексу
України штрафні санкції за порушення
грошових зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов"язання мало
бути виконано.

В силу ч. 2 статті 343 Господарського
Кодексу України платник грошових
коштів сплачує на користь одержувача
цих коштів за прострочку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін, але не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Розділом 3 договору сторони визначили,
що за прострочку оплати покупець
згідно Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" від
22.11.96 сплачує продавцю пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, за
кожен день прострочки оплати за
отриманий товар, штраф в розмірі трьох
процентів від суми невиконаного
зобов'язання та штраф у розмірі восьми
процентів від несплаченої суми за
безпідставне користування грошима
продавця.

Таким чином, укладаючи договір, сторони
дійшли згоди відносно забезпечення
виконання відповідачем грошових
зобов'язань штрафом та пенею та
погодили строк їх нарахування.

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов"язання, на вимогу
кредитора зобов"язаний сплатити суму
боргу з врахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір не встановлений договором
або законом (ст.625 Цивільного кодексу
України).

Позивачем нараховано відповідачу
2845,27грн. штрафу, 6962,62грн. пені та 1347,6 грн.
3 % річних за період з 18.02.12 по 24.05.13.

Керуючись частиною 1 статті 4-7
Господарського процесуального кодексу
України щодо прийняття судового
рішення за результатами обговорення
усіх обставин справи та частиною 1
статті 43 Господарського
процесуального кодексу України
стосовно всебічного, повного і
об'єктивного розгляду в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд повинен перевірити
обґрунтованість і правильність
здійснених позивачем нарахувань, і в
разі, якщо їх обчислення помилкове -
зобов'язати позивача здійснити
перерахунок відповідно до закону чи
договору або зробити це самостійно.

Судом перевірено правильність
нарахованих позивачем сум та
задоволено пеню та 3% річних частково,
пеню - на суму 6741,40грн., 3% річних - на
суму 1345,07грн., оскільки наявний в
матеріалах справи розрахунок позивача
є арифметично невірним. Нараховані
позивачем 2845,27грн. штрафу підлягають
задоволенню в повному обсязі за
розрахунком позивача з огляду на
правильність їх нарахування.

Судові витрати, у відповідності до ст.49
ГПК України, покласти на відповідача
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, у
відповідності до ст. 124 Конституції
України, Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод,
ст.ст.11, 509, 525, 526, 530, 546, 549, 610, 612, 614, 625, 629,
692, 712 Цивільного Кодексу України,
ст.ст.173, 193, 216, 230, 231, 265, 343
Господарського кодексу України, 4-7, 43,
49, 75, ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до дочірнього підприємства
"Городенківська птахофабрика" ПАТ
"Авангард" про стягнення 46721,34грн.
задовольнити частково.

Стягнути з дочірнього підприємства
"Городенківська птахофабрика" ПАТ
"Авангард"(м.Городенка,
вул.Винниченка,164, ) на
користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1(АДРЕСА_1, код НОМЕР_1)
35565,85(тридцять п"ять тисяч п"ятсот
шістдесят п"ять грн. вісімдесят п"ять
копійок)основного боргу, 6741,40(шість
тисяч сімсот сорок одну гривню сорок
копійок)пені, 1345,07(одну тисячу триста
сорок п"ять гривень сім копійок)3%
річних, 2845,27(дві тисячі вісімсот сорок
п"ять гривень двадцять сім копійок)
штрафу та 1818,25(одну тисячу вісімсот
вісімнадцять гривень двадцять п"ять
копійок) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 31.03.14

Суддя
Матуляк П. Я.

Виготовлено в КП "Діловодство
спеціалізованого суду"

________________ ОСОБА_3 31.03.14