ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"04" березня 2014 р.Справа № 922/489/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Калініченко Н.В.

при секретарі судового засідання
Луніній О.В.

розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства
"Міський інформаційний центр", м.
Харків до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, м. Харків про стягнення коштів
у сумі 5 493,50 грн. за участю
представників сторін:

позивача - Молочко Н.Г., довіреність від
03 березня 2014 року

відповідача - не з'явився

за відсутності клопотання сторін
технічна фіксація судового процесу не
здійснювалась

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Комунальне підприємство
"Міський інформаційний центр", м. Харків
звернувся до господарського суду
Харківської області з позовною заявою,
в якій просить суд стягнути з
відповідача - Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м. Харків,
грошові кошти у сумі 5 493,50 грн., з яких:
заборгованість за щомісячне
користування місцем за договором № 1150
від 18 липня 2013 року у розмірі 471,89 грн.;
пеня за прострочення платежів за
договором № 1150 від 18 липня 2013 року у
сумі 37,33 грн.; неустойка за розміщення
спеціальної конструкції на місці без
отримання дозволу за договором № 1150
від 18 липня 2013 року за період з 18 липня
2013 року по 18 жовтня 2013 року у сумі 1 408,18
грн.; неустойка за прострочення
повернення місця за договором № 1150 від
18 липня 2013 року за період з 27 жовтня 2013
року по 13 лютого 2014 року у розмірі 3 576,10
грн. Крім того, позивач просить суд
зобов'язати відповідача повернути
позивачеві на підставі акту
прийому-передачі місце, що знаходиться
у комунальній власності, за адресою: м.
Харків, пр. Леніна - вул. Данилевського,
18, привівши це місце в належний стан
відповідно до пункту 5.3 договором № 1150
від 18 липня 2013 року. Також до стягнення
з відповідача заявлені судові витрати.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 17 лютого 2014
року було прийнято позовну заяву до
розгляду, порушено провадження у
справі № 922/489/14 та призначено її
розгляд у відкритому судовому
засіданні на 04 березня 2014 року.

Розпорядженням керівника апарату
господарського суду Харківської
області від 03 березня 2014 року у зв'язку
хворобою судді Сальнікової Г.Д.,
призначено повторний автоматичний
розподіл справи та згідно Витягу від 03
березня 2014 року автоматизованою
системою документообігу
господарського суду Харківської
області справу призначено для розгляду
судді Калініченко Н.В.

В призначене судове засідання 04
березня 2014 року з'явився представник
позивача та надав до суду заяву (вх. №
7420), в якій просить суд припинити
провадження у справі на підставі ч. 1 п.
1.1. ст. 80 ГПК України у зв'язку з
відсутністю предмету спору, оскільки
відповідачем було повністю погашено
заборгованість за договором № 1150 від 18
липня 2013 року у розмірі 5 493,50 грн.,
відшкодовано судові витрати у сумі 3
045,00 грн., а також повернуто місце за
адресою: м. Харків, пр. Леніна - вул.
Данилевського, 18 на підставі акту
прийому-передачі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, причин неявки
суду не повідомив, документів,
витребуваних судом, не надав. Про час та
місце проведення судового засідання
повідомлений належним чином, про що
свідчить поштове повідомлення про
вручення 21 лютого 2014 року ухвали суду
від 17 лютого 2014 року про порушення
провадження у справі.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і
основних свобод людини 1950 року,
ратифікованою Верховною Радою України
(Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 -
ВР), кожній особі гарантовано право на
справедливий і відкритий розгляд при
визначенні її громадських прав і
обов'язків впродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
створеним відповідно до закону.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 17 лютого 2014
року сторони попереджені про розгляд
справи за наявними в ній матеріалами у
разі неявки представників сторін у
судове засідання та ненадання
витребуваних судом документів.
Враховуючи це, враховуючи також
достатність часу, наданого сторонам
для підготовки до судового засідання
та підготовки витребуваних судом
документів, приймаючи до уваги
принципи змагальності та
диспозитивності господарського
процесу, закріплені п.4 ч.3 ст. 129
Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК
України, суд вважає, що господарським
судом в межах наданих йому повноважень
сторонам створені усі належні умови
для надання доказів у справі та є
підстави для розгляду справи за
наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, повно та
всебічно дослідивши обставини та
докази на їх підтвердження, вислухавши
уповноваженого представника позивача,
судом встановлено наступне.

10 липня 2013 року відповідач встановив
спеціальну конструкцію - щит на фасаді
(4,30х1,00х1) за адресою: м. Харків, пр.
Леніна - вул. Данилевського, 18, що
підтверджується актом встановлення
спеціальної конструкції від 18 липня 2013
року, який підписано та скріплено
печатками зі сторони позивача та
відповідача.

В подальшому, 18 липня 2013 року між
позивачем - Комунальним підприємством
"Міський інформаційний центр", та
відповідачем - Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1, укладено
договір № 1150 про надання у
користування місць, які перебувають у
комунальній власності, для
розташування спеціальних конструкцій
(далі - договір).

Відповідно до договору та акту
прийому-передачі від 18 липня 2013 року
позивач надав в користування
відповідачу місце для розміщення
спеціальної конструкції - щит на фасаді
(4,30х1,00х1), що знаходиться у комунальній
власності, за адресою: м. Харків, пр.
Леніна - вул. Данилевського, 18 (п.1.4
договору).

На підставі довідки відділу реклами
Департаменту контролю Харківської
міської ради про встановлення
пріоритету від 18 липня 2013 року
відповідачу було встановлено
пріоритет на розміщення спеціальної
конструкції: щит на фасаді (4,30x1,00x1) за
адресою: м. Харків, пр. Леніна - вул.
Данилевського,18, на три місяці до
отримання дозволу на її розміщення.

Згідно до умов договору № 1150 від 18
липня 2013 року, а саме: п.п. 3.4.6., 4.1., 4.5.
договору та додатку № 1 до договору №1150
від 18 липня 2013 року, відповідач
зобов'язаний кожний місяць здійснювати
оплату за користування наданими йому
місцем авансом до 25 числа місяця, що
передує місяцю, за який здійснюється
оплата, у розмірі - 464,40 грн., у тому числі
ПДВ 20%.

Відповідно до п. 4.2 договору, якщо на
момент укладання договору відповідач
не має дозволу (дозволів) на розміщення
зовнішньої реклами, тоді з дня
укладення цього договору і до
отримання дозволу (дозволів) на
розміщення зовнішньої реклами на
спеціальних конструкціях, які
встановлюються на місцях, наданих за
цим договором (в період дії пріоритету
на місце), відповідач щомісячно вносить
плату за користування зазначеними
місцями у розмірі 25% відсотків від
розміру плати за використання
відповідних місць (з ПДВ), встановленої
додатком № 1 цього договору, що складає
116,10 грн.

Згідно пункту 4.4. договору, плата за
фактичне користування місцями,
зазначеними у додатку № 1, до укладення
цього договору за період з 10 липня 2013
року по 17 липня 2013 року здійснюється
протягом 3 (трьох) банківських днів з
дня укладення договору та складає 119,84
грн. (з ПДВ).

Відповідачем, в порушення умов розділу
4 договору, оплата належним чином не
проводилась, у зв'язку з чим позивачем
нараховано заборгованість з оплати за
користування місцем у загальному
розмірі 471,89 грн.

Пунктом 6.1. договору сторонами
встановлено відповідальність за
несплату, несвоєчасну або неповну
сплату платежів, передбачених розділом
4 цього договору у вигляді пені у
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від суми простроченого (або не повністю
сплаченого) платежу за кожен день
прострочення.

Підпунктом 3.4.2 пункту 3.4 договору,
відповідач зобов'язувався не
розміщувати спеціальні конструкції на
місцях, переданих у користування за цим
договором, до отримання дозволу на
розміщення зовнішньої реклами у
встановленому порядку.

Водночас пунктом 6.3 договору, у разі
порушення зобов'язань, передбачених
підпунктом 3.4.2 пункту 3.4 розділу 3
договору, сторонами передбачено
відповідальність відповідача у
вигляді неустойки у розмірі плати за
користування місць (з ПДВ),
встановленої додатком № 1 до цього
договору, пропорційно часу розміщення
спеціальних конструкцій з порушенням
зобов'язань.

Як свідчить акт встановлення
спеціальної конструкції від 18 липня 2013
року, відповідачем було встановлено
спеціальну конструкцію на місці,
переданому в користування за
договором, ще 10 липня 2013 року, проте
дозвіл на розміщення зовнішньої
реклами відповідач так і не отримав.

На підставі вказаних пунктів договору
позивачем нараховано відповідачу пеню
в розмірі 37,33 грн. за несвоєчасну оплату
платежів та неустойку у розмірі 1 408,18
грн. за розміщення спеціальних
конструкцій без отримання дозволу (за
період з 18 липня 2013 року по 18 жовтня 2013
року).

Розділом 8 договору № 1150 про надання у
користування місць, які перебувають у
комунальній власності, для
розташування спеціальних конструкцій
від 18 липня 2013 року сторонами
визначено підстави припинення
договору.

Зокрема, згідно п. 8.1.5 договору, договір
припиняє свою дію якщо користувач
(відповідач у справі) не отримав дозвіл
на розміщення зовнішньої реклами на
місцях, переданих у користування за цим
договором, протягом строку на який було
встановлено пріоритет. та порядок

Також пунктом 8.2 договору сторонами
передбачено, що у разі припинення дії
договору з підстави підпункту 8.1.5
пункту 8.1 розділу 8, договір вважається
таким, що припинив свою дію з
наступного дня за закінченням строку,
на який було встановлено пріоритет.

Таким чином, виходячи з умов договору
та з огляду на неотримання з боку
відповідача дозволу на розміщення
зовнішньої реклами та з врахуванням
строку дії пріоритету - 18 жовтня 2013 року
(довідка про встановлення пріоритету
від 18 липня 2013 року зі строком дії 3
місяці), правовідносини сторін за
договором № 1150 про надання у
користування місць, які перебувають у
комунальній власності, для
розташування спеціальних конструкцій
від 18 липня 2013 року по строку - 19 жовтня
2013 року є такими, що припинились.

Розділом 5 договору сторонами
передбачено порядок повернення місць.

Водночас, відповідно до пункту 6.2
договору, у разі прострочення
повернення місць, наданих у
користування, відповідач сплачує
позивачу неустойку у розмірі 7% від
розміру плати за використання
неповернутим місцем, встановленої
додатком № 1 цього договору, за кожен
день затримки повернення місця.

Оскільки відповідач порушив умови
спірного договору та не повернув
позивачеві місце на підставі акту
прийому-передачі, позивачем за період
з 27 жовтня 2013 року по 13 лютого 2014 року
нараховано неустойку у розмірі 3 576,10
грн.

Також позивачем заявлено немайнову
позовну вимогу про зобов'язання
відповідача повернути позивачеві за
актом приймання-передачі місце
користування.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам з врахуванням
заяви позивача про припинення
провадження у справі, суд виходить із
наступного.

За загальним положенням цивільного
законодавства, зобов'язання виникають
з підстав, зазначених у статті 11 ЦК
України. За приписами ч. 2 цієї статті
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини, інші юридичні факти.
Підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків є дії осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також дії, що не передбачені актами
цивільного законодавства, а також дії,
що не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

У відповідності із ст. 173 ГК України та
ст. 509 ЦК України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі,
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо) або
утримуватися від певних дій, а інший
суб'єкт (управлена сторона, у тому
числі, кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконати її
обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать (ст. 174 Господарського
кодексу України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України,
господарські договори укладаються за
правилами, встановленими Цивільним
кодексом з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для визнання сторонами.

Статтею 193 Господарського кодексу
України визначено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належними чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом. Аналогічні
вимоги також визначені і ст. 526
Цивільного кодексу України.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 ЦК
України).

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. ст. 610, 611 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: сплата
неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України,
виконання зобов'язання (основного
зобов'язання) забезпечується, якщо це
встановлено законом або договором.

Згідно приписів ст. 549 ЦК України
передбачено, що пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення.

Згідно ст. 43 ГПК України - господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

В силу вимог ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч. 1 п. 1.1. ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України передбачено, що господарський
суд припиняє провадження у справі, якщо
відсутній предмет спору.

У пункті 4.4 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
року "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" за № 18 визначено, що
господарський суд припиняє
провадження у справі у зв'язку з
відсутністю предмета спору (пункт 1.1
частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у
випадку припинення існування предмета
спору (наприклад, сплата суми боргу,
знищення спірного майна, скасування
оспорюваного акта державного чи іншого
органу тощо), якщо між сторонами у
зв'язку з цим не залишилося
неврегульованих питань.

Враховуючи, що відповідачем під час
судового розгляду справи № 922/489/14
сплачено як суму основної
заборгованість за договором так й суми
нарахованих позивачем штрафних
санкцій (загальна сума сплати 8538,50 грн.,
з яких 5 493,50 грн. за позовом та 3045 грн.
судовий збір), а також з огляду на
складання між сторонами акту від 14
лютого 2014 року приймання-передачі
місць за договором № 1150 від 18 липня 2013
року, суд визнав заяву позивача про
припинення провадження у справі
обґрунтованою та такою, що підлягає
задоволенню. З огляду на зазначене -
провадження у справі № 922/489/14 підлягає
припиненню на підставі ч. 1 п. 1.1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України за відсутністю предмета спору.

Судові витрати за подання даного
позову не підлягають стягненню з
відповідача на користь позивача в
судовому порядку, оскільки, як вказано
вище в ухвалі суду, відповідачем під
час розгляду справи судом здійснено
відшкодування позивачу судових витрат
у розмірі 3 045,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 1, 4, 12, 22, 33, 75, ч. 1. п. 1.1 ст. 80, ст. 86
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву позивача задовольнити.

Провадження у справі №
922/489/14припинити .

Суддя Н.В. Калініченко

справа № 922/489/14