ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
_____________ УХВАЛА
про відмову у прийнятті позовної заяви
21 березня 2014 року
Справа № 913/732/14
Провадження № 7в/913/732/14
Суддя господарського суду Луганської
області Демидов В.О., розглянувши
матеріали позовної заяви
Білокуракинської селищної ради, смт
Білокуракине Луганської області
до ОСОБА_1, смт Білокуракине Луганської
про стягнення 4716 грн 25 коп.
21 березня 2014 року на адресу
господарського суду Луганської
області від Білокуракінської селищної
ради надійшла позовна заява № 446 від
18.03.2014 до ОСОБА_1 про стягнення
недоотриманої орендної плати у сумі 4716
При вирішенні питання про прийняття
позовної заяви до розгляду, судом були
розглянуті позовні матеріали,
досліджено зміст самої позовної заяви,
та встановлено, що позовна заява № 446
від 18.03.2014, подано до громадянина -
ОСОБА_1. Додатки додані до вказаної
заяви, не містять відомостей про те, що
ОСОБА_1 на даний час має статус фізичної
особи-підприємця, з огляду на що
господарський суд дійшов наступного.
В п.2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 10 від
24.10.2011 "Про деякі питання підвідомчості
і підсудності справ господарським
судам" роз'яснено, що з огляду на
приписи ч.3 ст.22 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів", згідно з
якими місцеві господарські суди
розглядають справи у спорах, що
виникають з господарських
правовідносин, а також інші справи,
віднесені процесуальним законом до їх
підсудності, та на вимоги ст.ст.1, 41, 12
Господарського процесуального кодексу
України господарські суди розглядають
справи в порядку позовного
провадження, коли склад учасників
спору відповідає приписам ст.1
Господарського процесуального кодексу
України, а правовідносини, з яких виник
спір, мають господарський характер.
Згідно п.3 цієї ж постанови у вирішенні
питання про те, чи є правовідносини
господарськими, а спір - господарським,
слід виходити з визначень, наведених у
ст.3 Господарського кодексу України.
В п.3.1 вищезазначеної постанови
зазначено, що господарський спір
підвідомчий господарському суду,
зокрема, за таких умов: участь у спорі
суб'єкта господарювання; наявність між
сторонами, по-перше, господарських
відносин, врегульованих Цивільним
кодексом України, Господарським
кодексом України, іншими актами
господарського і цивільного
законодавства, і, по-друге, спору про
право, що виникає з відповідних
відносин; наявність у законі норми, що
прямо передбачала б вирішення спору
господарським судом; відсутність у
законі норми, що прямо передбачала б
вирішення такого спору судом іншої
У вирішенні питань, пов'язаних з
підвідомчістю справ у спорах, що
виникають із земельних відносин,
господарським судам слід враховувати
викладене в п.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17.05.2011 N 6 "Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин" (п.19 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 24.10.2011 N 10).
Як вбачається з роз'яснень постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 17.05.2011 N 6 "Про деякі питання
практики розгляду справ у спорах, що
виникають із земельних відносин"
питання про те, чи підвідомча
господарському суду справа у спорі, що
виник із земельних правовідносин,
повинно вирішуватись залежно від того,
який характер мають спірні
правовідносини, тобто чи є вони
приватноправовими чи
публічно-правовими, та чи відповідає
склад сторін у справі ст.1
Господарського процесуального кодексу
З цією метою господарським судам слід
аналізувати предмет позову, підстави
позову і зміст позовних вимог (п.1.1
Відповідно п.1.2 цієї постанови
господарським судам підвідомчі лише
справи у спорах, що виникають із
земельних відносин приватноправового
характеру, тобто з відносин,
врегульованих нормами цивільного або
господарського права і пов'язаних із
здійсненням сторонами цивільних або
інших майнових прав на земельні
ділянки на засадах рівності.
Крім того, в п.3.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
№ 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" роз'яснено, що
відповідно до ст.ст.1 і 2
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд порушує
справи за позовними заявами
заінтересованих підприємств і
організацій, у тому числі громадян, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи,
державних та інших органів, що
звертаються до господарського суду у
випадках, передбачених чинним
законодавством України, а також
прокурорів, які звертаються до
господарського суду в інтересах
громадянина або держави. У
встановлених законодавчими актами
України випадках справу може бути
порушено за заявою громадянина, який
не є суб'єктом підприємницької
Згідно ст.21 Господарського
процесуального кодексу України
сторонами в судовому процесі -
позивачами і відповідачами - можуть
бути підприємства та організації,
зазначені у ст.1 Господарського
процесуального кодексу України.
Відповідно до ст.1 цього Кодексу
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.
У випадках, передбачених законодавчими
актами України, до господарського суду
мають право також звертатися державні
та інші органи, фізичні особи, що не є
суб'єктами підприємницької діяльності.
Отже, суд приходить до висновку, що у
разі відсутності у фізичної особи
статусу суб'єкта підприємницької
діяльності, дана особа не може
виступати стороною в господарському
Таким чином, виходячи з суб'єктного
складу сторін, розгляд даної заяви не
може здійснюватися за правилами
Господарського процесуального кодексу
Згідно п.1 ч.1 ст.62 Господарського
процесуального кодексу України суддя
відмовляє у прийнятті позовної заяви,
якщо заява не підлягає розгляду в
господарських судах України.
В п.п.3.2 п.3 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України
№ 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" зазначено, що питання
про прийняття позовної заяви
вирішується суддею, який має право
відмовити у її прийнятті у
випадках, передбачених ст.62
Господарського процесуального кодексу
України. Перелік підстав відмови в
прийнятті позовної заяви,
встановлений ч.1 цієї статті, є
На підставі п.1 ч.1 ст.62 Господарського
процесуального кодексу України суддя
відмовляє у прийнятті позовної
заяви, якщо спір непідвідомчий
господарському суду, зокрема, коли
його вирішення законодавством
України віднесено до компетенції
іншого органу або заява взагалі не
підлягає розглядові в судовому
Враховуючи вищевикладене, у прийнятті
заяви слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ч.1
ст.1, ч.1 ст.21, п.1 ч.1 ст.62 та ст.86
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд
1. У прийнятті позовної заяви № 446 від
18.03.2014 Білокуракінської селищної ради
до ОСОБА_1 про стягнення 4716 грн 25 коп.,
2. Позовну заяву № 446 від 18.03.2014 з
доданими до неї матеріалами, повернути
Додаток (тільки заявнику): на "26"
Суддя