Господарський суд
Чернігівської області
РІШЕННЯ

31.03.14.
Справа № 927/255/14.

За позовом Державного підприємства
«Конотопський авіаремонтний завод
«Авіакон», 41601, м. Конотоп Сумської
області, вул. Рябошапка, 25.

Відповідач: Спеціальний авіаційний
загін Оперативно - рятувальної служби
цивільного захисту Державної служби
України з надзвичайних ситуацій, 16603, м.
Ніжин Чернігівської області, вул.
Космонавтів, 90.

Предмет спору: про стягнення 13 029,49 грн.

Суддя Ю.В.
Федоренко

Представники сторін:

від позивача: Колесніков І.Г., дов. від
13.12.13 (31.03.2014 не з»явився)

від відповідача: Пащенко О.М., дов. від
05.06.13 (31.03.2014 не з»явився)

С У Т
Ь С П О Р У:

Рішення прийняте після перерви,
яку оголошено на підставі ст.77 ГПК
України.

Позивачем заявлено позов про стягнення
з відповідача 12 120 грн. заборгованості,
170,34 грн. процентів річних та 739,15 грн.
пені за договором про надання послуг
від 08.07.13 №250-13.

Після порушення провадження у справі
позивачем подано заяву про зменшення
позовних вимог у якій ставиться
питання про стягнення з відповідача 12
120 грн. боргу, 132,49 грн. процентів річних
та 574,12 грн. пені.

Заяву підписано заступником директора
позивача Ткаченко В.М. відповідні
повноваження на її підписання якому
надані наказом від 18.03.14 №427.

Оскільки вказана заява не суперечить
закону, не порушує права та охоронювані
законом інтереси сторін, вона
приймається судом до розгляду. Спір
вирішується з урахуванням вказаної
заяви.

Відповідач просить у позові відмовити.
Посилається на те, що ним вживались
заходи для своєчасного погашення
заборгованості за договором, борг не
було сплачено в зв'язку з відсутністю
фінансування. Також вказує на
розбіжності у датах укладення договору
та акту виконаних робіт на екземплярах
позивача та відповідача.

Дослідивши матеріали справи та
вислухавши пояснення представників
сторін суд встановив таке.

Між сторонами було укладено договір
№250-13 про надання послуг за умовами
якого Замовник (відповідач) доручив, а
Виконавець (позивач) зобов'язався
надати послуги з повірки тарирувальних
ключів та пристосувань (код згідно з
Державним класифікатором продукції та
послуг 016-2010-71.20.1 «Послуги щодо
технічного випробовування й
аналізування»), вказаних в додатку 1 до
даного договору, а Замовник
зобов'язався прийняти та оплатити
надані послуги на умовах передбачених
договором.

Ціна договору сторонами визначена у 12
120 грн.(п.3.1).

Згідно з п.3.2 договору Замовний оплачує
Виконавцю вартість наданих послуг по
договору протягом 10 банківських днів
після підписання сторонами акту
наданих послуг та надання рахунку для
оплати виконавцем.

Сторонами підписано додаток №1 до
договору - перелік тарирувальних
ключів та пристосувань.

На наданому позивачем екземплярі
договору дата укладення - 08.07.13. В
екземплярі відповідача зазначена інша
дата укладення договору - 18.07.13.

Будь-які інші розбіжності по тексту
договору відсутні. В зв'язку з цим суд
приходить до висновку, що вищевказані
розбіжності не є істотними і не
впливають на права та обов'язки сторін.

02.09.13 представниками сторін підписано
та скріплено печатками акт №1 наданих
послуг за договором 250-13 у якому
зазначено, що Виконавець надав послуги
з повірки тарирувальних ключів та
пристосувань. Сума, що підлягає
перерахуванню Замовником на рахунок
виконавця складає 12120 грн. Даний акт
служить підставою для проведення
розрахунків.

02.09.13 позивачем виписано рахунок №175 за
надані послуги по повірці тарируваних
ключів та пристосувань згідно договору
№250-13 на суму 12 120 грн.

Позивач звертався до відповідача з
претензією від 20.12.13 про оплату боргу на
яку отримав відповідь від 15.01.14 про те,
що відповідачем подавались документи
для оплати даних послуг і Державною
казначейською службою України не
проведено оплату з незалежних від
відповідача причин.

Доказів про оплату боргу відповідачем
не надано.

Відповідно до ст.ст. 11, 629 Цивільного
кодексу України договір є однією з
підстав виникнення зобов'язань та є
обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами ст. 526 Цивільного кодексу
України та ст. 193 Господарського
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог -відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться.

За таких обставин вимоги про стягнення
12 120 грн. заборгованості є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

У п.5.3 договору сторонами було
узгоджено, що за прострочення оплати
понад обумовленого у договорі терміну,
Замовник сплачує Виконавцю пеню у
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від неоплаченої суми за кожен день
прострочення.

В заяві про зменшення позовних вимог
позивачем розраховано пеню за період з
17.02.13 по 27.01.14 на суму 574,12 грн.

З урахуванням встановленого п.3.2
договору строку оплати виконаних робіт
та дати підписання акту виконаних
робіт і рахунку для оплати, пеню слід
розраховувати за період з 17.09.13 по 27.01.14
і її розмір складає 574,12 грн.

Згідно з п.3 ч.1 ст.83 ГПК України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторонни, що порушила зобов"язання.

Як встановлено ст.233 Господарського
кодексу України у разі якщо належні до
сплати штрафні санкції надмірно великі
порівняно із збитками кредитора, суд
має право зменшити розмір санкцій. При
цьому повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов"язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов"язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов"язання не завдало
збитків іншим учасникам господарських
відносин, суд може з урахуванням
інтересів боржника зменшити розмір
належних до сплати штрафних санкцій.

При вирішенні питання про стягнення
пені та штрафу судом враховується, що
відповідач є бюджетною установою,
майно закріплене за ним на праві
оперативного управління і є державним
(п.1.13, 6.2 статуту),кошторисом на 2013 рік
відповідачу були передбачені
відповідні видатки, відповідач подавав
до казначейства платіжне доручення для
проведення оплати за виконані роботи,
звертався із листами про причини
неоплати на що отримав відповідь про
те, що заборгованість буде погашено
після забезпечення виконання
захищених статей видатків. Вказане
підтверджується доказами на а.с.57-76.

У своїй сукупності вказані обставини є
винятковими в зв"язку з чим розмір пені,
який підлягає стягненню на користь
позивача, слід зменшити на 50%, що
становить 287,06 грн.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Проценти річних позивачем розраховані
за період з 17.02.13 по 27.01.14 у сумі 132,49 грн.

Враховуючи вимоги договору щодо строку
оплати виконаних робіт проценти річних
нараховуються з 17.09.13 по 27.01.14 і
підлягають стягненню у заявленій
позивачем сумі - 132,49 грн.

Судові витрати по справі покладаються
на відповідача відповідно до ст.49 ч.2
ГПК України.

Згідно з частиною першою статті 96
Цивільного кодексу України юридична
особа самостійно відповідає за своїми
зобов'язаннями, а статтями 525, 526
названого Кодексу і статтею 193
Господарського кодексу України
встановлено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог Цивільного кодексу
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язання є підставою для
застосування господарський санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами та договором.

Враховуючи викладене, відсутність
бюджетних коштів не виправдовує
замовника і не є підставою для
звільнення від відповідальності за
порушення договірного зобов'язання.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
15.05.12 №11/446 та в рішенні Європейського
суду з прав людини у справі «Терем ЛТД,
Чечетків та Оліус проти України» від
18.10.05.

В зв'язку з цим підстави заперечення
позову відповідачем не заслуговують на
увагу.

Позивачем до позовної заяви додано
завірені копії акта наданих послуг за
договором від 26.07.13 та рахунок від 25.07.13
на оплату послуг за договором які до
уваги судом не приймаються, оскільки
заявою про зменшення позовних вимог
позивачем стягується заборгованість
на підставі договору, акту виконаних
робіт та рахунку від 02.09.13.

Керуючись ст.49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю і стягнути
з Спеціального авіаційного загону
Оперативно - рятувальної служби
цивільного захисту Державної служби
України з надзвичайних ситуацій, 16603, м.
Ніжин Чернігівської області, вул.
Космонавтів, 90, код 33965532, на користь
Державного підприємства «Конотопський
авіаремонтний завод «Авіакон», 41601, м.
Конотоп Сумської області, вул.
Рябошапка,25, код 12602750, 12 120 грн. боргу,
287,06 грн. пені, 132,49 грн. процентів річних
та 1 827 горн. судового збору.

Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Суддя
Ю.В. Федоренко