м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/2792/14 24.03.14За позовом
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «АХА Страхування»
до Публічного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Країна»
Суддя Сташків Р.Б.
Представники сторін не з'явилися.
Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «АХА Страхування»
(далі - Позивач) звернулося до
господарського суду міста Києва з
позовом про стягнення з Публічного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Країна» (далі - Відповідач)
заборгованості з відшкодування
матеріальної шкоди, заподіяної
Позовні вимоги мотивовані тим, що
Відповідач, як страховик винної в ДТП
особи, всупереч вимогам Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» не відшкодував Позивачу
матеріальну шкоди, завдану
страхувальником Відповідача внаслідок
Від М(Т)СБУ 11.03.2014 через відділ
діловодства суду надійшла інформація,
витребувана в порядку ст. 65 ГПК України.
Від Відповідача 20.03.2014 через відділ
діловодства суду надійшов відзив на
позов, відповідно до якого він не
визнає заявлені позовні вимоги,
оскільки Позивач звернувся до суду з
даним позовом не дочекавшись
закінчення строку, наданого
Відповідачу пунктом 36.2 статті 36 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» на розгляд вимоги Позивача,
тобто Відповідачем права Позивача не
були порушеними та порушеними не є
станом на час судового розгляду.
Також у поданому відзиві Відповідач
просить суд провести судове засідання
за відсутності його повноважного
Представники Позивача в судове
засідання не з'явилися, хоча судом було
вчинено всі належні дії для
повідомлення їх про призначення справи
до розгляду в засіданні суду, про час і
місце його проведення, оскільки ухвала
суду про призначення справи до
розгляду була надіслана на адресу
місцезнаходження Позивача, яка
містяться в матеріалах справи та
згідно відомостей з ЄДРЮО та ФОП, та
ухвала була отримана Позивачем 03.03.2014,
про що міститься відмітка на
зворотному повідомленні про вручення
поштового відправлення, а відтак,
будь-які несприятливі наслідки неявки
повноважних представників у судове
засідання покладаються на Позивача.

Судом враховано, що відповідно до
пункту 3.9.2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Обставин, які б перешкоджали чи не
дозволяли розглянути спір у даному
судовому засіданні судом не було
встановлено. Клопотань про відкладення
розгляду справи не надходило.

Відтак, суд дійшов висновку про
відсутність встановлених ст. 77 ГПК
України підстав для відкладення
розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

08.08.2013 по вул. Київській, в м. Бровари
Київської обл. була скоєна ДТП, а саме
відбулося зіткнення автомобіля «ВАЗ»,
д.р.н. НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_1 та
автомобіля «Тойота», д.р.н. НОМЕР_2, яким
керував ОСОБА_2

Причиною ДТП стало те, що водій ОСОБА_1,
керуючи автомобілем «ВАЗ», д.р.н.
НОМЕР_1, проїхав на червоний сигнал
світлофора, що призвело до зіткнення з
іншим автомобілем, та порушення п. 8.7.3
ПДР України.

Дані обставини підтверджуються
короткою та розгорнутою довідками ДАІ
про дорожньо-транспортну пригоду,
копії яких містяться у матеріалах
справи.

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено
автомобіль «Тойота», д.р.н. НОМЕР_2
(Застрахований автомобіль), який
відповідно до залученої до матеріалів
справи копії реєстраційного талону
належить ОСОБА_2 на праві власності, та
який був застрахований Позивачем на
підставі Договору добровільного
страхування від 16.01.2013 (далі - Договір
добровільного страхування);
вигодонабувачем за вказаним договором
є ПАТ «Креді Агріколь Банк».

На підставі вищевказаного, за умовами
Договору добровільного страхування,
враховуючи рахунок-фактуру ремонтного
СТО ТОВ «Автосаміт ЛТД» № С-00048354 від
24.09.2013 та Висновок № 526/13 від 28.08.2013 про
визначення вартості матеріального
збитку (відновлювального ремонту
Застрахованого автомобіля), Позивачем
було складено Страховий акт №
1.002.13.10062/VESKO33937 від 27.09.2013, відповідно до
якого Позивач розрахував та виплатив
страхове відшкодування в розмірі 16797,73
грн. на рахунок ремонтного СТО
Застрахованого автомобіля, що
підтверджується залученою до
матеріалів справи копією платіжного
доручення № 61074 від 30.09.2013.

Статтею 27 Закону України «Про
страхування» та статтею 993 ЦК України
визначено, що до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Відтак, Позивач, здійснивши виплату
страхового відшкодування, набув права
потерпілої особи в межах здійсненої
виплати.

Як вбачається з матеріалів справи,
шкоду було заподіяно водієм автомобіля
«ВАЗ», д.р.н. НОМЕР_1, ОСОБА_1, під час
експлуатації вказаного автомобіля, і
його вину у вчиненні ДТП та скоєнні
адміністративного правопорушення за
ст. 124 КУпАП встановлено постановою
Дніпровського районного суду міста
Києва від 10.09.2013 у справі № 755/20767/13-п.

На час скоєння вищевказаної ДТП
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_1, як особи, яка експлуатує
автомобіль «ВАЗ», д.р.н. НОМЕР_1 на
законних підставах, була застрахована
Відповідачем на підставі договору
(полісу) № АС/2061418 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів. Вказаним
договором (полісом) передбачено, що
ліміт відповідальності за шкоду
заподіяну майну третіх осіб становить
50000 грн., франшиза - 510 грн.

Отже, Відповідач є особою на яку
полісом № АС/2061418 покладено обов'язок з
відшкодування шкоди, завданої під час
експлуатації автомобіля «ВАЗ», д.р.н.
НОМЕР_1, на час спірної ДТП.

Позивач звертався до Відповідача з
вимогою № ЛВ2074 від 16.01.2014 про
здійснення страхового відшкодування в
зв'язку з ДТП у розмірі здійсненої
Позивачем страхової виплати, та дану
вимогу Відповідачем було отримано
31.01.2014, що вбачається зі зворотного
повідомлення про вручення поштового
відправлення.

В матеріалах справи відсутні докази
задоволення Відповідачем вимоги
Позивача в добровільному порядку.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.

Суд враховує, що вартість
відновлювального ремонту
Застрахованого автомобіля, вказана у
Висновку № 526/13 від 28.08.2013 (розмір
матеріального збитку, завданого
власнику Застрахованого автомобіля) в
розмірі 15576,65грн. враховує коефіцієнт
фізичного зносу Застрахованого
автомобіля (0,12), а відповідно до
положень ст. 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом автомобіля,
підлягають відшкодуванню саме з
урахуванням зносу цього автомобіля.

Отже, документом, який підтверджує
розмір витрат, пов'язаних з
відновлювальним ремонтом
Застрахованого автомобіля, є Висновок
№ 526/13 від 28.08.2013, виконаний з
урахуванням коефіцієнту фізичного
зносу Застрахованого автомобіля в
розмірі 0,12.

Наведені у Висновку № 526/13 від 28.08.2013
роботи, деталі та матеріали
знаходяться у причинно-наслідковому
зв'язку з тими пошкодженнями, що
зазначені у довідці, що була складена
на місці ДТП, та зафіксованими на
фотознімках пошкодженнями
Застрахованого автомобіля, доданими до
вказаного висновку.

Крім того, відповідно до пункту 12.1
статті 12 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страхове відшкодування
завжди зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами цього
підпункту. Франшиза - частина збитків,
що не відшкодовується страховиком
згідно з договором страхування (стаття
9 Закону України «Про страхування»).

Враховуючи вищезазначені обставини,
умови полісу № АС/2061418 та положення
статей 12, 22, 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», статей 9, 27 Закону України
«Про страхування», статі 993, 1192 ЦК
України, у Відповідача в зв'язку з
настанням ДТП виник обов'язок
відшкодувати Позивачу шкоду, в межах
ліміту його відповідальності за
спірним страховим випадком (50000 грн.),
виходячи з вартості відновлювального
ремонту Застрахованого автомобіля, з
врахуванням коефіцієнту фізичного
зносу (15576,65 грн.), за мінусом франшизи (510
грн.), при цьому в межах суми, що
перейшла до Позивача в зв'язку з
виплатою страхового відшкодування
(16797,73 грн.), та отже в сумі, не більшій за
15066,65 грн.

У поданому відзиві Відповідач не
визнає заявлені Позивачем вимоги, але
при цьому будь-яких обґрунтованих
заперечень по суті обставин ДТП та/або
розміру страхового відшкодування не
висуває, оскільки не закінчився
наданий Відповідачу пунктом 36.2 статті
36 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» строк на розгляд
вимоги Позивача, тобто Відповідач ще на
закінчив розгляд вимог Позивача, тому
не може висунути заперечень або
визнати їх.

Так, Відповідно до положень ст. 993 ЦК
України та ст. 27 Закону України «Про
страхування», внаслідок заміни
кредитора у зобов'язанні з
відшкодування шкоди до страховика,
який виплатив страхове відшкодування
за договором майнового страхування, в
межах фактичних витрат переходить
право вимоги до особи, відповідальної
за заподіяний збиток. Даний правовий
висновок викладено у постанові
Верховного Суду України від 25.12.2012 у
справі № 6-112цс13 щодо неоднакового
застосування норм матеріального права,
а отже, відповідно до ст. 111-28 ГПК
України, він є обов'язковим для
застосування.

Пунктом 35.1 статті 35 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що для отримання
страхового відшкодування потерпілий
чи інша особа, яка має право на
отримання відшкодування, протягом 30
днів з дня подання повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду подає
страховику (у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву
про страхове відшкодування.

Відповідно до пунктів 36.1 та 36.2 ст. 36
вказаного Закону страховик, керуючись
нормами цього закону приймає
вмотивоване рішення про здійснення
страхового відшкодування або про
відмову у ньому.

При цьому, страховик протягом 15 днів з
дня узгодження ним розміру страхового
відшкодування з особою, яка має право
на отримання відшкодування, за
наявності документів, зазначених у
статті 35 цього Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
зобов'язаний прийняти вмотивоване
рішення про задоволення такої заяви та
виплату страхового відшкодування, або
про відмову у здійсненні виплати, в
разі невизнання майнових вимог
заявника або з підстав, визначених
статтями 32 та/або 37 цього Закону.

Позивач звертався до Відповідача з
вимогою № ЛВ2074 від 16.01.2014 про
здійснення відшкодування в зв'язку з
ДТП у розмірі страхової виплати, та
дану вимогу Відповідачем було отримано
31.01.2014, що вбачається зі зворотного
повідомлення про вручення поштового
відправлення, тоді як з даним позовом
до суду Позивач звернувся вже 24.02.2014.

З огляду на наведене, Позивач звернувся
до суду з даним позовом до закінчення
наданого Відповідачу пунктом 36.2 статті
36 вказаного Закону 90-то денного строку
на розгляд вимоги Позивача, та в
матеріалах справи відсутні докази, що
станом на момент звернення Позивача до
суду з позовом або станом на даний час
Відповідачем вже було прийнято
негативне рішення з пред'явленої
Позивачем вимоги, та останній оскаржує
відмову Відповідача у здійсненій
страховій виплати.

Отже, на момент звернення Позивача до
суду з даним позовом, а також на момент
розгляду справи судом та винесення
рішення, права Позивача на отримання
страхового відшкодування не були та не
є порушеними з боку Відповідача,
оскільки ще не закінчився наданий
Відповідачу законом строк на розгляд
вимоги Позивача та надання відповіді
на неї у вигляді відмови або
задоволення, а тому підстави для
задоволення позову про примусове
стягнення з Відповідача
заборгованості з відшкодування
матеріальної шкоди, заподіяної
внаслідок ДТП, у суду відсутні.

Судовий збір відповідно до положень
статті 49 ГПК України покладається на
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог, а отже на
Позивача в повному обсязі та йому не
відшкодовується.

Виходячи з викладеного та керуючись
статтями 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 26.03.2014

Суддя
Сташків Р.Б.