ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2014 р.
Справа № 5023/4669/12

Колегія суддів у складі:
головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя
Плахов О.В. , суддя Шутенко І.А.

при секретарі Міракові Г.А.,

за участю представників сторін:

апелянта - ОСОБА_1 на підставі
довіреності від 16.11.2012р.;

арбітражного керуючого - Персидський
В.Ю., свідоцтво НОМЕР_2 від 12.07.2013р.;

боржника - Козуб О.І. на підставі
довіреності №10/2012 від 09.10.2012р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу ОСОБА_4, м. Харків,
(вх.№535Х/2) на ухвалу господарського
суду Харківської області від 13.02.2014р. у
справі №5023/4669/12,

за заявою фізичної особи ОСОБА_5, с.
Крамчанка, Великописарівський район,
Сумська область,

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЛМ-ХХІ", м. Харків,

про визнання банкрутом ,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 13.02.2014р. у
справі №5023/4669/12 (суддя Дзюба О.А.) заяву
фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 з
грошовими вимогами до боржника
задоволено у повному обсязі в сумі
500 00,00грн.

Не погоджуючись з ухвалою
господарського суду Харківської
області від 13.02.2014р. у справі №5023/4669/12,
фізична особа ОСОБА_4 подав до
Харківського апеляційного
господарського суду апеляційну скаргу
(вх.№535 від 24.02.2014р.), просить суд
скасувати ухвалу господарського суду
Харківської області від 13.02.2014р. у
справі №5023/4669/12 про задоволення вимог
ФОП ОСОБА_6 та прийняти нове рішення,
яким відмовити ФОП ОСОБА_6 в
задоволенні вимог до боржника в
повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що
заборгованість боржника перед ФОП
ОСОБА_6 є фіктивною, недоведеною та
такою, що виникла на підставі
фіктивного договору, оскільки у
балансі боржника не відображені
наслідки господарської операції
вчиненою за договором; на дату
укладення договору та накладних до
нього до фактичного місця розташування
боржника не поставлялись будівельні
матеріали, зазначені у договорі та не
здійснювались будівельні роботи. На
думку апелянта, суд не повно дослідив
обставини справи та прийняв ухвалу, яка
суперечить нормам статті 234 Цивільного
кодексу України.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 26.02.2014р. у
справі №5023/4669/12 апеляційну скаргу
прийнято до провадження, розгляд
скарги призначено на 12.03.2014р.

Розпорядженням голови Харківського
апеляційного господарського суду від
12.03.2014р. у зв'язку з відпусткою судді
Лакізи В.В. для розгляду справи №5023/4669/12
сформовано колегію суддів у складі:
головуючий суддя Здоровко Л.М.,
суддя Плахов О.В., суддя Шутенко І.А.

26.03.2014р. до початку судового засідання
боржником подано до Харківського
апеляційного господарського суду
клопотання про долучення до матеріалів
справи копій документів в
обґрунтування заперечень щодо
апеляційної скарги, які долучені до
матеріалів справи (вх.№2512).

У судовому засіданні 26.03.2014р.
представник апелянта підтримав
апеляційну скаргу та просив
задовольнити її у повному обсязі.
Арбітражний керуючий проти
апеляційної скарги заперечує, просить
ухвалу господарського суду
Харківської області від 13.02.2014р.
залишити без змін, а апеляційну скаргу
без задоволення. Представник боржника
також заперечує проти апеляційної
скарги, просить ухвалу господарського
суду Харківської області від 13.02.2014р.
залишити без змін, а апеляційну скаргу
без задоволення.

Враховуючи, що наявних у справі
матеріалів достатньо для розгляду
апеляційної скарги по суті, зважаючи на
те, що інші учасники судового процесу у
справі про банкрутство про дату, час і
місце розгляду апеляційної скарги
повідомлені належним чином, а також на
те, що явка представників учасників
судового процесу у справі про
банкрутство у судове засідання не була
визнана обов'язковою та зважаючи на
стислі строки розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду, у відповідності
до приписів статті 102 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів вважає за можливе
розглянути апеляційну скаргу в даному
судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи №5023/4669/12, а
також викладені в апеляційній скарзі
доводи апелянта, перевіривши
правильність застосування
господарським судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, а також повноту встановлення
обставин справи та відповідність їх
наданим доказам, колегія суддів
Харківського апеляційного
господарського суду встановила
наступне.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 18.10.2012р. у
справі №5023/4669/12 порушено провадження у
справі про банкрутство Товариства з
обмеженою відповідальністю "ЛМ-ХХІ".

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 01.11.2012р. у
справі №5023/4669/12 введено процедуру
розпорядження майном боржника;
призначено розпорядником майна
боржника арбітражного керуючого
Персидського Владислава Юрійовича,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1
(ліцензія серії НОМЕР_3 від 24.12.2010р.), що
мешкає за адресою: АДРЕСА_1; зобов'язано
розпорядника майна разом з керівником
боржника розглянути в тридцятиденний
строк від дня публікації оголошення
вимоги кредиторів, за наслідками
розгляду вимог кредиторів повністю або
частково визнати їх або відхилити, з
обґрунтуванням підстав відхилення, про
що розпоряднику майна повідомляти
письмово заявників та господарський
суд.

16.11.2012р. у газеті "Голос України" №217 (5467)
було опубліковано оголошення про
порушення провадження у справі про
банкрутство ТОВ "ЛМ-ХХІ" (т.1 а.с.55).

14.12.2012р. ФОП ОСОБА_6 подано заяву з
додатками (т.3 а.с.23-33), з проханням
розглянути заявлені кредиторські
вимоги на загальну суму 500
000,00грн. та включити їх до реєстру вимог
кредиторів.

За наслідками розгляду заяви ФОП
ОСОБА_6 з вимогами до боржника, ТОВ
"ЛМ-ХХІ" повністю визнано заявлені
грошові вимоги у сумі 500 000,00грн., та
включено їх до реєстру кредиторів (т.3
а.с.34-35).

Ухвалами господарського суду
Харківської області від 19.12.2012р. у
справі №5023/4669/12 прийнято заяви ОСОБА_4,
ФОП ОСОБА_6, ПП ПФ "ВЕМ" з грошовими
вимогами до боржника до розгляду.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 13.02.2014р. у
справі №5023/4669/12 заяву фізичної
особи-підприємця ОСОБА_6 з грошовими
вимогами до боржника задоволено.

Колегія суддів апеляційного
господарського суду погоджується з
таким висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи,
20.06.2011р. між ТОВ "ЛМ-ХХІ" та ОСОБА_5 був
укладений договір купівлі-продажу №б/н
(т.2 а.с.10). Відповідно до зазначеного
договору, ОСОБА_5 зобов'язується
передати у власність ТОВ "ЛМ-ХХІ" майно
(цегла та інші будівельні матеріали),
перелік яких визначається сторонами в
акті приймання-передачі, який є
невід'ємною частиною цього договору, а
ТОВ "ЛМ-ХХІ" зобов'язується прийняти та
оплатити майно згідно з умовами цього
договору.

Згідно з Актом приймання-передачі від
20.06.2011р. до договору купівлі-продажу
№б/н від 20.06.2011р. продавець передав у
власність покупця майно на загальну
суму 350 000,00грн. (т.2 а.с.11).

16.07.2012р. між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_6 та ТОВ
"ЛМ-ХХІ" укладено договір поставки №16
(т.3 а.с.24-26). Відповідно до зазначеного
договору, ФОП ОСОБА_6 передає у
власність ТОВ "ЛМ-ХХІ", а ТОВ
"ЛМ-ХХІ" приймає та оплачує товари,
загальна кількість, одиниця виміру,
ціна за одиницю виміру та загальна ціна
яких визначена сторонами у видаткових
накладних.

Згідно з накладною №4/1 від 03.10.2012р., ТОВ
"ЛМ-ХХІ" було поставлено товар на
загальну суму 368 857,00грн. (т.3 а.с.30).
Згідно з накладною №5/1 від 08.10.2012р., ТОВ
"ЛМ-ХХІ" було поставлено товар на
загальну суму 131 143,52грн.
(т.3 а.с.31). Таким чином, загальна сума за
поставлений товар складає 500 000,52грн.

25.10.2012р. між ТОВ "ЛМ-ХХІ" та ТОВ "ІНОР"
укладено договір зберігання №25/10, за
яким ТОВ "ІНОР" було передано на
зберігання будівельні матеріали, що
належать ТОВ "ЛМ-ХХІ" на загальну суму 850
000,52грн. (т.5 а.с.60-61), що у подальшому
було передано на зберігання ТОВ
"Техноопт-С" (т.5 а.с.62).

Відповідно до порівняльної відомості
результатів інвентаризації
товарно-матеріальних цінностей на
31.12.2012р. ТОВ "ЛМ-ХХІ" (т.2 а.с.2-3), фактична
наявність товарно-матеріальних
цінностей ТОВ "ЛМ-ХХІ" складає 850 000,52грн.

Як вбачається із фінансового звіту ТОВ
"ЛМ-ХХІ" станом на 31 грудня 2012р.,
кредиторська заборгованість за товари,
роботи, послуги становить 850,0 тис.грн.
(т.2 а.с.19-20).

Згідно реєстру вимог кредиторів від
21.01.2013р. (т.1 а.с.108), розмір визнаних
боржником вимог ФОП ОСОБА_6 складає 500
000,00грн., черговість задоволення вимог -
четверта черга.

Відповідно до статті 4-1 Господарського
процесуального кодексу України
господарські суди розглядають справи
про банкрутство у порядку провадження,
передбаченого цим Кодексом, з
урахуванням особливостей,
встановлених Законом України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до статті 14 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
конкурсні кредитори за вимогами, які
виникли до дня порушення провадження у
справі про банкрутство, протягом
тридцяти днів від дня опублікування в
офіційному друкованому органі
оголошення про порушення провадження у
справі про банкрутство зобов'язані
подати до господарського суду
письмові заяви з вимогами до боржника,
а також документи, що їх підтверджують.

Боржник разом з розпорядником майна за
наслідками розгляду зазначених вимог
повністю або частково визнає їх або
відхиляє, з обґрунтуванням підстав
відхилення, про що розпорядник майна
повідомляє письмово заявників і
господарський суд.

Вимоги кредиторів, визнані боржником
або господарським судом, включаються
розпорядником майна до реєстру вимог
кредиторів.

У статті 1 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
визначено, що грошове зобов'язання -
зобов'язання боржника заплатити
кредитору певну грошову суму
відповідно до цивільно-правового
договору та на інших підставах,
передбачених цивільним законодавством
України. Склад і розмір грошових
зобов'язань, в тому числі розмір
заборгованості за передані товари,
виконані роботи і надані послуги, сума
кредитів з урахуванням процентів, які
зобов'язаний сплатити боржник,
визначаються на день подачі в
господарський суд заяви про порушення
провадження у справі про банкрутство,
якщо інше не встановлено цим Законом.

Відповідно до статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Стаття 712 Цивільного кодексу України
визначає, що за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 692
Цивільного кодексу України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Як вбачається із матеріалів справи,
боржник визнає заборгованість перед
ФОП ОСОБА_6 у повному обсязі, доказів
погашення вказаної заборгованості не
надав.

Аналізуючи заявлені вимоги ФОП ОСОБА_6
до боржника відповідно до приписів
чинного законодавства, судова колегія
приходить до висновку, що заява ФОП
ОСОБА_6 подана у встановлений законом
строк, кредиторські вимоги
підтверджуються відповідними
доказами, грошові вимоги, що
заявляються до боржника, є дійсними та
не обтяжені строком позовної давності.
Тобто, надані кредитором докази, на
яких ґрунтуються грошові вимоги,
надають право кредитору на звернення
до боржника з грошовими вимогами в
установленому чинним законодавством
порядку.

Щодо тверджень апелянта про
фіктивність заборгованості ТОВ "ЛМ-ХХІ"
перед ФОП ОСОБА_6, колегія суддів
зазначає наступне.

Стаття 203 Цивільного кодексу України
закріплює загальні вимоги, додержання
яких є необхідним для чинності
правочину. Відповідно до статті 215 ЦК
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу. Отже,
правочин може бути визнаний недійсним
лише з підстав, визначених законом, та
із застосуванням наслідків
недійсності, передбачених законом.

Стаття 234 Цивільного кодексу України
визначає, що фіктивним є правочин, який
вчинено без наміру створення правових
наслідків, які обумовлюються цим
правочином. Фіктивний правочин
визнається судом недійсним. Правові
наслідки визнання фіктивного
правочину недійсним встановлюється
законом.

Відповідно до пункту 3.11 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України №11 від 29.05.2013р. "Про деякі
питання визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними"
фіктивний правочин (стаття 234 ЦК
України) є недійсним незалежно від мети
його укладення, оскільки сторони не
мають на увазі настання правових
наслідків, що породжуються відповідним
правочином. У разі коли на виконання
правочину було передано якесь майно,
такий правочин не може розцінюватися
як фіктивний. Саме лише невчинення
сторонами тих чи інших дій на виконання
правочину не означає його фіктивності.
Визнання фіктивного правочину
недійсним потребує встановлення
господарським судом умислу його
сторін.

Апелянтом на підтвердження доводів
доказів не надано, у матеріалах справи
№5023/4669/12 також відсутні докази, які
надавали б змогу встановити наявність
фактичних обставин, з якими чинне
законодавство пов'язує визнання
правочинів недійсними на момент їх
укладення.

Колегія суддів апеляційного
господарського суду відхиляє
твердження апелянта про те, що до
фактичного місця розташування
боржника не поставлялись будівельні
матеріали, зазначені у договорі, та що
боржником не здійснювались будівельні
роботи, оскільки на підтвердження
даних доводів доказів апелянтом не
надано. Надана у судовому засіданні
26.03.2014р. постанова про призначення
позапланової перевірки від 30.01.2014р.
Київського РВ ХМУ ГУМВС України в
Харківській області також не
підтверджує доводів апелянта, оскільки
прийнята у зв'язку із не розподілом
засновниками ТОВ "ЛМ-ХХІ" чистого
прибутку ТОВ "ЛМ-ХХІ",
отриманого за ведення
фінансово-господарської діяльності за
2011р.

Натомість, надані боржником документи
підтверджують той факт, що на підставі
рішення 46 сесії Харківської міської
ради 4 скликання від 06.03.2006р. №51/06 "Про
надання юридичним та фізичним особам
земельних ділянок для будівництва
(реконструкції) та подальшої
експлуатації об'єктів"; рішення 4 сесії
Харківської міської ради 5 скликання
від 26.07.2006р. №84/06 "Про внесення змін та
доповнень до рішень сесій Харківської
міської ради"; рішення 15 сесії
Харківської міської ради 5 скликання
від 03.10.2007 року №192/07 "Про внесення змін
до рішень сесій Харківської міської
ради", між Харківською міською радою та
ТОВ "ЛМ-ХХІ" укладено договір оренди від
20.12.2007р. земельної ділянки, яка
знаходиться за адресою: м. Харків, вул.
Шевченка, 98, на період експлуатації до
06.03.2056р. та передано функції замовника
ТОВ "ЛМ-ХХІ" на реконструкцію
стаціонарного кафе з прибудовою та
розширенням літнього майданчика за
вказаною адресою. Проте, після
отримання будівельних матеріалів від
ФОП ОСОБА_6 за накладними від 03 та 08
жовтня 2012 року, не укладали договори з
будівельниками, так як 18.10.2012р. порушено
провадження у справі про банкрутство
ТОВ "ЛМ-ХХІ".

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

З огляду на викладене, враховуючи, що
місцевий господарський суд забезпечив
дотримання вимог чинного
законодавства щодо всебічного, повного
та об'єктивного дослідження усіх
фактичних обставин справи та дав
належну правову оцінку наявним у
матеріалах справи доказам, а обставини,
викладені в апеляційній скарзі не
знайшли свого підтвердження в
матеріалах справи, колегія суддів
вважає, що оскаржувана ухвала
місцевого господарського суду
винесена з дотриманням норм
матеріального та процесуального права
та при повному з'ясуванні обставин, що
мають значення для справи, у зв'язку з
чим апеляційну скаргу ОСОБА_4 слід
залишити без задоволення, а ухвалу
господарського суду Харківської
області від 13.02.2014р. у справі №5023/4669/12 -
без змін.

Керуючись ст.ст. 91, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103,
ст. 105, ст. 106 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення.

Ухвалу господарського суду
Харківської області від 13.02.2014р. у
справі №5023/4669/12 без змін.

Дана постанова набирає законної сили з
дня її прийняття та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
господарського суду України.

Повний текст постанови складено
31.03.2014р.

Головуючий суддя
Здоровко Л.М.

Суддя
Плахов О.В.

Суддя
Шутенко І.А.