КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2014 р. Справа№ 925/1265/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рєпіної Л.О.

суддів: Тищенко А.І.

Тарасенко К.В.

розглянув апеляційну скаргу
Заступника прокурора Черкаської
області на рішення господарського
суду Черкаської області від 16.10.2013року
№ 925/1265/13(суддя Грачов В.М.)

за позовом Канівського міжрайонного
прокурора в інтересах держави в

особі Канівської районної
державної адміністрації

до суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_2

Таганчанської сільської
ради Канівського району

Черкаської області

про визнання незаконним і
скасування рішення, визнання недійсним

договору оренди землі та
повернення земельної ділянки

дослідивши та вивчивши матеріали
вправи, апеляційну скаргу, заслухавши
доповідь судді - доповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Черкаської області № 925/1265/13 від 16.10.2013р.
відмовлено Канівському міжрайонному
прокурору у задоволенні позову до СПД
ОСОБА_2, Таганчанської сільської ради
Канівського району про визнання
незаконним і скасування рішення,
визнання недійсним
договору оренди землі та повернення
земельної ділянки.

Не погоджуючись з рішенням місцевого
суду Заступник прокурора Черкаської
області звернувся з апеляційною
скаргою, посилаючись на порушення
судом норм процесуального та
матеріального права, просить його
скасувати та прийняти нове рішення про
задоволення позову.

В судовому засіданні представник
прокуратури підтримав вимоги
апеляційної скарги, вважає рішення
таким, що підлягає скасуванню.

Представник Канівської РДА в судове
засідання не з'явився, на адресу
апеляційного суду надійшло клопотання
про розгляд справи в його відсутність.
При цьому, вимоги апеляційної скарги
просить вирішити за наявними
матеріалами справи, оскільки будь-яке
прийняте по справі рішення не впливає
на права, інтереси та обов'язки РДА.

Представник Тананчанської сільради в
судове засідання не з'явився, на адресу
апеляційного суду надійшло клопотання
про розгляд справи в його відсутність,
просить рішення першої інстанції
залишити в силі.

Представник ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, причина суду не відома.
Враховуючи приписи ст. 102 ГПК України,
наявні поштові повідомлення про
отримання ухвал суду про призначення
справи до розгляду, відзив на
апеляційну скаргу, колегія суддів
вважає можливим розглянути справу у
його відсутність.

Розглянувши справу за правилами
розділу ХІІ Господарського
процесуального кодексу України, суд
дійшов наступного висновку.

Як встановлено матеріалами справи,
01.09.2003р. рішенням Таганчанської
сільської ради Канівського району
Черкаської області № 49 надано дозвіл
ОСОБА_2 на складання проекту відведення
земельної ділянки для розведення та
вилову риби загальною площею 3,189 га за
рахунок земель не наданих у власність
та постійне користування, в межах с.
Поташня, погоджено місце її
розташування та умови відведення .

На підставі вказаного дозволу на
замовлення ПП ОСОБА_2 Канівським
районним відділом Черкаської
регіональної філії ДП «Центр
державного земельного кадастру»
виготовлено проект із землеустрою щодо
відведення земельної ділянки для
розведення та промислового вилову риби
загальною площею 3,189 га у довгострокову
оренду на 10 років в адміністративних
межах Таганчанської сільської ради
Канівського району Черкаської області
.

12.02.2004року рішенням Таганчанської
сільської ради Канівського району № 10-4
«Про надання земельної ділянки
приватному підприємцю ОСОБА_2»
затверджено проект відведення
земельної ділянки ПП ОСОБА_2, земельну
ділянку площею 3,189 га під ставками
вилучено з землекористування
Таганчанської сільської ради та надано
ПП ОСОБА_2 в оренду терміном на 10 років
для комерційного використання .

29.03.2004року відповідачами укладено
договір ВВВ №909876, відповідно до умов
якого орендодавець надає, а орендар
приймає в строкове платне користування
земельну ділянку для промислового
вилову риби без зміни її цільового
призначення, яка знаходиться в
адміністративних межах Таганчанської
сільської ради; в оренду передається
земельна ділянка площею 3,189 га під
водним плесом для промислового вилову
риби. Невід'ємними частинами договору є
план або схема земельної ділянки,
кадастровий план земельної ділянки з
відображенням обмежень (обтяжень) у її
використанні та встановлених
земельних сервітутів, акт визначення
меж земельної ділянки в натурі (на
місцевості), акт приймання-передачі
об'єкта оренди, проект відведення
земельної ділянки у випадках,
передбачених законом. Договір
зареєстрований у Канівському
районному відділі Черкаської
регіональної філії центру ДЗК, про що у
державному реєстрі земель вчинено
запис за № 6.

За актом прийомки-передачі від 29.03.2004
року Таганчанська сільська рада, як
орендодавець, передала, а приватний
підприємець ОСОБА_2, як орендар, прийняв
зазначену у договорі земельну ділянку.

Із довідки виконавчого комітету
Таганчанської сільської ради від 25.09.2013
року вбачається, що заборгованості по
орендній платі приватний підприємець
ОСОБА_2 не має, скарг і порушень умов
договору не було.

Згідно зі ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. ст. 525-526 ЦК України,
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до вказівок закону, акту
планування, договору, а при відсутності
таких вказівок - відповідно до вимог, що
звичайно ставляться, одностороння
відмова від виконання і одностороння
зміна умов договору не допускаються, за
винятком випадків, передбачених
законом.

Прокурор звернувся до господарського
суду з позовом про визнання рішення
ради недійсним, визнання недійсним
договору оренди землі та повернення
земельної ділянки, мотивуючи вимоги
тим, що спірна земельна ділянка
віднесена до земель водного фонду,
розташований на ній ставок не внесений
до Переліку річок та водойм України, що
віднесені до водних об'єктів місцевого
значення, затвердженого наказом
Державного комітету України по водному
господарству № 41 від 03.06.1997 року,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 06.01.1998 року за № 2/2442, тому,
відповідно до норм статей 1, 5, 51 Водного
кодексу України, орендодавцем цього
ставка, як водного об'єкту
загальнодержавного значення, за
обставин справи повинна бути Канівська
районна державна адміністрація.
Оскільки передачу в оренду спірної
земельної ділянки приватному
підприємцю ОСОБА_2 здійснила
Таганчанська сільська рада, ці дії нею
вчинені з перевищенням своїх
повноважень, містять порушення норм
ст.ст. 6, 19 Конституції України,
ст. 122 Земельного кодексу України.

Відмовляючи у задоволенні позову,
господарський суд виходив з того, що
оспорений договір оренди землі,
укладений відповідачами вчинений в
межах компетенції відповідача-2, з
дотриманням норм законодавства,
інтересів держави не порушує, тому суд
надає перевагу запереченням
відповідачів, а позов прокурора визнає
необґрунтованим.

Заперечуючи проти рішення суду,
прокуратурою наведені наступні доводи:
судом не враховано, що ставок
відноситься до водних об'єктів
загальнодержавної власності; у
матеріалах справи відсутні докази
припинення права державної власності
на спірну земельну ділянку, а тому
рішення повинно прийматися органом
державної виконавчої влади; помилковим
є висновок суду щодо повноважень
Сільради відносно земельної ділянки.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Це стосується
позивача, який повинен доказати факти,
на підставі яких пред'явлено позов, а
також відповідача, який має можливість
доказувати факти, на підставі яких він
будує заперечення проти позову.

За змістом статей 13, 14 Конституції
України, статті 11 ЦК України, статей 123,
124, 127, 128 ЗК України рішенням органу
місцевого самоврядування або
державної адміністрації про надання
земельної ділянки господарюючому
суб'єкту у власність або в користування
здійснюється волевиявлення власника
землі і реалізуються відповідні права
у цивільних правовідносинах з
урахуванням вимог ЗК України,
спрямованих на раціональне
використання землі як об'єкта
нерухомості (власності).

В силу вимог статті 124 Земельного
кодексу України передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності,
здійснюється на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування.

Умовами відведення земельної ділянки
за чинним станом на 12.02.2004 Українським
класифікатором цільового використання
землі, затвердженим Державним
комітетом України по земельним
ресурсам 24.04.98 N 14-1-7/1205, передбачений код
цільового використання 1.11.6 - землі
комерційного використання для
здійснення рибогосподарських потреб.

Відповідно до записів Державного
земельного кадастру, спірній земельній
ділянці присвоєно кадастрновий номер
:03:002:0022.

Земельна ділянка знаходиться в
адміністративних межах Таганчанської
сільської ради.

Виходячи із змісту статей 123, 124, 186
Земельного кодексу України, передача в
оренду земельної ділянки, яка
знаходяться в державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі проекту відведення цієї
ділянки, на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування
шляхом укладення договору оренди.
Право на оренду земельної ділянки
виникає після укладення договору
оренди і його державної реєстрації.

Коло суб'єктів, що уповноважені
розпоряджатися землями державної та
комунальної власності, описане у ст. 4
Закону України "Про оренду землі". Слід
враховувати, що на даний момент не
здійснено розподілу земель на землі
комунальної і державної власності,
тому землі комунальної власності не
сформовані. На даний час діють норми п. 1
розд. VIII "Прикінцеві положення" Закону,
п. 12 розд. X "Перехідні положення" ЗКУ, що
надають право здавати землі державної
власності в межах населених пунктів
місцевим радам, а за межами - органам
виконавчої влади.

Зважаючи на викладене, зацікавлена у
відведенні земельної ділянки під
розміщення автостоянки особа має
звернутись з відповідним клопотанням
до відповідного органу виконавчої
влади або органу місцевого
самоврядування.

За матеріалами справи вбачається, що до
надання земельної ділянки в оренду,
ставок був в занедбаному стані,
частково зарослий комишами,
гідроспоруда для регулювання рівня
води в несправному стані,земельна
ділянка регулярно обкошується.

12.02.2004року рішенням Таганчанської
сільської ради Канівського району № 10-4
«Про надання земельної ділянки
приватному підприємцю ОСОБА_2»
затверджено проект відведення
земельної ділянки ПП ОСОБА_2, земельну
ділянку площею 3,189га під ставками
вилучено з землекористування
Таганчанської сільської ради та надано
ПП ОСОБА_2 в оренду терміном на 10 років
для комерційного використання .

Частина 4 ст. 59 Земельного кодексу
України громадянам та юридичним особам
органами виконавчої влади або органами
місцевого самоврядування із земель
водного фонду можуть передаватися на
умовах оренди земельні ділянки
прибережних захисних смуг, смуг
відведення і берегових смуг водних
шляхів, озера, водосховища, інші
водойми, болота та острови для
сінокосіння, рибогосподарських потреб
(у тому числі рибництва (аквакультури),
культурно-оздоровчих, рекреаційних,
спортивних і туристичних цілей,
проведення науково-дослідних робіт,
догляду, розміщення та обслуговування
об'єктів портової інфраструктури і
гідротехнічних споруд тощо, а також
штучно створені земельні ділянки для
будівництва та експлуатації об'єктів
портової інфраструктури та інших
об'єктів водного транспорту.

Частиною1 ст. 215 ЦК України визначено, що
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Згідно ст.203 ЦК України, зміст правочину
не може суперечити Цивільному Кодексу,
іншим актам цивільного законодавства,
а також моральним засадам суспільства.
Особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Положеннями ч. 1 ст. 216 ЦК України
передбачено, що недійсний правочин не
створює юридичних наслідків, крім тих,
що пов'язані з його недійсністю.

Відповідно до постанови Пленуму
Верховного суду України № 9 від 06.11.2009
року «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», Пленуму Вищого
господарського суду України № 11 від
29.05.2013 року «Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними» вирішуючи спори про
визнання правочинів (господарських
договорів) недійсними, господарський
суд повинен встановити наявність
фактичних обставин, з якими закон
пов'язує визнання таких правочинів
(господарських договорів) недійсними
на момент їх вчинення (укладення) і
настання відповідних наслідків, та в
разі задоволення позовних вимог
зазначати в судовому рішенні, в чому
конкретно полягає неправомірність дій
сторони та яким нормам законодавства
не відповідає оспорюваний правочин. За
загальним правилом невиконання чи
неналежне виконання правочину не тягне
за собою правових наслідків у вигляді
визнання правочину недійсним. У такому
разі заінтересована сторона має право
вимагати розірвання договору або
застосування інших передбачених
законом наслідків, а не визнання
правочину недійсним.

Згідно п. 2 роз'яснення президії Вищого
арбітражного суду України від 26.01.2000
року N 02-5/35 "Про деякі питання практики
вирішення спорів, пов'язаних з
визнанням недійсними актів державних
чи інших органів" підставами для
визнання акта недійсним є
невідповідність його вимогам чинного
законодавства та/або визначеній
законом компетенції органу, який видав
цей акт. Обов'язковою умовою визнання
акта недійсним є також порушення у
зв'язку з прийняттям відповідного акта
прав та охоронюваних законом інтересів
підприємства чи організації - позивача
у справі. Якщо за результатами розгляду
справи факту такого порушення не
встановлено, у господарського суду
немає правових підстав для задоволення
позову.

Матеріали справи містять схему
розміщення земельної ділянки,
експлікацію земельної ділянки з
кадастрового плану, проект відведення
земельної ділянки, висновок державної
землевпорядної експертизи,
затвердженого Черкаським обласним
управлінням земельних ресурсів

Місцевий господарський суд, враховуючи
положення ст. 12 Земельного кодексу
України та проект відведення спірної
земельної ділянки, дійшов правомірного
висновку, що Таганчанська сільська
рада діяла у межах наданих їй
повноважень, оскільки прокурором не
доведено зворотнього.

З огляду на те, що договір оренди
укладається на виконання рішення
органу місцевого самоврядування чи
виконавчої влади, то без скасування
таких рішень у встановленому законом
порядку відсутні правові підстави для
визнання відповідних договорів
недійсними з підстав відсутності
повноважень у відповідної місцевої
ради чи органу виконавчої влади на
затвердження проекту відведення та
передачі спірної земельної ділянки в
оренду.

Відповідно до постанови Пленуму
Верховного суду України № 6 від 23.03.2012р.
«Про судове рішення» рішення є
законним тоді, коли суд, виконавши всі
вимоги процесуального законодавства і
всебічно перевіривши всі обставини
справи, вирішив спір у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин. Обґрунтованим
визнається рішення, в якому повно
відображені обставини, що мають
значення для даної справи, висновки
суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Враховуючи викладене, апеляційний
господарський суд не знаходить підстав
для задоволення апеляційної скарги, а
рішення господарського суду є
обґрунтованим і таким, що відповідає
чинному законодавству.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 99, 101-105 ГПК України, апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Заступника
прокурора Черкаської області залишити
без задоволення, рішення
господарського суду Черкаської
області № 925/1265/13 від 11.10.2013р.-без змін.

2. Матеріали справи повернути
господарському суду Черкаської
області.

Головуючий суддя
Л.О. Рєпіна

Судді
А.І. Тищенко

К.В. Тарасенко