ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2014 року
Справа № 915/65/14

за позовом: Дочірнього підприємства
"Авіатор" Державного підприємства
"Міжнародний аеропорт Кишинеу" /вул.
Нептун, 1, с. Коблеве, Березанський
район, Миколаївська обл., 57453/

третя особа без самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача:
Державне підприємство "Міжнародний
аеропорт Кишинеу" /бул. Дачия, 80/3,
Аэропорт, мун. Кишинэу, Республика
Молдова, 2026/

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Пансіонат Жемчужина"
/вул. Шевченко, 59, оф. 14, м. Миколаїв, 54003/

третя особа без самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача:
Коблівська сільська рада
Березанського району Миколаївської
області /вул. Одеська, 4, с. Коблеве,
Березанський район, Миколаївська обл.,
57453/

про встановлення земельного сервітуту

Суддя Бездоля Д.О.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача: Бєлік С.В. (довіреність
від 05.11.2013 № 05/11), Русін Р.М. (довіреність
від 05.11.2013 № 05/11-2)

від відповідача: ОСОБА_1 (довіреність
від 25.03.2013 № 9)

від третьої особи на стороні позивача:
Бєлік С.В. (довіреність від 14.03.2014 № 14/03)

від третьої особи на стороні
відповідача: не з'явився

Суть спору: позивач звернувся до
господарського суду з позовом до
відповідача про встановлення
земельного сервітуту на право:

- проходу відпочиваючих бази
відпочинку "Авіатор" до їдальні бази
відпочинку "Авіатор" через земельну
ділянку, відведену відповідачу, площею
1,24 га, строком на 49 років, на підставі
договору оренди землі від 28.12.2007;

- проїзду транспортом для
обслуговування водонапірної башти
"Рожновського" через земельну ділянку,
відведену відповідачу, площею 1,24 га,
строком на 49 років, на підставі
договору оренди землі від 28.12.2007;

- прокладення та експлуатації ліній
електропередачі для обслуговування
водонапірної башти "Рожновського"
через земельну ділянку, відведену
відповідачу, площею 1,24 га, строком на 49
років, на підставі договору оренди
землі від 28.12.2007;

- прокладення та експлуатації
водопроводу від башти "Рожновського" до
бази відпочинку "Авіатор" та їдальні
бази відпочинку "Авіатор" через
земельну ділянку, відведену
відповідачу, площею 1,24 га, строком на 49
років, на підставі договору оренди
землі від 28.12.2007.

06.03.2014 позивач подав суду заяву від
06.03.2014 б/н, в якій він змінив предмет
позову та просить суд (з урахуванням
заяви від 19.03.2014) встановити позивачу
земельні сервітути, загальною площею
0,0699 га (699 кв. м.), на земельну ділянку
розміром 1,24 га, розташовану за адресою:
Миколаївська область, Березанський
район, с. Коблеве, вул. Жемчужна, 2,
кадастровий номер: :12:054:0001 (згідно
договору від 28.12.2007 № :09:000:0500), на
строк до 28.12.2056р., з оплатою 1589,94 гривень
на рік (на період будівництва
пансіонату "Жемчужина"); 7950,14 гривень на
рік (після введення в експлуатацію
пансіонату "Жемчужина" - комерційне
використання), з наступними правами:

- правом проходу відпочиваючих та
працівників пансіонату "Авіатор" по
частині земельної ділянки відповідача
(кадастровий номер :12:054:0001), площею
земельного сервітуту 0,024 га (240 кв. м.),
визначеної у проекті технічного
(кадастрового) плану спірної земельної
ділянки, з оплатою 545,9 грн. на рік (на
період будівництва пансіонату
"Жемчужина"); 2729,66 гривень на рік (після
введення в експлуатацію пансіонату
"Жемчужина" - комерційне використання);

- правом проїзду транспортом для
обслуговування водонапірної башти
"Рожновського" по частині земельної
ділянки відповідача (кадастровий номер
:12:054:0001), площею земельного
сервітуту 0,0040 га (40 кв. м.), визначеної у
проекті технічного (кадастрового)
плану спірної земельної ділянки, з
оплатою 90,98 грн. на рік (на період
будівництва пансіонату "Жемчужина");
454,94 гривень на рік (після введення в
експлуатацію пансіонату "Жемчужина" -
комерційне використання);

- правом прокладання та експлуатації
лінії електропередачі від електричної
підстанції пансіонату "Нептун"
(кадастровий номер :09:0000274) до
їдальні пансіонату "Авіатор"
(кадастровий номер :09:000:0562) по
частині земельної ділянки відповідача
(кадастровий номер :12:054:0001), площею
земельного сервітуту 0,0169 га (169 кв. м.),
визначеної у проекті технічного
(кадастрового) плану спірної земельної
ділянки, з оплатою 1922,14 гривень на рік
(після введення в експлуатацію
пансіонату "Жемчужина" - комерційне
використання);

- правом прокладання та
експлуатації водопроводу від
водонапірної башти "Рожновського" до
пансіонату "Авіатор" (кадастровий номер
0:09:000:0563) та їдальні пансіонату
"Авіатор" (кадастровий номер
:09:000:0562) по частині земельної
ділянки відповідача (кадастровий номер
:12:054:0001), площею земельного
сервітуту 0,025 га (250 кв. м.), визначеної у
проекті технічного (кадастрового)
плану спірної земельної ділянки, з
оплатою 568,65 грн. на рік (на період
будівництва пансіонату "Жемчужина");
2843,4 гривень на рік (після введення в
експлуатацію пансіонату "Жемчужина" -
комерційне використання).

Дана заява була прийнята господарським
судом до розгляду.

Заявлений позов позивач обґрунтовує
наступним. На земельній ділянці, яка
орендується відповідачем, знаходяться
інженерні споруди та комунікації, які
належать позивачу, - водонапірна башта
«Рожновського» та електричний кабель.
Крім цього, через цю земельну ділянку
проходить дорога, по якій відпочиваючі
бази відпочинку «Авіатор» проходять до
їдальні бази відпочинку «Авіатор». З
метою встановлення земельних
сервітутів 19.11.2013 позивач направив
відповідачу лист про усунення перешкод
у користуванні майном, а 26.02.2014 заяву
про встановлення сервітутів, до якої
додав проект технічного (кадастрового)
плану спірної земельної ділянки,
технічну документацію з нормативної
грошової оцінки земельної ділянки та
проект договору сервітуту. У зв'язку з
недосягненням сторонами згоди щодо
встановлення цих сервітутів позивач
передав спір на вирішення
господарського суду.

Відповідач проти задоволення позову
позивача заперечив, мотивуючи
наступним. Позивачем не подано доказів,
підтверджуючих відмову відповідача
укласти з позивачем договір сервітуту.
На даний час відповідач розглядає
здійснену позивачем 26.02.2014 пропозицію
укласти договір земельного сервітуту
та до 05.04.2014 надасть позивачу відповідь,
в т.ч. можливо запропонує позивачу
інший варіант умов його встановлення.
Лист позивача від 19.11.2013 був розцінений
позивачем як вимога про усунення
порушень у користуванні майном. Даний
лист не є пропозицією укласти договір
земельного сервітуту, оскільки його
зміст не містить істотних умов
договору земельного сервітуту. Башта
«Рожновського» є складовою
артезіанської свердловини та
власністю відповідача, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності від 14.10.2011.

Коблівська сільська рада
Березанського району Миколаївської
області (далі - третя особа - 1) своїх
пояснень по суті спору суду не надала, в
судові засідання представника не
направила.

ДП «Міжнародний аеропорт Кишинеу»
(далі - третя особа - 2) повністю
підтримало позов позивача та просило
суд його задовольнити.

Ухвалою суду від 25.01.2014 провадження у
справі було порушено, позовна заява
прийнята до розгляду, розгляд справи
призначений на 10.02.2014 о 12 год. 15 хв. Цією
ж ухвалою до участі у справі на стороні
відповідача було залучено третю
особу-1.

Ухвалою суду від 10.02.2014 розгляд справи
був відкладений на 13.03.2014 о 14 год. 00 хв. у
зв'язку з задоволенням судом
клопотання позивача про відкладення
розгляду справи та необхідністю
витребування нових доказів по справі.

Ухвалою суду від 13.03.2014 до участі у
справі на стороні позивача була
залучена третя особа - 2. У судовому
засіданні 13.03.2014 судом оголошувалась
перерва до 17.03.2014 о 16 год. 30 хв.

Ухвалою суду від 17.03.2014 розгляд
справи був відкладений на 21.03.2014 о 10 год.
00 хв. у зв'язку з необхідністю
витребування нових доказів по справі.

У судовому засіданні 21.03.2014 судом
оголошувалась перерва до 21.03.2014 о 15 год.
30 хв.

У судовому засіданні 21.03.2014
позивач заявив на розгляд суду
клопотання про:

- продовження строку розгляду
спору на 15 днів;

- визнання явки директора
відповідача Тактарової Н.І.
обов'язковою та викликання її у судове
засідання для надання пояснень
стосовно бази відпочинку «Магнолія» та
видачі ОСОБА_1 довіреності на
представництво інтересів відповідача
у суді та на підписання листа-відповіді
від 05.03.2014 № 3;

- залучення до участі у справі
прокуратури Миколаївської області.

Розглянувши матеріали справи і
дане клопотання, господарський суд
відмовив позивачу у його задоволенні з
наступних підстав:

- предметом даного спору є встановлення
права земельного сервітуту на платне
користування орендованою відповідачем
земельною ділянкою, а не базою
відпочинку;

- господарський суд вважає, що для
вирішення спору у даній справі не
потрібно особистих пояснень директора
відповідача з окреслених позивачем
питань;

- позивачем не подано суду жодного
доказу, який би підтверджував
обставину можливого не уповноваження
відповідачем гр. ОСОБА_1. на
представництво його інтересів в суді
та на підписання вищезгаданого листа
від 05.03.2014 № 3. Ухвали суду у даній
справі направлялись відповідачу за
його юридичною адресою, а в ЄДР
містяться відомості лише щодо осіб, які
обираються (призначаються) до органу
управління юридичної особи,
уповноважених представляти юридичну
особу у правовідносинах з третіми
особами, або осіб, які мають право
вчиняти дії від імені юридичної особи
без довіреності, у тому числі
підписувати договори;

- згідно з ст. 29 ГПК України прокурор
може вступити у дану справу за своєю
ініціативою на будь-якій стадії її
розгляду;

- станом на 21.03.2014 строк вирішення
даного спору не закінчився, а тому суд
не вбачає підстав для його продовження.

Дослідивши матеріали справи та
вислухавши пояснення присутніх
представників учасників судового
процесу, суд -

ВСТАНОВИВ:

За договором від 01.03.2010 № 134/10-AR
третя особа-2 передала позивачу в
оренду до 20.02.2016 базу відпочинку
«Авіатор», площею 3356,10 кв. м., їдальню,
площею 622,70 кв. м., та інше майно, вказане
у п. 1.1. цього договору, розташоване в
зоні відпочинку с. Коблево,
Березанського району Миколаївської
області.

За договором оренди землі від
05.06.2012, укладеним з третьою особою - 1,
зареєстрованим в Березанському
районному реєстраційному окрузі
(офісі) Миколаївської регіональної
філії ДП Центр ДЗК 02.08.2012 за № 00750,
позивач строком на 49 років (з дати
державної реєстрації договору)
орендував земельну ділянку, площею 0,7590
га, кадастровий номер :09:000:0563, для
будівництва та обслуговування об'єктів
рекреаційного призначення під
обслуговування існуючої бази
відпочинку «Авіатор» в с. Коблеве, вул.
Нептуна, 1.

За договором оренди землі від
05.06.2012, укладеним з третьою особою - 1,
зареєстрованим в Березанському
районному реєстраційному окрузі
(офісі) Миколаївської регіональної
філії ДП Центр ДЗК 02.08.2012 за № 00751,
позивач строком на 49 років (з дати
державної реєстрації договору)
орендував земельну ділянку, площею 0,2030
га, кадастровий номер :09:000:0562, для
будівництва та обслуговування об'єктів
рекреаційного призначення під
обслуговування існуючої бази
відпочинку «Авіатор» - їдальня в с.
Коблеве, вул. Нептуна, 1А.

За договором оренди землі від
28.12.2007, укладеним з Березанською РДА,
зареєстрованим в Березанському
районному окрузі Миколаївської МРФ ДП
Центр ДЗК 29.12.2007 за № 99, відповідач
строком на 49 років (з дати державної
реєстрації договору) орендував
земельну ділянку, площею 1,24 га,
кадастровий номер: :09:000:0500, для
рекреаційного призначення під
розміщення пансіонату «Жемчужина», яка
знаходиться за межами населеного
пункту в межах території третьої особи
- 1 по вул. Жечужина, 2, Березанського
району Миколаївської області.

Згідно з довідкою третьої особи - 1
від 18.03.2014 № 240 станом на час вирішення
даного спору вказана, орендована
відповідачем, земельна ділянка входить
в межі населеного пункту с. Коблеве на
підставі рішення Миколаївської
обласної ради від 23.09.2011 № 2 «Про
встановлення та зміну межі населеного
пункту Коблеве Березанського району
Миколаївської області», кадастровий
номер: :12:054:0001. Дана обставина
також підтверджена позивачем і
відповідачем.

На території земельної ділянки,
що орендується відповідачем згідно з
договором від 28.12.2007, знаходиться
водонапірна башта «Рожновського».
Станом на час вирішення даного спору
відповідач має свідоцтво від 14.10.2011 про
право власності на цю башту, видане на
підставі рішення Виконавчого комітету
третьої особи - 1 від 12.04.2011 № 27, яке
оскаржується позивачем у даній справі
у Березанському районному суді
Миколаївської області.

Листом від 07.08.2013 № 39 позивач
повідомив відповідача про те, що башта
«Рожновського», яка належить третій
особі - 2, буде демонтована з 15-20 вересня
2013 року і перенесена на територію бази
відпочинку «Авіатор».

На даний лист, відповідач, листом від
10.08.2013 № 21, повідомив позивача про те, що
дана башта належить йому на праві
власності, а також поінформував про
своє звернення до правоохоронних
органів з цього приводу.

Заявою «Про усунення перешкод у
користуванні майном» від 19.11.2013,
направленою відповідачу до подачі
позову у даній справі, позивач прохав
відповідача:

1. Усунути перешкоди у користуванні
позивачем майном третьої особи - 2, а
саме: баштою «Рожновського» (інв. № 585);

2. Встановити земельний сервітут
на:

- право проходу відпочиваючих
пансіонату "Авіатор" до їдальні
пансіонату "Авіатор" через земельну
ділянку, орендовану відповідачем за
договором від 28.12.2007;

- право прокладання та експлуатації
ліній електропередач від електричної
підстанції до пансіонату «Авіатор»;

- право прокладання та експлуатації
водопроводу від башти «Рожновського»
пансіонату «Авіатор» до пансіонату
«Авіатор» через земельну ділянку,
орендовану відповідачем за договором
від 28.12.2007;

3. Укласти з позивачем договір
сервітуту з вказаними правами.

На дану заяву, відповідач, листом від
25.11.2013 № 38, повідомив позивача, що у
задоволенні питань, запропонованих
позивачем на вирішення, він відмовляє з
підстав, детально викладених у листі
від 10.08.2013 № 21.

Як пояснив суду представник
відповідача, даний лист позивача від
19.11.2013 відповідач розцінив як
продовження майнових претензій
позивача, які він виклав у листі від
07.08.2013 № 39, саме тому відповідач надав
позивачу таку відповідь.

Відповідно до ч.1 ст. 98 ЗК України право
земельного сервітуту - це право
власника або землекористувача
земельної ділянки на обмежене платне
або безоплатне користування чужою
земельною ділянкою (ділянками).

Згідно з ст. 99 ЗК України власники або
землекористувачі земельних ділянок
можуть вимагати встановлення таких
земельних сервітутів: а) право проходу
та проїзду на велосипеді; б) право
проїзду на транспортному засобі по
наявному шляху; в) право прокладання та
експлуатації ліній електропередачі,
зв'язку, трубопроводів, інших лінійних
комунікацій; г) право прокладати на
свою земельну ділянку водопровід із
чужої природної водойми або через чужу
земельну ділянку; ґ) право відводу води
зі своєї земельної ділянки на сусідню
або через сусідню земельну ділянку; д)
право забору води з природної водойми,
розташованої на сусідній земельній
ділянці, та право проходу до природної
водойми; е) право поїти свою худобу із
природної водойми, розташованої на
сусідній земельній ділянці, та право
прогону худоби до природної водойми; є)
право прогону худоби по наявному шляху;
ж) право встановлення будівельних
риштувань та складування будівельних
матеріалів з метою ремонту будівель та
споруд; з) інші земельні сервітути.

Відповідно до ст. 100 ЗК України сервітут
може бути встановлений договором,
законом, заповітом або рішенням суду.
Сервітут може належати власникові
(володільцеві) сусідньої земельної
ділянки, а також іншій конкретно
визначеній особі (особистий сервітут).
Земельний сервітут може бути
встановлений договором між особою, яка
вимагає його встановлення, та
власником (володільцем) земельної
ділянки. Земельний сервітут підлягає
державній реєстрації в порядку,
встановленому для державної
реєстрації прав на нерухоме майно.

Згідно з ст. 402 ЦК України сервітут може
бути встановлений договором, законом,
заповітом або рішенням суду. Земельний
сервітут може бути встановлений
договором між особою, яка вимагає його
встановлення, та власником
(володільцем) земельної ділянки.
Земельний сервітут підлягає державній
реєстрації в порядку, встановленому
для державної реєстрації прав на
нерухоме майно. У разі недосягнення
домовленості про встановлення
сервітуту та про його умови спір
вирішується судом за позовом особи, яка
вимагає встановлення сервітуту.

Відповідно до ст. 403 ЦК України сервітут
визначає обсяг прав щодо користування
особою чужим майном. Сервітут може бути
встановлений на певний строк або без
визначення строку. Особа, яка
користується сервітутом, зобов'язана
вносити плату за користування майном,
якщо інше не встановлено договором,
законом, заповітом або рішенням суду.

З цього приводу, Пленум Вищого
господарського суду України у п. 2.33
постанови від 17.05.2011 № 6 «Про деякі
питання практики розгляду справ у
спорах, що виникають із земельних
відносин» роз'яснив, що відповідно до
частини першої статті 402 ЦК України та
частини першої статті 100 ЗК України суд
може винести рішення про встановлення
сервітуту, умови якого визначаються
судом з урахуванням обставин справи.
Згідно з частиною третьою статті 402 ЦК
України спір про встановлення
сервітуту вирішується судом за позовом
особи, яка вимагає встановлення
сервітуту, у разі не досягнення
домовленості про встановлення
сервітуту та його умови. У зв'язку з цим,
господарським судам необхідно
враховувати, що обов'язковою умовою
звернення до суду з позовом про
встановлення сервітуту є вжиття
особою, яка вимагає такого
встановлення, заходів щодо
встановлення сервітуту за
домовленістю з власником (володільцем)
відповідної земельної ділянки. Якщо
особа до звернення до суду не вчиняла
дій щодо встановлення сервітуту за
домовленістю сторін (зокрема, не
звернулася до іншої сторони з
пропозицією про укладення договору про
встановлення сервітуту), господарським
судам слід відмовляти у задоволенні
відповідних вимог у зв'язку з
відсутністю у такої особи права
вимагати встановлення сервітуту за
рішенням суду.

Також, Пленум Вищого господарського
суду України у п.п. 2.35., 2.38 цієї
постанови вказав, що у вирішенні спорів
про встановлення сервітуту суд має
враховувати, що обов'язок
обґрунтування площі і меж чужої
земельної ділянки, встановлення
сервітуту на яку вимагає позивач, а
також виготовлення проекту технічного
(кадастрового) плану спірної земельної
ділянки покладається на позивача.
Складовою договору про встановлення
земельного сервітуту має бути план
земельної ділянки. Користування
сервітуарієм чужою земельною ділянкою
без відповідної технічної
документації та без визначення на
місцевості меж дії земельного
сервітуту може бути підставою для
визнання договору про встановлення
земельного сервітуту недійсним у
судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України
пропозицію укласти договір (оферту)
може зробити кожна із сторін
майбутнього договору. Пропозиція
укласти договір має містити істотні
умови договору і виражати намір особи,
яка її зробила, вважати себе
зобов'язаною у разі її прийняття.

Згідно з ч. 3 ст. 180 ГК України при
укладенні господарського договору
сторони зобов'язані у будь-якому разі
погодити предмет, ціну та строк дії
договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 ГК України
сторона, яка одержала проект договору,
у разі згоди з його умовами оформляє
договір відповідно до вимог частини
першої цієї статті і повертає один
примірник договору другій стороні або
надсилає відповідь на лист, факсограму
тощо у двадцятиденний строк після
одержання договору.

Керуючись вищенаведеними нормами
права, господарський суд вважає, що
позивач, до подачі даного позову до
суду, мав звернутись до відповідача з
пропозицією (офертою) укласти договір
земельного сервітуту, в якій викласти
усі істотні умови договору земельного
сервітуту, як-то: предмет (площа, межі
чужої земельної ділянки, вид
земельного сервітуту), ціна (платний,
безоплатний), строк, розробити план
земельної ділянки тощо.

В той же час, зміст листа позивача від
19.11.2013 «Про усунення перешкод у
користуванні майном» свідчить, що
даний лист не є офертою позивача до
відповідача про укладення договору
земельного сервітуту, оскільки він не
містить істотних умов договору
земельного сервітуту.

Більше того, в позовній заяві, поданій
до суду 22.01.2013, вимоги позивача до
відповідача про встановлення
земельного сервітуту вже змінені
(розширені) порівняно з тим, що вказані
у листі позивача від 19.11.2013. Далі, в
ухвалі суду про порушення провадження
у даній справі від 25.01.2014 суд зобов'язав
позивача подати виготовлений проект
технічного (кадастрового) плану
спірної земельної ділянки. Натомість,
позивач лише на вимогу суду розробив це
план, який відповідач мав змогу
оглянути в судовому засіданні 10.02.2014.
Далі, 06.03.2014 позивач подав суду новий
проект технічного (кадастрового) плану
спірної земельної ділянки, який
різниться від попереднього.

У зв'язку з цим, лише у заяві від 26.02.2014,
направленій відповідачу після
звернення до суду з даним позовом
(вручена відповідачу - 04.03.2014), позивач
нарешті визначився з умовами, на яких
він бажає укласти з відповідачем
договір земельного сервітуту, та яку
суд вважає належним чином оформленою
офертою до відповідача про укладення
договору земельного сервітуту. До
даної заяви позивач додав: розроблений
проект технічного (кадастрового) плану
спірного земельної ділянки з
зазначенням площ та меж ділянок
установлення сервітутів; копію
технічної документації по нормативній
грошовій оцінці земельної ділянки
(кадастровий номер: :12:054:0001);
зразок договору сервітуту; копію
рішення третьої особи - 1 від 10.07.2013 № 8
та Положення про встановлення плати за
земельні ділянки; копію виписки з ЄДР
на позивача.

На заяву (оферту) позивача від 26.02.2014,
відповідач, листом від 05.03.2014 № 3, за
підписом представника відповідача
ОСОБА_1., який діяв на підставі
довіреності від 04.03.2014 (оригінал
довіреності за клопотанням позивача
залучений судом до матеріалів справи),
повідомив позивача, що у зв'язку зі
складністю та великим об'ємом
пропозицій, які потребують детального
вивчення та узгодження керівництвом
відповідача, дана оферта буде
розглянута відповідачем та направлена
позивачу відповідь упродовж 30 днів з
моменту її отримання, тобто до 05.04.2014.

За встановлених обставин,
господарський суд, керуючись
вищенаведеними нормами права, вважає,
що даний позов позивача до відповідача,
поданий до суду 22.01.2014, не підлягає
задоволенню господарським судом,
оскільки на момент звернення до суду та
на даний час (не збіг двадцятиденний
строк після одержання оферти) у
позивача відсутнє право вимагати
встановлення сервітуту за рішенням
суду.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 4-3, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82,
82-1, 83, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. У позові відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на
Дочірнє підприємство "Авіатор"
Державного підприємства "Міжнародний
аеропорт Кишинеу".

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення місцевим господарським
судом. У разі якщо в судовому засіданні
було оголошено лише вступну та
резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повне рішення складено 27.03.2014.

Суддя

Д.О.Бездоля