донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

19.03.2014 р.
справа №908/4014/13

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого:Колядко
Т.М.суддівЛомовцевої Н.В. , Скакуна О.А.
за участю представників сторін: від
позивача:Васильченко О.І. - за
довіреністю, від відповідача:не
з"явився, розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну
скаргуТовариства з обмеженою
відповідальністю "Новий заповіт",
м.Гуляйполе Запорізької області на
рішення господарського суду
Запорізької області від21.01.2014 року по
справі№908/4014/13 (ОСОБА_5) за
позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Новий заповіт",
м.Гуляйполе Запорізької області
доТовариства з обмеженою
відповідальністю "Флора Агротрейд",
м.Київпровизнання недійсним пункту 9.6
розділу 9 договору поставки № 44-К від
19.08.2013р.

В С Т А Н О В И В:

Господарський суд Запорізької області
(суддя Топчій О.А.) рішенням від 21.01.2014р.
відмовив у задоволенні позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Новий заповіт»,
м.Гуляйполе Запорізької області (далі -
ТОВ "Новий заповіт") до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Флора
Агротрейд", м.Київ (далі - ТОВ "Флора
Агротрейд") про визнання недійсним
пункту 9.6 розділу 9 договору поставки
№44-К від 19.08.2013р., посилаючись на
недоведеність позовних вимог.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
позивач звернувся до суду з
апеляційною скаргою, в якій рішення
господарського суду Запорізької
області від 21.01.2014р. у справі №908/4014/13
просить скасувати та прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, а також неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи.

Зокрема, заявник вважає, що в
правовідносинах, які склалися між
сторонами, грошове зобов'язання
покладається лише на відповідача, у
зв'язку з чим встановлена у п. 9.6
Договору пеня не відповідає чинному
законодавству, оскільки її платником
може бути лише особа, що несе грошове
зобов'язання перед своїм контрагентом,
а позивач жодних грошових зобов'язань
за спірним договором не несе.

Крім того, на думку апелянта, умови п.9.6
Договору в частині нарахування
процентів на суму попередньої оплати в
розмірі 72% річних за період з дня
отримання попередньої оплати до дня
фактичного її повернення суперечать
ст.ст. 536, 693 Цивільного кодексу України.

Представник позивача у судове
засідання 19.03.2014р. з"явився, підтримав
доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Відповідач свого представника у судове
засідання 19.03.2014р. не направив, через
канцелярію суду надав відзив на
апеляційну скаргу, з якого вбачається,
що рішення господарського суду
Запорізької області від 21.01.2014року по
справі № 908/4014/13 вважає законним та
обґрунтованим, тому просить залишити
його без змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

Відповідно до ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
19.08.2013р. між ТОВ «Флора Агротрейд»
(Покупець) та ТОВ «Новий заповіт»
(Продавець) було укладено договір
поставки №44-К, відповідно до якого в
порядку та на умовах, визначених цим
Договором, Продавець зобов'язується
передати, а Покупець придбати та
оплатити «Зерно» (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. 9.6 Договору "У разі
порушення термінів поставки зерна,
Продавець сплачує Покупцю неустойку в
розмірі 1% в день від суми передплати за
кожний день прострочення.

При простроченні поставки більше ніж
на 30 календарних днів, Покупець вправі
відмовитись від поставки, а Продавець в
цьому випадку зобов'язаний протягом
семи календарних днів з дня отримання
відповідної вимоги Покупця повернути
всю суму отриманої передплати.

В даному випадку сума передплати є
грошовим зобов'язанням Продавця перед
Покупцем та стягується з нарахуванням
72% річних за період з дня отримання
попередньої оплати до дня її
фактичного повернення".

ТОВ "Новий заповіт" звернулось до
господарського суду Запорізької
області з вимогою про визнання
недійсним пункту 9.6 розділу 9 договору
поставки №44-К від 19.08.2013р., посилаючись
на те, що оскаржуваний пункт Договору
суперечить вимогам діючого
законодавства (ст. 509, 510, 536, 549, 625, 693, 712
Цивільного кодексу України та ст.. 230
Господарського кодексу України).

Суд першої інстанції відмовив у
задоволенні позову, оскільки визнав
доводи позивача необґрунтованими.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третью, п"ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно статті 203 Цивільного кодексу
України зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам; особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності;
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі; правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Отже, вирішуючи спори про визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними, господарський суд повинен
встановити наявність фактичних
обставин, з якими закон пов'язує
визнання таких правочинів
(господарських договорів) недійсними.

Апеляційний суд погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
відмови у задоволенні позову про
визнання пункту 9.6 розділу 9 договору
поставки №44-К від 19.08.2013р. недійсним з
огляду на наступне.

Між сторонами у справі укладено
договір поставки. Відповідно до ст. 712
ЦК України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Згідно ч. 2 статті 693 ЦК України якщо
продавець, який одержав суму
попередньої оплати товару, не передав
товар у встановлений строк, покупець
має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
попередньої оплати.

В ч. 1 ст. 230 ГК України зазначено, що
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Розмір штрафних санкцій регулюється
ст. 231 ГК України.

В п. 9.6 Договору сторони передбачили
відповідальність продавця в разі
неналежного виконання взятих на себе
зобов'язань за договором поставки.

В оскаржуваному рішенні суд першої
інстанції невірно процитував абзац 1 п.
9.6 спірного договору, оскільки вказаним
пунктом не було передбачено
відповідальність у вигляді неустойки в
розмірі 1% від вартості непоставленого
товару. Можливість нарахування
неустойки у відсотках від суми
передоплати передбачена ч. 4 ст. 231 ГК
України (а саме: у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або по певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт), послуг).

Вимоги, вказані в абзаці другому та
третьому п.9.6 Договору передбачені,
зокрема, ст. 693 ЦК України.

Так, позивач в позовній заяві фактично
не навів правових підстав визнання
абзацу другого спірного пункту
Договору недійсним.

Щодо абзацу третього п. 9.6 Договору,
який передбачає нарахування 72% річних
за період з дня отримання попередньої
оплати до дня її фактичного повернення,
то зазначене передбачено ч. 3 ст. 693 ЦК
України, згідно якої на суму
попередньої оплати нараховуються
проценти відповідно до статті 536 цього
Кодексу від дня, коли товар мав бути
переданий, до дня фактичного передання
товару покупцеві або повернення йому
суми попередньої оплати. Договором
може бути встановлений обов'язок
продавця сплачувати проценти на суму
попередньої оплати від дня одержання
цієї суми від покупця. .

Визначення сторонами суми передоплати
як грошового зобов"язання не впливає на
дійсність передбаченої зазначеним
абзацом спірного пункту Договору
відповідальність.

Втім, такі оцінки суду першої інстанції
в мотивувальній частині рішення не
впливають на правильний висновок
місцевого суду про відмову в
задоволенні позовних вимог ТОВ "Новий
заповіт" про визнання недійсним п. 9.6
Договору.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів апеляційної інстанції дійшла
висновку, що апеляційна скарга ТОВ
"Новий заповіт" задоволенню не
підлягає, а рішення господарського
суду Запорізької області від 21.01.2014року
по справі № 908/4014/13 підлягає залишенню
без змін.

Доводи апеляційної скарги
висновків, викладених у рішенні суду
першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України витрати по сплаті судового
збору за подання апеляційної скарги
покладаються на заявника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, - Донецький апеляційний
господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Новий
заповіт», м.Гуляйполе Запорізької
області залишити без задоволення, а
рішення господарського суду
Запорізької області від 21.01.2014року по
справі № 908/4014/13 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до
Вищого господарського суду України у
касаційному порядку через Донецький
апеляційний господарський суд
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

.

Головуючий Т.М. Колядко

Судді: Н.В. Ломовцева

О.А. Скакун

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС