донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

01.04.2014 справа №905/7561/13

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів Богатиря К.В.
Дучал Н.М., Ушенко Л.В. При секретарі:
Склярук С.І.за участю представників
сторін:
від боржника:не з'явивсявід
скаржника:Кузьмичова Т.С. - довір. № 59
від 23.08.13р. розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Київському районі м.Донецька Головного
управління Міндоходів у Донецькій
областіна ухвалу господарського суду
від Донецької області 30.01.2014р.у справі№
905/7561/13 /суддя Гурова А.І./за заявою
боржникатовариства з обмеженою
відповідальністю «Группа НЖК»
м.Донецькпробанкрутство

В С Т А Н О В И В:

ДПІ у Київському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області звернулось до
Донецького апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою на ухвалу господарського суду
Донецької області від 30.01.2014р. у справі
№ 905/7561/13, якою затверджено звіт
ліквідатора та ліквідаційний баланс,
ліквідовано банкрута та припинено
провадження у справі.

В апеляційній скарзі податкова
інспекція просить скасувати ухвалу
суду від 30.01.2014р. В обґрунтування
доводів апелянт посилається на те, що
боржник знаходиться у нього на
податковому обліку з лютого 2013р. За
наданими податковими деклараціями з
податку на додану вартість боржник
вказував наступні дані щодо обсягу
оподаткованих операцій: за березень
2013р. - 12 267 708грн., за квітень 2014р. - 17
524 896грн., за травень 2013р. - 7 593 142грн.,
червень - 3 003 740грн., а з липня по
жовтень 2014р. вказує про відсутність
будь-яких операцій, податкових
зобов'язань та дохід. На думку апелянта,
вказане підтверджує можливість
боржника погасити заборгованість
перед ТОВ «Інвестпромгруп» у сумі 96
813грн. Крім того, ДПІ вказує, що судом
лише взято до уваги факт наявності
заборгованості, проте, не з'ясовано
звітування перед податковою
інспекцією про господарську
діяльність та отримані доходи, що
свідчить про порушення ч. 5 ст. 11 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» в частині
недоведеності неплатоспроможності
боржника.

Також в апеляційній скарзі ДПІ
посилається на те, що в результаті
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту встановлено
факт нездійснення ТОВ Группа НЖК»
господарських операцій з ТОВ
«Інвестпромгруп». Ця інформація не
підтвердилась за даними Єдиного
реєстру податкових накладних про
видачу ТОВ «Інвестпромгруп» банкрута
податкових накладних на товар покупцю -
ТОВ «Группа НЖК». Вищенаведене на думку
скаржника, свідчить про фіктивність
банкрутства.

Ухвалою від 17.03.2014р. Донецький
апеляційний господарський суд прийняв
до провадження апеляційну скаргу ДПІ у
Київському районі м. Донецька ГУ
Міндоходів у Донецькій області.

Статтею 101 ГПК України передбачено, що у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник
обґрунтував неможливість їх подання
суду першої інстанції з причин, що не
залежали від нього. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи та
вислухавши доводи представника
апелянта, колегія суддів апеляційного
суду встановила наступне.

Ухвалою від 29.10.2013р. господарський суд
Донецької області прийняв заяву
боржника ТОВ «Группа НЖК» про
порушення справи про банкрутство та
призначив її до розгляду у
підготовчому засіданні.

Ухвалою від 04.11.2013р. суд порушив справу
про банкрутство за заявою боржника ТОВ
«Группа НЖК» на підставі ст. 95 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» (далі-Закон).

Постановою від 08.11.2013р. судом визнано
боржника банкрутом, відкрито
ліквідаційну процедуру та
ліквідатором призначено голову
ліквідаційної комісії Оніщук М.І.

Ухвалою від 30.01.2014р. господарський суд
затвердив звіт ліквідатора та
ліквідаційний баланс; ліквідував ТОВ
«Группа НЖК» та припинив провадження у
справі.

Ухвала суду мотивована тим, що
ліквідатором був оформлений реєстр
вимог кредиторів, який складається
лише з вимог кредитора ТОВ
"Інвестпромгруп". В ході ліквідаційної
процедури з метою встановлення майна
та майнових активів, належних банкруту,
ліквідатором проведено інвентаризацію
майна боржника та направлені
відповідні запити до органів
реєстрації прав володіння майном. В
результаті здійснених заходів щодо
виявлення майна банкрута, ліквідатором
встановлено, що майнові активи, які
підлягають включенню до складу
ліквідаційної маси, відсутні. З
урахуванням цього суд дійшов висновку,
що після завершення ліквідаційної
процедури будь-які майнові активи,
необхідні для ведення виробничої
діяльності, у боржника відсутні, що
підтверджується запитами ліквідатора
банкрута та відповідями на них
відповідних державних органів, що
здійснюють реєстрацію та облік
рухомого та нерухомого майна, та даними
інвентаризації. Розрахункові рахунки у
банкрута відсутні. Поданий
ліквідатором ліквідаційний баланс
банкрута підтверджує
неплатоспроможність підприємства та
відповідає його дійсному майновому
стану.

На підставі вимог ст.ст. 45, 46 Закону
господарський суд дійшов висновку про
можливість затвердження звіту
ліквідатора та ліквідаційного балансу,
оскільки у банкрута відсутнє майно для
задоволення вимог кредитора, тому
товариство слід ліквідувати, а
процедуру банкрутства - припинити.

Дослідивши матеріали справи та
підстави порушення провадження у
справі за ст. 95 Закону, колегія суддів
апеляційного суду вважає, що
апеляційна скарга ДПІ у Київському
районі м. Донецька є обґрунтованою та
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 Закону якщо
вартості майна боржника - юридичної
особи, щодо якого прийнято рішення про
ліквідацію, недостатньо для
задоволення вимог кредиторів, така
юридична особа ліквідується в порядку,
передбаченому цим Законом. У разі
виявлення зазначених обставин
ліквідатор (ліквідаційна комісія)
зобов'язаний звернутися до
господарського суду із заявою про
порушення справи про банкрутство такої
юридичної особи. Обов'язковою умовою
звернення до господарського суду із
заявою про порушення справи про
банкрутство є дотримання боржником
порядку ліквідації юридичної особи
відповідно до законодавства України.

Згідно ч. 1 ст. 105 ЦК України учасники
юридичної особи, суд або орган, що
прийняв рішення про припинення
юридичної особи, зобов'язані протягом
трьох робочих днів з дати прийняття
рішення письмово повідомити орган, що
здійснює державну реєстрацію.

Після внесення запису про прийняття
рішення засновників (учасників)
юридичної особи, суду або
уповноваженого ними органу про
припинення юридичної особи до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців
повідомлення про внесення запису до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців щодо
прийняття рішення засновників
(учасників) юридичної особи, суду або
уповноваженого ними органу про
припинення юридичної особи
публікується у спеціалізованому
друкованому засобі масової інформації
(ч. 2 ст. 105 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що
08.08.2013р. загальними зборами учасників
боржника (протокол № 3) прийнято
рішення про припинення діяльність ТОВ
«Группа НЖК» шляхом ліквідації з
покладанням функцій голови
ліквідаційної комісії на Оніщук М.І.

В Бюлетені державної реєстрації № 257 (22)
від 19.08.2013р. було здійснено публікацію
про прийняте рішення загальними
зборами учасників ТОВ «Группа НЖК».
Згідно витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців від 17.10.2013р. №17386057
внесено відомості про перебування
юридичної особи у процесі припинення -
08.08.2013р. за рішенням засновників.

За приписами ч. 1 ст. 111 ЦК України з дати
внесення до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців запису про рішення
засновників (учасників) юридичної
особи, суду або уповноваженого ними
органу щодо ліквідації юридичної особи
ліквідаційна комісія (ліквідатор)
зобов'язана вжити всіх необхідних
заходів щодо стягнення дебіторської
заборгованості юридичної особи, що
ліквідується, та письмово повідомити
кожного з боржників про припинення
юридичної особи в установлені цим
Кодексом строки.

Аналогічні положення містяться у ч. 3
ст. 60 ГК України: ліквідаційна комісія
або інший орган, який проводить
ліквідацію суб'єкта господарювання,
вміщує в друкованих органах відповідно
до закону повідомлення про його
ліквідацію та про порядок і строки
заяви кредиторами претензій, а явних
(відомих) кредиторів повідомляє
персонально у письмовій формі у
встановлені цим Кодексом чи
спеціальним законом строки.

До явних (відомих) кредиторів крім тих,
що обліковані згідно бухгалтерських
даних боржника, на думку колегії
суддів, слід відносити усіх
потенційних кредиторів в особі
державних контролюючих органів,
оскільки їх право контролю за повнотою
сплати боржником податків, зборів та
інших платежів до державного бюджету є
явним та відомим для самого боржника.

Як вбачається з матеріалів справи в
порушення вимог ч. 3 ст. 60 ГК України
відсутні письмові повідомлення про
ліквідацію товариства до державних
контролюючих органів у м.Донецьк, а
саме: управління пенсійного фонду,
податкової інспекції, фонду
соціального страхування тимчасової
втрати працездатності, центру
зайнятості, фонду соціального захисту
інвалідів, фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань.

Отже, колегія суддів вважає, що
ліквідаційна комісія не здійснила
заходів щодо персонального
повідомлення у письмовій формі усіх
можливих (відомих) кредиторів для
з'ясування наявності або відсутності
заборгованості перед цими державними
органами.

Відповідно до ч. 4 ст. 111 ЦК України
ліквідаційна комісія (ліквідатор)
вживає заходів щодо інвентаризації
майна юридичної особи, що припиняється,
а також майна її філій та
представництв, дочірніх підприємств,
господарських товариств, а також майна,
що підтверджує її корпоративні права в
інших юридичних особах, виявляє та
вживає заходів щодо повернення майна,
яке перебуває у третіх осіб. У випадках,
установлених законом, ліквідаційна
комісія (ліквідатор) забезпечує
проведення незалежної оцінки майна
юридичної особи, що припиняється.

Також колегією суддів було
встановлено, що згідно наказу ТОВ
"Группа НЖК" №1 від 21.08.2013р. було
створено комісію з інвентаризації та
складено інвентаризаційний опис № 1
товарно-матеріальних цінностей на
24.10.2013р. (а.с.17).

Однак апеляційний суд не може
погодитись з цим, оскільки проведення
інвентаризації не відповідає вимогам
Інструкції "По інвентаризації основних
засобів, нематеріальних активів,
товарно-матеріальних цінностей,
грошових коштів і документів та
розрахунків", затвердженої наказом
Міністерства фінансів України від
11.08.1994р. № 69.

Згідно до вимог вказаної Інструкції
від 11.08.1994р. № 69, за результатами
проведення інвентаризації складається
акт контрольної перевірки
інвентаризації цінностей (додаток № 1
до цієї Інструкції) та відомість
результатів інвентаризації (додаток №
3), в якій зазначаються такі перевірені
активи: основні засоби; нематеріальні
активи; виробничі запаси; молодняк
тварин і тварини на відгодівлі;
малоцінні та швидкозношувані предмети;
незавершене виробництво;
напівфабрикати власного виробництва,
готова продукція, товари; каса, інші
грошові кошти; розрахунковий, валютний
та інші рахунки в банках; фінансові
вкладення. Вищевказані документи у
встановленій Інструкцією формі, що
повинні бути складені за результатами
проведення інвентаризації у справі №
905/7561/13, відсутні.

На підставі цього суд дійшов висновку
про неналежне виконання ліквідаційною
комісією повноважень щодо виявлення
активів боржника, відкритих
банківських рахунків та наявність на
них грошових коштів, а також їх
з'ясування (наявність) в касі
товариства.

Крім того, наявна у матеріалах справи
довідка ліквідатора ТОВ «Группа НЖК»
від 21.08.2013р. про відсутність
дебіторської заборгованості не
приймається до уваги, як належний
доказ, оскільки не вбачається, на
підставі яких документів в ході
проведення інвентаризації було
встановлено факт відсутності
дебіторської заборгованості, бо немає
даних бухгалтерського обліку чи іншої
первинної документації,
проаналізувавши яку можливо дійти
такого висновку. Наявна довідка
боржника про закриття рахунку в одному
банку не є належним та допустимим
доказом щодо відсутності відкритих
рахунків в інших банках. Належним
доказом з цього питання є довідка
податкового органу про відкриті
(закриті) рахунки платника податків.

Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 111 ЦК
України для проведення перевірок та
визначення наявності або відсутності
заборгованості із сплати податків,
зборів, єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, страхових
коштів до Пенсійного фонду України,
фондів соціального страхування
ліквідаційна комісія (ліквідатор)
забезпечує своєчасне надання органам
державної податкової служби та
Пенсійного фонду України, фондів
соціального страхування документів
юридичної особи (її філій,
представництв), у тому числі первинних
документів, регістрів бухгалтерського
та податкового обліку. До моменту
затвердження ліквідаційного балансу
ліквідаційна комісія (ліквідатор)
складає та подає органам державної
податкової служби, Пенсійного фонду
України та фондів соціального
страхування звітність за останній
звітний період.

Як вбачається з матеріалів справи, під
час звернення до господарського суду
Донецької області з заявою про
порушення справи про банкрутство
ліквідаційною комісією не було надано
доказів виконання вимог ч. 7 ст. 111 ЦК
України, що може суттєво вплинути на
достовірність даних проміжного
ліквідаційного балансу щодо
співвідношення активів та пасивів
боржника.

Відповідно до ч. 8 ст. 111 ЦК України
ліквідаційна комісія (ліквідатор)
після закінчення строку для
пред'явлення вимог кредиторами складає
проміжний ліквідаційний баланс, що
включає відомості про склад майна
юридичної особи, що ліквідується,
перелік пред'явлених кредиторами вимог
та результат їх розгляду. Проміжний
ліквідаційний баланс затверджується
учасниками юридичної особи, судом або
органом, що прийняв рішення про
ліквідацію юридичної особи.

Як вбачається з матеріалів справи, у
наявному проміжному ліквідаційному
балансі станом на 24.10.2013р. відображена
лише кредиторська заборгованість -
96,8тис.грн., усі інші показники активів
та пасивів ТОВ «Группа НЖК» відсутні
(а.с.29). Від такої ж дати - 24.10.2013р. було
складено протокол № 4 загальних зборів
учасників, яким затверджено проміжний
ліквідаційний баланс станом на 24.10.2013р.
та за врахуванням аудиторського
висновку вирішили звернутись до суду з
заявою про порушення справи про
банкрутство товариства на підставі ст.
95 Закону (а.с.14).

Проте, аудиторський висновок за
результатами перевірки з метою
підтвердження статті проміжного
ліквідаційного балансу ТОВ «Группа
НЖК» станом на 24.10.2013р. був складений
ТОВ «Донецька аудиторська компанія»
25.10.2013р. (а.с.10-12). Отже, між протоколом
загальних зборів учасників № 4 від
24.10.2013р. є суперечливості щодо розгляду
цими зборами аудиторського висновку,
який ще не існував на дату проведення
зборів та був складений наступним днем
від дати проведення зборів.

Крім того, апеляційний суд не приймає
як належних доказ вказаний
аудиторський висновок, оскільки його
висновки є формальними без зазначення
у тексті жодного конкретного
найменування бухгалтерського або
первинного документа, якими повинні
підтверджуватися дані проміжного
ліквідаційного балансу. У переліку
перевіреної інформації вказані такі
документи: засновницькі документи,
баланс станом на 24.10.2013р. (форма № 1),
первинні документи за 2013р. та які
підтверджують наявну кредиторську
заборгованості; договори та інші, але в
тексті аудиторському висновку взагалі
відсутній аналіз конкретних
документів.

Отже, здійсненні досудові заходи
ліквідації ТОВ «Группа НЖК» за
вимогами цивільного законодавства
свідчать про відсутність у товариства
будь-яких коштів.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону боржник
подає заяву до господарського суду за
наявності майна, достатнього для
покриття судових витрат, якщо інше не
передбачено цим Законом.

У пункті 36.7 Інформаційного листа
Вищого господарського суду України від
28.03.2013р. № 01-06/606/2013 "Про Закон України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(у редакції Закону України від 22.12.2011 №
4212-VI) зазначено, що порушення
провадження у справі про банкрутство
боржника, що ліквідується власником,
здійснюються у підготовчому засіданні
суду за результатами перевірки судом
дотримання заявником порядку
ліквідації юридичної особи відповідно
до цивільного та господарського
законодавства та вимог ч. 4 ст. 11 Закону
щодо наявності майна, достатнього для
покриття судових витрат.

За таких обставин, звертаючись до
господарського суду Донецької області
з заявою про порушення справи про
банкрутство на підставі ст. 95 Закону,
ТОВ «Группа НЖК» не було дотримано
вимоги ч. 4 ст. 11 Закону та не довело суду
про достатність у нього майна для
покриття судових витрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Закону
ліквідатор з дня свого призначення
здійснює такі повноваження, зокрема,
очолює ліквідаційну комісію та формує
ліквідаційну масу; вживає заходів,
спрямованих на пошук, виявлення та
повернення майна банкрута, що
знаходиться у третіх осіб.

За приписами ч. 1 ст. 42 Закону усі види
майнових активів (майно та майнові
права) банкрута, які належать йому на
праві власності або господарського
відання на дату відкриття
ліквідаційної процедури та виявлені в
ході ліквідаційної процедури,
включаються до складу ліквідаційної
маси.

До майнових активів, крім майна та
грошових коштів, входить також
дебіторська заборгованість, акції та
інші цінні папери, майнові права.
Пунктом 90 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 18.12.2009р. № 15
передбачено, що обсяг ліквідаційної
маси не обмежується визначенням,
наведеним в ст. 26 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
оскільки згідно ч. 1 ст. 213 ГК України у
процедурах банкрутства
використовуються майнові активи, які
належать боржнику на підставі речових
та зобов'язальних прав, а також права
інтелектуальної власності. Права
вимоги за зобов'язаннями та об'єкти
права інтелектуальної власності
можуть бути предметами цивільного
обігу, а тому вони підлягають включенню
до складу ліквідаційної маси і
реалізації ліквідатором у порядку,
встановленому Законом.

У зв'язку з чим колегія суддів звертає
увагу не та, що у матеріалах справи
наявний статут ТОВ «Группа НЖК», який
затверджений державним реєстратором
виконкому Донецької міської ради
04.06.2013р. та з якого вбачається, що
предметом своєї діяльності товариство
визначило: зовнішні перевезення
пасажирів і вантажів річковим,
морським, повітряним, автомобільним і
залізничним транспортом; здійснення
самостійної зовнішньоекономічної
діяльності; здійснення усіх видів
зовнішньоекономічної діяльності. Крім
того, статут містить розділ 13
«Зовнішньоекономічна діяльність
товариства».

Відповідно до ч. 3 ст. 247 Митного кодексу
України митне оформлення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення здійснюється в будь-якому
органі доходів і зборів з пред'явленням
їх цьому органу, якщо інше не
передбачено цим Кодексом.

Крім того, п.4.1 Положення про порядок
здійснення контролю за доставкою
вантажів у митниці призначення,
затвердженого наказом Державної
митної служби України від 08.12.1998р. № 771,
передбачено, що митне оформлення
товарів, що ввозяться в Україну,
здійснюється у митниці за місцем
державної реєстрації або проживання
фізичної особи або за
місцезнаходженням юридичної особи, на
адресу якої ввозяться товари.

Але в матеріалах справи відсутня
будь-яка інформація щодо митного
оформлення товарів та транспортних
засобів, які можливо переміщувались
через митний кордон за
місцезнаходженням ТОВ «Группа НЖК».
Тобто ліквідатор не з'ясував наявність
або відсутність майнових активів
банкрута (товарів, продукції) та інших
на тимчасовому зберіганні в зоні
митного контролю.

Банкрут як суб'єкт господарювання та
юридична особа може мати у власності не
тільки наземні транспортні засоби, а й
літаки, плавзасоби, бути суб'єктом
права іншої форми власності, зокрема,
інтелектуальної.

Але ліквідатором не з'ясовувалося
питання про наявність активів банкрута
в інспекції Головного державного
реєстру флоту щодо наявності
плавзасобів, Державного реєстру
цивільних повітряних суден України
щодо наявності літальних засобів,
Державного департаменту
інтелектуальної власності стосовно
наявності прав на інтелектуальну
власність, органу державної статистики
щодо наявності у власності боржника
часток у статутних фондах інших
юридичних осіб.

Таким чином, матеріали справи свідчать
про неналежне виконання ліквідатором
своїх обов'язків у цій справі про
банкрутство, про відсутність повного
та об'єктивного розгляду місцевим
господарським судом всіх обставин
справи та відсутність законних підстав
для затвердження звіту та
ліквідаційного балансу банкрута,
припинення провадження по справі.

Статтею 103 ГПК України передбачено, що
апеляційна інстанція за результатами
розгляду апеляційної скарги має право
скасувати рішення повністю або
частково і припинити провадження у
справі.

Пунктом 36 постанови Пленуму Верховного
Суду України №15 від 18.12.2009р.
передбачено, що законом не
врегульовано подальшого перебігу
провадження у справі у випадках, коли у
встановленому законодавством порядку
виявлено безпідставність вимог
кредитора (кредиторів), за заявою якого
(яких) було порушено справу про
банкрутство боржника, або коли
порушено провадження у справі про
банкрутство підприємств, стосовно яких
діє законодавча заборона порушувати
справи про банкрутство. У таких
випадках судам слід припиняти
провадження у справі на підставі
пункту 7 частини першої статті 40 Закону
(за відсутності інших підстав для
такого припинення) та пункту 1-1 частини
першої статті 80 ГПК України (за
відсутністю предмету спору).

На підставі викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що від моменту
порушення цієї справи та до винесення
ухвали про затвердження звіту
ліквідатора і ліквідаційного балансу,
ліквідацію банкрута та припинення
провадження у справі, уся процедура
банкрутства проводилася з порушенням
вимог чинного законодавства, тому
висновки суду першої інстанції про
можливість визнання боржника
банкрутом згідно ст. 95 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
та подальшу його ліквідацію є
помилковими.

За таких обставин, ухвала
господарського суду Донецької області
від 30.01.2014р. у справі № 905/7561/13 про
затвердження звіту ліквідатора і
ліквідаційного балансу, ліквідацію
банкрута та припинення провадження у
справі підлягає скасуванню,
провадження у справі № 905/7561/13 підлягає
припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України.

Керуючись ст.ст. 80, 101, 102, 103, 104, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Донецький апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Донецька Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області на ухвалу господарського суду
Донецької області від 30.01.2014р. у справі
№ 905/7561/13 задовольнити

Ухвалу господарського суду Донецької
області від 30.01.2014р. у справі № 905/7561/13
про банкрутство скасувати.

Провадження у справі № 905/7561/13 про
банкрутство ТОВ «Группа НЖК» м. Донецьк
припинити.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття. Постанову апеляційної
інстанції може бути оскаржено до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів.

Копію постанови направити державному
реєстратору за місцем знаходження
товариства з обмеженою
відповідальності «Группа НЖК» м.
Донецьк для внесення до Єдиного
державного реєстру відповідних
записів про скасування ухвали
господарського суду Донецької області
про затвердження звіту ліквідатора та
ліквідаційного балансу, ліквідацію
банкрута і припинення провадження у
справі про банкрутство та прийняття
Донецьким апеляційним господарським
судом судового рішення про припинення
провадження у справі про банкрутство з
інших підстав.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: Н.М. Дучал

Л.В. Ушенко

Надруковано: 8 прим.: 1.скаржнику

1.боржнику, 1.ліквідатору, 1.кредитору

1.ДАГС, 1.до справи, 1.ГСДО

1.держ.реєстратору