Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "18" березня 2014 р.
Справа № 906/873/13

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Маріщенко Л.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Решетнік Ю.І. - дов.
№33-21/41244/1 від 20.12.13р.

від відповідача: Тимошенко А.Г. - дов.
№02-27/37 від 03.01.14р.

від третьої особи: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "УкрСиббанк" (м. Харків)

до Бердичівської міської ради
Житомирської області (м. Бердичів
Житомирська область)

Третя особа без самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача:
Міське комунальне виробниче житлове
ремонтно-експлуатаційне підприємство
№3 (м. Бердичів)

про звернення стягнення на предмети
іпотеки

Позивач звернувся з позовом про
звернення стягнення в рахунок
погашення заборгованості за
кредитними договорами № від
30.10.2007 в сумі 208753,74 грн. та № 0 від
30.01.2008 р. в сумі 49 804,16 грн., укладеними
між позивачем та Міським комунальним
виробниче житлове
ремонтно-експлуатаційним
підприємством №3 (м. Бердичів), на
предмет іпотеки за договорами іпотеки
від 30.10.2007р., від 30.01.2008р., укладених між
АТ "УкрСиббанк" та Бердичівською
міською радою Житомирської області, а
саме нерухоме майно, а саме нежитлове
приміщення, заг. пл. 242,7 кв.м за адресою:
Житомирська область, м. Бердичів, вул.
Котовського, 34/2, та є власністю
іпотекодавця згідно свідоцтва про
право власності на нерухоме майно, для
задоволення вимог Публічного
акціонерного товариства "УкрСиббанк",
що виникли на підставі вищезазначених
кредитних договорів. Встановлення
способу реалізації нерухомого майна,
що належить Бердичівській міській раді
Житомирської області згідно свідоцтва
про право власності на нерухоме майно,
а саме, шляхом проведення прилюдних
торгів предмета іпотеки, у межах
процедури виконавчого провадження., з
дотриманням вимог Закону України "Про
іпотеку" та встановити початкову ціну,
визначеною на підставі оцінки майна
здійсненої суб'єктом оціночної
діяльності проведеною відповідно до
законодавства.

Ухвалою господарського суду від 12.12.13р.
зупинено провадження у справі №906/873/13 у
зв'язку з призначенням
судово-оціночної експертизи,
проведення якої було доручено експерту
Горкуші М.Д.

10.02.14р. на адресу господарського суду
від судового експерта Горкуші М.Д.
надійшов висновок судової
будівельно-технічної експертизи №
519/01.14 від 29.01.14р. (а.с. 115-136).

Ухвалою господарського суду від 11.02.14р.
провадження у справі поновлено.

Представник позивача позов підтримав у
повному обсязі з підстав, викладених у
позовній заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечила. Зазначила, що банком
пред'явлено нову вимогу № 30-91/1818 від
06.03.14р. про погашення заборгованості за
рахунок добровільного продажу
предмета іпотеки, питання про розгляд
даної вимоги винесено на розгляд сесії
Бердичівської міської ради.

Третя особа в судове засідання свого
представника не направила, листом № 885
від 09.08.13р. повідомила, що позовні
вимоги не визнає та просить розгляд
справи проводити за відсутності
представника МКВЖРЕП №3 (а.с. 78).

За клопотанням сторін спір розглянутий
у більш тривалий строк ніж передбачено
ст. 69 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, проаналізувавши наявні у
справі докази у сукупності та давши їм
відповідну правову оцінку,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи,
30.10.2007р. між Акціонерним комерційним
інноваційним банком "УкрСиббанк"
(правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство "УкрСиббанк")
(позивач) та Міським комунальним
виробничим житловим
ремонтно-експлуатаційним
підприємством №3 (третя особа),
укладено договір про надання
споживчого кредиту № 0 (далі -
кредитний договір № 0) (а.с.15-21).

Відповідно п. 1.1 кредитного договору №
0, позивач зобов'язався надати
позичальнику (третій особі), а
позичальник зобов'язався прийняти,
належним чином використовувати і
повернути банку кредит у формі
поновлювальної кредитної лінії в
національній валюті України в сумі
ліміту кредитної лінії що дорівнює
400000,00 (чотириста тисяч) гривень у
порядку і на умовах, визначених цим
договором.

Згідно п.1.2.2. даного кредитного
договору позичальник у будь якому
випадку зобов'язаний повернути кредит
у повному обсязі в терміни, встановлені
графіком зниження ліміту кредитної
лінії (додаток №1 до договору), але в
будь якому випадку не пізніше 30 жовтня
2007 року, якщо тільки не застосовується
інший термін повернення кредиту,
встановлений на підставі додаткової
угоди сторін або до вказаного терміну
(достроково) відповідно до умов розділу
11 цього договору тощо.

Кредит вважається повернутим в момент
зарахування грошової суми в повному
обсязі на відповідний рахунок
позивача. Повернення кредиту повинно
бути здійснено в тій самій валюті в
якій було отримано відповідний транш.

В пункті 1.3. даного кредитного договору
встановлено плату за кредит, під якою
сторони визначили оплату процентів і
комісій, а також відповідні їх розміри:
за користування кредитними коштами
встановлена процентна ставка в розмірі
15% річних; за користування кредитними
коштами понад встановлений строк
процентна ставка встановлюється в
розмірі 17,0 % річних. При цьому такий
розмір ставки застосовується до всієї
простроченої позичальником суми
основного боргу за договором.

Нарахування та облік таких процентів
позивач здійснює відповідно до умов
цього договору та вимог чинного
законодавства України, зокрема
нормативних актів НБУ.

Нарахування процентів за даним
договором здійснюється щомісяця, в
останній робочий день поточного
місяця, методом "факт/360" відповідно до
вимог чинного законодавства України,
нормативно-правових актів НБУ (п.1.3.4.
кредитного договору).

Позичальник зобов'язався сплачувати
проценти за договором у строк з 01 по 10
числа (включно) кожного місяця,
наступним за тим, за який були
нараховані позивачем такі проценти
(п.1.3.5. кредитного договору № 0).

Пунктами 1.3.6.-1.3.7. кредитного договору
встановлені комісії за видачу кредиту
та його управління в розмірі 0,35% від
ліміту кредитної лінії визначену в п.1.1.
кредитного договору № 0.

Як свідчать докази наявні в матеріалах
справи, позивач належним чином виконав
покладені на нього зобов'язання перед
позичальником та надав останньому
кредитні кошти в сумі 400000,00 грн. (а.с. 74).

Крім того, 30.01.2008р. між Акціонерним
комерційним інноваційним банком
"УкрСиббанк" (правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство
"УкрСиббанк") та Міським комунальним
виробничим житловим
ремонтно-експлуатаційним
підприємством №3, укладено договір про
надання споживчого кредиту № 0
(далі - кредитний договір № 0)(а.с.
8-14).

Відповідно п. 1.1 кредитного договору №
0, позивач зобов'язався надати
позичальнику (третій особі), а
позичальник зобов'язався прийняти,
належним чином використовувати і
повернути банку кредит у формі
поновлювальної кредитної лінії в
національній валюті України в сумі
ліміту кредитної лінії що дорівнює
100000,00 (сто тисяч) гривень у порядку і на
умовах, визначених цим договором.

Згідно п.1.2.2. даного кредитного
договору позичальник у будь якому
випадку зобов'язаний повернути кредит
у повному обсязі в терміни, встановлені
графіком зниження ліміту кредитної
лінії (додаток №1 до договору), але в
будь якому випадку не пізніше 30 січня
2008 року, якщо тільки не застосовується
інший термін повернення кредиту,
встановлений на підставі додаткової
угоди сторін або до вказаного терміну
(достроково) відповідно до умов розділу
11 цього договору тощо.

Кредит вважається повернутим в момент
зарахування грошової суми в повному
обсязі на відповідний рахунок
позивача. Повернення кредиту повинно
бути здійснено в тій самій валюті в
якій було отримано відповідний транш.

В пункті 1.3. даного кредитного договору
встановлено плату за кредит, під якою
сторони визначили оплату процентів і
комісій, а також відповідні їх розміри:
за користування кредитними коштами
встановлена процентна ставка в розмірі
15% річних; за користування кредитними
коштами понад встановлений строк
процентна ставка встановлюється в
розмірі 30,0 % річних. При цьому такий
розмір ставки застосовується до всієї
простроченої позичальником суми
основного боргу за договором.

Нарахування та облік таких процентів
позивач здійснює відповідно до умов
цього договору та вимог чинного
законодавства України, зокрема
нормативних актів НБУ.

Нарахування процентів за даним
договором здійснюється щомісяця, в
останній робочий день поточного
місяця, методом "факт/360" відповідно до
вимог чинного законодавства України,
нормативно-правових актів НБУ (п.1.3.4.
кредитного договору).

Позичальник зобов'язався сплачувати
проценти за договором у строк з 01 по 10
числа (включно) кожного місяця,
наступним за тим, за який були
нараховані позивачем такі проценти
(п.1.3.5. кредитного договору № 0).

Пунктами 1.3.6.-1.3.7. кредитного договору
встановлені комісії за видачу кредиту
та його управління в розмірі 1,0% від
ліміту кредитної лінії визначену в п.1.1.
кредитного договору № 0.

Як свідчать докази наявні в матеріалах
справи, позивач належним чином виконав
покладені на нього зобов'язання перед
позичальником та надав останньому
кредитні кошти в сумі 100000,00 грн. (а.с.75).

Статтею 11 Цивільного кодексу України
встановлено, що цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права
та обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
є договори та інші правочини.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна
сторона (боржник) зобов'язана вчинити
на користь другої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися
від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного
кодексу України, за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Статтями 526, 525 Цивільного кодексу
України встановлено, що зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться; одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Аналогічне положення містить ст.193
Господарського кодексу України.

Згідно зі ст.530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Якщо строк (термін)
виконання боржником обов'язку не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Стаття 627 Цивільного кодексу України
встановлює, що відповідно до статті 6
цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.626 Цивільного
кодексу України, договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК
України).

Згідно ст.629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Проте, всупереч умов кредитного
договору та вищевказаних положень
чинного законодавства, позичальник
(третя особа яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача) - Міське комунальне
виробниче житлове
ремонтно-експлуатаційне підприємство
№ 3, не виконав належним чином взяті на
себе за кредитними договорами до нього
зобов'язання, допускав прострочення
здійснення платежів та не повернув
кредит у встановлений строк.

Відповідно п.5.3 кредитних договорів, у
випадку погіршення фінансового стану
позичальника, зокрема. в разі порушення
проти останнього справи про
банкрутство, банк може змінити термін
повернення кредиту та плати за кредит в
сторону зменшення порядку, визначеному
в розділі 11 цих договорів.

Пунктом 11.1 кредитних договорів
встановлено, що відповідно до вимог
чинного законодавства України,
зокрема, ст.ст. 525, 611 Цивільного кодексу
України сторони погодили, що у випадку
застосування будь-якого з пп. 2.3.,
5.3.,5.5.,5.6.,5.9.,5.10., 5.11., 7.4. цього договору
та/або настання обставин, що
передбачені вищевказаними пунктами
банк має право визнати термін
повернення кредиту таким, що настав
згідно з п.1.2.2. цього договору. При
цьому, термін повернення кредиту
вважається таким, що настав, а кредит -
обов'язковим до повернення з дати
отримання позичальником відповідної
письмової вимоги банку. В цьому випадку
позичальник зобов'язується достроково
повернути отриманий кредит та плату за
кредит у встановлений банком заново
термін в повному обсязі.

В будь-якому випадку, новий строк
повернення кредиту та плати за кредит
згідно вимоги Банку не може
перевищувати 14 календарних днів з дати
відправлення банком вказаної вимоги
позичальнику.

17.04.2013р. банком було надіслано
поручителю - Бердичівській міській
раді вимогу за вих.№30-11/1990 про
погашення заборгованості по кредитним
договорам, згідно якої відповідачу
було запропоновано протягом тридцяти
днів з моменту отримання вимоги
усунути порушення третьою особою умов
кредитних договорів. Також, було
попереджено відповідача про
вимушеність вжиття заходів щодо
дострокового повернення суми кредиту,
що залишилась, сплати нарахованих
процентів та пені шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки у разі
невиконання цієї вимоги.

Відповідно до статті 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 Цивільного кодексу
України передбачає, що боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

В даному випадку, зважаючи на викладені
вище обставини, позичальник - МКВЖРЕП №
3 є таким боржником, який прострочив
виконання грошового зобов'язання.

У відповідності до п.3 ст.611 Цивільного
кодексу України, у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до п.7.1. кредитного договору
№ 0 за порушення позичальником
термінів повернення кредиту та/або
процентів за кредит та/або комісій,
встановлених договором, позивач має
право вимагати від позичальника, а
позичальник при цьому зобов'язаний
сплатити банку додатково до плати за
кредит пеню з розрахунку 15% річних від
суми зазначеної простроченої
заборгованості, розрахованої за кожен
день прострочення платежу, включаючи
день сплати заборгованості, за методом
"факт/360" відповідно до вимог чинного
законодавства України, але в будь-якому
випадку такий розмір пені не може
перевищувати розмір, встановлений
чинним законодавством України.

Відповідно до п.7.1. кредитного договору
№ 0 за порушення позичальником
термінів повернення кредиту та/або
процентів за кредит та/або комісій,
встановлених договором, позивач має
право вимагати від позичальника, а
позичальник при цьому зобов'язаний
сплатити банку додатково до плати за
кредит пеню з розрахунку 2% річних від
суми зазначеної простроченої
заборгованості, розрахованої за кожен
день прострочення платежу, включаючи
день сплати заборгованості, за методом
"факт/360" відповідно до вимог чинного
законодавства України, але в будь-якому
випадку такий розмір пені не може
перевищувати розмір, встановлений
чинним законодавством України.

З урахуванням викладеного, станом на
16.04.2013р. загальна сума заборгованості
за кредитними договорами по поверненню
кредитних коштів, сплаті процентів за
користування кредитом та пені,
становить 258557,90 грн., з яких:

- 206060,80 грн. заборгованості за
простроченим кредитом згідно договору
№ 0 від 30.10.07р.;

- 2661,62 грн. заборгованості по
простроченим процентам за
користування кредитом згідно договору
№ 0 від 30.10.07р.;

- 23,05 грн. пені за несвоєчасне погашення
заборгованості за кредитом згідно
договору № 0 від 30.10.07р.;

- 8,27 грн. пені за несвоєчасне погашення
заборгованості по процентам за
користування кредитом згідно договору
№ 0 від 30.10.07р.;

- 49166,87 грн. заборгованості за
простроченим кредитом згідно договору
№ 0 від 30.01.08р.;

- 636,12 грн. заборгованості по
простроченим процентам за
користування кредитом згідно договору
№ 0 від 30.01.08р.;

- 0,88 грн. пені за несвоєчасне погашення
заборгованості за кредитом згідно
договору № 0 від 30.01.08р.;

- 0,29 грн. пені за несвоєчасне погашення
заборгованості по процентам за
користування кредитом згідно договору
№ 0 від 30.01.08р. (розрахунок суми
заборгованості - а.с.38-55).

Згідно поданих до справи доказів, на
день вирішення спору заборгованість за
кредитними договорами № 0 від
30.10.07р. та № 0 від 30.01.08р., яка станом
на 16.04.2013 р. складала загальну суму 258557,90
грн., не погашена.

З відзиву № 887 від 09.08.13р. третьої особи -
Міського комунального виробничого
ЖРЕП № 3, вбачається що останній визнає
наявність заборгованості перед банком
(а.с. 71-72).

Слід зазначити, що як було передбачено
пунктом 2.1. кредитного договору №
0 від 30.10.07р., у забезпечення
виконання зобов'язань позичальника за
договором банком прийнято застава
нерухомості, а саме: нежитлове
приміщення, загальною площею 242,7 кв.м.,
що знаходиться за адресою: Житомирська
область, м. Бердичів, вул. Котовського,
буд. 34/2.

30.10.2007р. між Акціонерним комерційним
інноваційним банком "УкрСиббанк"
(правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство "УкрСиббанк") та
Бердичівською міською радою
(відповідач), в забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором №
0 від 30.10.07р. був укладений договір
іпотеки нерухомого майна, згідно якого
іпотекодавець (відповідач) передав в
іпотеку нежитлове приміщення,
загальною площею 242,7 кв.м., що
знаходиться за адресою: Житомирська
область, м. Бердичів, вул. Котовського,
буд. 34/2 (тридцять чотири дріб два) та
належить іпотекодавцю на праві
власності, що підтверджується
свідоцтвом про право власності на
нерухоме майно від 22.10.2007 року, виданого
виконкомом Бердичівської міської ради,
зареєстроване в реєстрі права
власності на нерухоме майно державним
комунальним підприємством
Бердичівське міжміське бюро технічної
інвентаризації в книзі № 66, номер
запису 249, реєстраційний номер - 20729088 і
нем ає жодних договірних змін строків
позовної давності щодо правочинів на
підставі яких іпотекодавець отримав
право власності на предмет іпотеки
(а.с.26-29).

Згідно п.1.2. даного договору іпотеки
ринкова вартість предмету іпотеки,
згідно звіту суб'єкта оціночної
діяльності становить: 551536,00грн.

Відповідно до п.1.3. даного договору
іпотеки, іпотекодавець та
іпотекодержатель та позивач
ознайомлені з усіма умовами
договору(ів), що обумовлюють основне
зобов'язання, в тому числі стосовно
можливості зміни розміру зобов'язання
у більшу та/або меншу сторону і порядку
його виконання, забезпеченого цим
договором та/або договорами. Сторони
досягли згоди відносно розміру, строку
і порядку виконання зобов'язань, що
забезпечується іпотекою відповідно до
цього договору, розуміючи при цьому
можливість зміни розміру зобов'язань у
більшу та/або меншу сторону, строку і
порядку його виконання у випадках,
передбачених умовами договору(ів), що
обумовлюють основне зобов'язання.
Сторони підтверджують, що іпотекою
згідно цього договору забезпечуються
також і розмір зобов'язань, строк і
порядок їх виконання, який може бути
змінено відповідно до умов
вищевказаних договору (ів), що
обумовлюють основне зобов'язання.

Також, пунктом 2.1. кредитного договору
№ 0 від 30.01.08р., у забезпечення
виконання зобов'язань позичальника за
договором банком прийнято застава
нерухомості, а саме: нежитлове
приміщення, загальною площею 242,7 кв.м.,
що знаходиться за адресою: Житомирська
область, м. Бердичів, вул. Котовського,
буд. 34/2.

30.01.2008р. між Акціонерним комерційним
інноваційним банком "УкрСиббанк"
(правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство "УкрСиббанк") та
Бердичівською міською радою
(відповідач), в забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором №
0 від 30.01.08р., був укладений договір
іпотеки нерухомого майна, згідно якого
іпотекодавець (відповідач) передав в
іпотеку нежитлове приміщення,
загальною площею 242,7 кв.м., що
знаходиться за адресою: Житомирська
область, м. Бердичів, вул. Котовського,
буд. 34/2 (тридцять чотири дріб два) та
належить іпотекодавцю на праві
власності, що підтверджується
свідоцтвом про право власності на
нерухоме майно від 22.10.2007 року, виданого
виконкомом Бердичівської міської ради,
зареєстроване в реєстрі права
власності на нерухоме майно державним
комунальним підприємством
Бердичівське міжміське бюро технічної
інвентаризації в книзі № 66, номер
запису 249, реєстраційний номер - 20729088 і
нем ає жодних договірних змін строків
позовної давності щодо правочинів на
підставі яких іпотекодавець отримав
право власності на предмет іпотеки
(а.с.22-25).

Загальна вартість предмету іпотеки,
згідно витягу з реєстру прав власності
на нерухоме майно, виданого державним
комунальним підприємством
Бердичівським міжміським бюро
технічної інвентаризації 29.01.2008р. №
17542831, становить 850663,00 грн. (п. 1.1 даного
договору іпотеки)

Згідно п.1.2. даного договору іпотеки
вартість предмету іпотеки, за згодою
сторін, становить: 850663,00 грн.

Відповідно до п.1.3. даного договору
іпотеки, іпотекодавець та
іпотекодержатель та позивач
ознайомлені з усіма умовами
договору(ів), що обумовлюють основне
зобов'язання, в тому числі стосовно
можливості зміни розміру зобов'язання
у більшу та/або меншу сторону і порядку
його виконання, забезпеченого цим
договором та/або договорами. Сторони
досягли згоди відносно розміру, строку
і порядку виконання зобов'язань, що
забезпечується іпотекою відповідно до
цього договору, розуміючи при цьому
можливість зміни розміру зобов'язань у
більшу та/або меншу сторону, строку і
порядку його виконання у випадках,
передбачених умовами договору(ів), що
обумовлюють основне зобов'язання.
Сторони підтверджують, що іпотекою
згідно цього договору забезпечуються
також і розмір зобов'язань, строк і
порядок їх виконання, який може бути
змінено відповідно до умов
вищевказаних договору (ів), що
обумовлюють основне зобов'язання.

За статтею 1 Закону України "Про
іпотеку", іпотека - вид забезпечення
виконання зобов'язання нерухомим
майном, що залишається у володінні і
користуванні іпотекодавця, згідно з
яким іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про
іпотеку", за рахунок предмета іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити свою вимогу за основним
зобов'язанням у повному обсязі або в
частині, встановленій іпотечним
договором, що визначена на час
виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачене
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання.

Якщо вимога за основним зобов'язанням
підлягає виконанню у грошовій формі,
розмір цієї вимоги визначається на
підставі іпотечного договору або
договору, що обумовлює основне
зобов'язання, у чітко встановленій сумі
чи шляхом надання критеріїв, які
дозволяють встановити розмір цієї
вимоги на конкретний час протягом
строку дії основного зобов'язання.

Згідно ч.1 статті 12 Закону України "Про
іпотеку", у разі порушення
іпотекодавцем обов'язків, встановлених
іпотечним договором, іпотекодержатель
має право вимагати дострокового
виконання основного зобов'язання, а в
разі його невиконання - звернути
стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до п.4.1. договору іпотеки,
іпотекодержатель має право звернення
стягнення на предмет іпотеки: у разі
порушення іпотекодавцем будь-якого
зобов'язання за цим договором або
будь-якого зобов'язання, що забезпечене
іпотекою за цим договором; у разі
порушення провадження у справі про
відновлення платоспроможності
іпотекодався або визнання його
банкрутом; у разі ліквідації юридичної
особи -іпотекодавця; у разі виникнення
загрози знищення чи втрати предмета
іпотеки; в інших випадках відповідно до
діючого законодавства.

Звернення стягнення здійснюється на
підставі: рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса, позасудового
врегулювання у відповідності до умов
цього договору та Закону України "Про
іпотеку" (п.4.2. договору іпотеки).

Частиною 1 статті 33 Закону України "Про
іпотеку" передбачено, що у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право іпотекодержателя на
звернення стягнення на предмет іпотеки
також виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ч.3 статті 33 Закону
України "Про іпотеку", звернення
стягнення на предмет іпотеки
здійснюється, зокрема, на підставі
рішення суду.

При цьому, за змістом пункту 4.3.
договору іпотеки, право визначення
підстави та способу звернення
стягнення належить іпотекодержателю.

У відповідності до ч.ч.1,2 статті 35
Закону України "Про іпотеку", у разі
порушення основного зобов'язання
та/або умов іпотечного договору
іпотекодержатель надсилає
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмову
вимогу про усунення порушення. В цьому
документі зазначається стислий зміст
порушених зобов'язань, вимога про
виконання порушеного зобов'язання у не
менш ніж тридцяти денний строк та
попередження про звернення стягнення
на предмет іпотеки у разі невиконання
цієї вимоги. Якщо протягом
встановленого строку вимога
іпотекодержателя залишається без
задоволення, іпотекодержатель вправі
прийняти рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
позасудового врегулювання на підставі
договору. Положення частини першої
цієї статті не є перешкодою для
реалізації права іпотекодержателя
звернутись у будь-який час за захистом
своїх порушених прав до суду у
встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.1 статті 39 Закону
України "Про іпотеку" у разі
задоволення судом позову про
звернення стягнення на предмет
іпотеки у рішенні суду зазначаються:

- загальний розмір вимог та всі його
складові, що підлягають сплаті
іпотекодержателю з вартості предмета
іпотеки;

- опис нерухомого майна, за рахунок
якого підлягають задоволенню вимоги
іпотекодержателя;

- заходи щодо забезпечення збереження
предмета іпотеки або передачі його в
управління на період до його
реалізації, якщо такі необхідні;

- спосіб реалізації предмета іпотеки
шляхом проведення прилюдних торгів або
застосування процедури продажу,
встановленої статтею 38 цього Закону;

- пріоритет та розмір вимог інших
кредиторів, які підлягають задоволенню
з вартості предмета іпотеки;

- початкова ціна предмета іпотеки для
його подальшої реалізації.

Статтею 38 Закону України "Про іпотеку"
передбачено такий порядок звернення
стягнення на предмет іпотеки, як
надання права іпотекодержателю на
продаж предмету іпотеки будь-який
особі-покупцеві.

При цьому, положеннями статті 38 Закону
України "Про іпотеку" передбачено, що
дії щодо продажу предмета іпотеки та
укладання договору купівлі-продажу
здійснюються іпотекодержателем від
свого імені.

Згідно з ч.1 ст.657 Цивільного кодексу
України, договір купівлі-продажу
земельної ділянки, єдиного майнового
комплексу, житлового будинку (квартири)
або іншого нерухомого майна
укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

У відповідності до ст.34 Закону України
"Про іпотеку", після прийняття рішення
про звернення стягнення на предмет
іпотеки і з метою отримання продукції,
плодів та доходів, забезпечення
належного господарського використання
переданого в іпотеку нерухомого майна
згідно з його цільовим призначенням
предмет іпотеки на підставі договору
між іпотекодавцем і іпотекодержателем
або рішення суду може бути переданий
іпотекодержателю або іншій особі в
управління на період до його
реалізації у порядку, встановленому
цим Законом. Управління майном
здійснюється відповідно до
законодавства та умов, визначених
договором чи рішенням суду. Продукція,
плоди і доходи, отримані в результаті
управління предметом іпотеки,
спрямовуються на задоволення
забезпечених іпотекою вимог
іпотекодержателя, якщо інше не
встановлено договором або рішенням
суду.

Відповідно до ст.16 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" заява
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень у результаті вчинення
нотаріальної дії з нерухомим майном,
об'єктом незавершеного будівництва
подається нотаріусу, яким вчинено таку
дію (ч.1 ст.16 вказаного Закону); державна
реєстрація прав проводиться на
підставі заяви власника, іншого
правонабувача, сторони правочину, за
яким виникло право, уповноваженої ними
особи або державного кадастрового
реєстратора у випадках, передбачених
цим Законом (ч.7 ст.16 даного Закону).

Отже, для реалізації права продажу
майна особі необхідно отримати витяг з
Реєстру прав власності на нерухоме
майно. При цьому, із аналізу вказаних
законодавчих норм випливає, що особа,
що має право продажу майна, отримує і
права, пов'язані та необхідні для
реалізації такого права.

Таким чином, позивач, який не є
власником предмету іпотеки, але
відповідно до вимог чинного
законодавства і обставин справи, має
отримати право продажу предмету
іпотеки на підставі рішення суду, на
підставі також рішення суду має
отримати право одержувати та подавати
належні документи нотаріусу
(державному реєстратору) тощо,
здійснювати інші дії, що необхідні для
забезпечення виконання судового
рішення щодо реалізації предмету
іпотеки іпотекодавцем від свого імені
в порядку ст.38 Закону України "Про
іпотеку".

Враховуючи викладене, позивач просить
в рахунок погашення заборгованості за
кредитними договорами від 30.10.07р. №
0 в сумі 208753,74 грн. та від 30.01.08р. №
0 в сумі 49804,16 грн. звернути
стягнення на підставі договорів
іпотеки від 30.10.07р. та від 30.01.08р. на
нерухоме майно шляхом проведення
прилюдних торгів предмета іпотеки, у
межах процедури виконавчого
провадження.

З огляду на викладені вище встановлені
судом обставини справи та норми права,
враховуючи факт наявності у Міського
комунального виробничого житлового
ремонтно-експлуатаційного
підприємства №3 заборгованості за
кредитними договорами № 0 від
30.10.07р. та № 0 від 30.01.08р. у
загальній сумі 258557,90 грн., з яких: 206060,80
грн. заборгованості за простроченим
кредитом згідно договору № 0 від
30.10.07р.; 2661,62 грн. заборгованості по
простроченим процентам за
користування кредитом згідно договору
№ 0 від 30.10.07р.; 23,05 грн. пені за
несвоєчасне погашення заборгованості
за кредитом згідно договору № 0
від 30.10.07р.; 8,27 грн. пені за несвоєчасне
погашення заборгованості по процентам
за користування кредитом згідно
договору № 0 від 30.10.07р.; 49166,87 грн.
заборгованості за простроченим
кредитом згідно договору № 0 від
30.01.08р.; 636,12 грн. заборгованості по
простроченим процентам за
користування кредитом згідно договору
№ 0 від 30.01.08р.; 0,88 грн. пені за
несвоєчасне погашення заборгованості
за кредитом згідно договору № 0
від 30.01.08р.; 0,29 грн. пені за несвоєчасне
погашення заборгованості по процентам
за користування кредитом згідно
договору № 0 від 30.01.08р., яка
належним чином доведена, документально
підтверджена і позичальником та
відповідачем не спростована, зважаючи
також на те, що виконання зобов'язань за
вищевказаними кредитними договорами
забезпечено договорами іпотеки
(нерухомого майна) від 30.10.07р., від 30.01.08р.
- позовні вимоги позивача про звернення
стягнення на передане в іпотеку майно в
рахунок погашення заборгованості
Міського комунального виробничого
житлового ремонтно-експлуатаційного
підприємства №3 визнаються судом
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню, шляхом
проведення прилюдних торгів предмета
іпотеки, у межах процедури виконавчого
провадження, з дотриманням вимог
Закону України "Про іпотеку".

В ході судового розгляду справи
позивачем було заявлено клопотання про
призначення по справі судово-оціночної
експертизи іпотечного майна.

Відповідно до положень ст. 41 ГПК
України у справі ухвалою суду від
12.12.13р. по справі була призначена
судово-оціночна експертиза, проведення
якої було доручено судовому експерту
Горкуші М.Д. (а.с. 107).

На вирішення експертизи було
поставлене слідуюче питання:

- яка дійсна (реальна) ринкова вартість
нежитлового приміщення, заг. пл. 242.7
кв.м., за адресою: Житомирська область,
м. Бердичів, вул.Котовського, 34/2, яке
належить на праві власності
відповідачу Бердичівській міській
раді Житомирської області.

Також, даною ухвалою було попереджено
експерта, що буде проводити експертизу,
про відповідальність передбачену ст.
ст. 384, 385 КК України за завідомо
неправдивий висновок, а також відмову
без поважних причин від виконання
покладених на нього обов'язків.

Згідно висновку № 519/01.14 судової
будівельно-технічної експертизи від
29.01.14р. дійсна (реальна) ринкова
вартість нежитлового приміщення,
загальною площею 242.7 кв.м., за адресою:
Житомирська область, м. Бердичів,
вул.Котовського, 34/2, яке належить на
праві власності відповідачу -
Бердичівській міській раді
Житомирської області становить:

- з урахуванням ПДВ - 481 000,00 грн. в т.ч. ПДВ
80166,67 грн. (а.с. 115-136).

Відповідно до ст. 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Ці дані встановлюються такими
засобами, зокрема, висновками судових
експертів.

Таким чином, при визначені ринкової
вартості предмету іпотеки, суд приймає
експертний висновок зроблений на
підставі ухвали господарського суду,
якою було попереджено експертів про
кримінальну відповідальність за
завідомо неправдиві показання.

Тому при встановленні ціни для продажу
предмету іпотеки суд враховує ринкову
вартість визначену висновком № 519/01.14
судової будівельно-технічної
експертизи від 29.01.14р.

Як визначає ст.32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення, а
також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

Відповідно до ст.34 Господарського
процесуального кодексу України, докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

За змістом статті 33 Господарського
процесуального кодексу України,
обов'язок доказування та подання
доказів розподіляється між сторонами,
виходячи з того, хто посилається на
юридичні факти, які обґрунтовують його
вимоги і заперечення.

Всупереч наведеним нормам,
відповідачем та третьою особою не
подано суду доказів погашення
заборгованості за кредитними
договорами та/або інших доказів у
спростування позовних вимог.

За таких обставин, враховуючи повне
задоволення позовних вимог та приписи
статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32-34, 49, 69, 82-85 ГПК
України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Звернути стягнення на предмет
іпотеки за договорами іпотеки
(нерухомого майна), які укладені 30
жовтня 2007 року, від 30 січня 2008 року між
Публічним акціонерним товариством
"УкрСиббанк" (61050, м.Харків, проспект
Московський, 60, рахунок № 0113 в АТ
"УкрСиббанк", м.Харків, МФО 351005,
ідентифікаційний код 09807750) та
Бердичівською міською радою
Житомирської області (юридична адреса:
м.Бердичів Житомирської області, пл.
Жовтнева, буд.1, код 13576960) в особі
міського голови - Мазура Василя
Костянтиновича та посвідчених
нотаріусом Бердичівського міського
нотаріального округу Житомирської
області ОСОБА_6 предметом яких є
комплекс, а саме: нежитлове приміщення,
загальною площею 242,7 кв.м., що
знаходиться за адресою: Житомирська
область, м. Бердичів, вул. Котовського,
буд. 34/2 (тридцять чотири дріб два) та
належить іпотекодавцю на праві
власності, що підтверджується
свідоцтвом про право власності на
нерухоме майно від 22.10.2007 року, виданого
виконкомом Бердичівської міської ради,
зареєстроване в реєстрі права
власності на нерухоме майно державним
комунальним підприємством
Бердичівське міжміське бюро технічної
інвентаризації в книзі № 66, номер
запису 249, реєстраційний номер - 20729088,

в рахунок задоволення грошових вимог
Публічного акціонерного товариства
"УкрСиббанк" (61001, м. Харків, пр-т.
Московський, 60, ідентифікаційний код
09807750) за кредитними договорами № 0
від 30.10.07р. та № 0 від 30.01.08р. у
загальній сумі 258557,90 грн.(станом на
16.04.13р.) .

Встановити спосіб реалізації предмету
іпотеки нерухомого майна, що належить
Бердичівській міській раді
Житомирської області - нежитлове
приміщення, загальною площею 242,7 кв.м.,
що знаходиться за адресою: Житомирська
область, м. Бердичів, вул. Котовського,
буд. 34/2, шляхом проведення прилюдних
торгів предмета іпотеки, у межах
процедури виконавчого провадження, з
дотриманням вимог Закону України "Про
іпотеку" та встановити початкову ціну
481000,00 грн.

3. Стягнути з Бердичівською міською
радою Житомирської області (юридична
адреса: м.Бердичів Житомирської
області, пл. Жовтнева, буд.1, код 13576960) на
користь Публічного акціонерного
товариства "УкрСиббанк" (61001, м. Харків,
проспект Московський, 60,
ідентифікаційний код 09807750):

- 5171,16 грн. витрат по сплаті судового
збору.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 24.03.14

Суддя
Маріщенко Л.О.

Друк:

1 - у справу,

2,3 - сторонам (рек. з повід.),

4 - третій особі (рек. з повід.).