м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/21788/13 19.03.14

за позовом Прокурора Солом'янського
району м. Києва в інтересах держави в
особі 1) Солом'янської районної в м.
Києві державної адміністрації 2)
Комунального підприємства "Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду" Солом'янської
районної в м. Києві державної
адміністрації третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні позивачів Комунальне
підприємство "Чоколівське"
Солом'янської районної у м. Києві ради
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
про стягнення 21 762,72 грн Судді
Пукшин Л.Г. - головуючий

Босий В.П.
Грєхова О.А.

Представники:

від прокуратури Федоренко В.О. -
представник за посвідченням від
19.12.13;від позивача-1не з'явились;від
позивача-2Дмитренко В.А. - представник
за довіреністю № 24 від 20.01.2014;від
відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_6 -
представник за довіреністю від
21.01.14;від третьої особине з'явились

В судовому засіданні 19.03.14 в порядку ст.
85 ГПК України, було оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду м. Києва
звернувся прокурор Солом'янського
району м. Києва в інтересах держави в
особі: 1) Солом'янської районної в м.
Києві державної адміністрації, 2)
Комунального підприємства "Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду" Солом'янської
районної в м. Києві державної
адміністрації з позовом до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення 21 762,72 грн. заборгованості.

В обґрунтування позову орган
прокуратури зазначає, що 01.04.2008 між
позивачем-2 та відповідачем був
укладений договір оренди нерухомого
майна комунальної власності
територіальної громади Солом'янського
району м. Києва № 044/ч зі строком дії до
27.03.09. Додатковою угодою від 28.10.10.
договір оренди № 044/ч було пролонговано
до 01.04.13. Після закінчення строку дії
договору оренди 01.04.2013 відповідач не
передав об'єкт оренди та фактично
користувався займаними приміщеннями з
травня 2013 по жовтень 2013, в результаті
чого у останнього виникла
заборгованість по орендній платі у
розмірі 19 766, 20 грн. та компенсації плати
за землю у розмірі 1 996,52 грн.

Ухвалою суду від 12.11.2013 порушено
провадження у справі № 910/21788/13 за
вказаною позовною заявою та призначено
розгляд справи в судовому засіданні на
04.12.2013.

04.12.13 через канцелярію суду від
позивача-1 надійшло клопотання
позивача-1 про розгляд справи за
відсутності його представника, позовні
вимоги позивач-1 підтримав в повному
обсязі.

У судовому засіданні 04.12.2013 у зв'язку з
неявкою прокуратури та представника
відповідача, неподанням витребуваних
судом доказів, а також враховуючи
клопотання відповідача, розгляд справи
було відкладено на 18.12.2013.

17.12.13 через канцелярію суду відповідач
надав відзив на позов, відповідно до
якого проти позову заперечував в
повному обсязі виходячи з наступного.
Відповідач стверджує, що починаючи з
грудня 2012 року відбувались
систематичні залиття об'єкту оренди, що
призводило до неможливості його
використання за призначенням, про що
відповідач неодноразово повідомляв
позивача-2 та третю особу. Відповідач
стверджує, що з липня 2012 року не міг
користуватись об'єктом оренди, за
власні кошти проводив відновлювальні
роботи в орендованому приміщенні, у
зв'язку з чим на підставі ч.6 ст. 762 ЦК
України припинив здійснювати орендні
платежі. Крім того, відповідач вважає,
що зазначене прокурором в позовній
заяві обґрунтування порушення
інтересів держави не відповідає
дійсним обставинам справи, оскільки в
даному випадку прокурор захищає
інтереси не держави, а суб'єкта
підприємництва, який здійснює
господарську діяльність на основі
права господарського відання в особі
позивача-2.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 18.12.2013 прийнято до розгляду
заяву прокурора про зміну предмету
позову, в якій прокурор просить
стягнути з відповідача заборгованість
у розмірі 21762,72 грн. та виселити Фізичну
особу-підприємця ОСОБА_1 з нежитлового
приміщення загальною площею 117,2 кв. м.,
яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2
повернувши зазначене приміщення по
акту прийому-передачі КП "Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду" Солом'янської
районної в м. Києві державної
адміністрації.

Також даною ухвалою залучено до участі
у справі в якості третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивачів - Комунальне
підприємство "Чоколівське"
Солом'янської районної у м. Києві ради,
продовжено строк розгляду спору та
відкладено розгляд справи 22.01.2014.

У судове засідання, призначене на
22.01.2014, з'явились прокурор та
представники сторін, які надали
додаткові пояснення по суті спору.
Представник позивача-2 надав додаткові
документи для долучення до матеріалів
справи.

Позивач-1 та третя особа в судове
засідання 22.01.2014 не з'явились, вимоги
ухвали суду не виконали, про причини
неявки суду не повідомили, про дату, час
та місце судового розгляду були
повідомлені належним чином.

Ухвалою суду від 22.01.2014 вирішено
здійснити розгляд справи № 910/21788/13
колегіально у складі трьох суддів.

Колегією суддів у складі: Пукшин Л.Г.
(головуючий), Босий В.П., Грєхова О.А.
розгляд справи призначено на 19.02.14.

18.02.14 через канцелярію суду відповідач
подав додаткові пояснення до відзиву
на позов, в яких зазначив, що вимоги про
виселення є необґрунтованими, оскільки
відповідач фактично не займає та не
використовує раніш орендоване
приміщення. Відповідач вважає, що з
02.04.13 дію договору № 044/ч було припинено,
а у 2013 році відповідач здійснював
платежі в рахунок погашення наявної
заборгованості по платежам згідно
договору № 044/ч за 2012 рік.

В судовому засіданні 19.02.14 прокурор
подав заяву про зменшення позовних
вимог, відповідно до якої просить
стягнути з відповідача 19334,94 грн.
заборгованості по сплаті орендної
плати та 1996,52 грн. заборгованості з
компенсації плати за землю. Вказана
заява була прийнята судом до розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК
ціну позову вказує позивач.

Отже, у разі зменшення позовних вимог,
якщо його прийнято господарським
судом, має місце нова ціна позову,
виходячи з якої й вирішується спір.

У судовому засіданні 19.02.14 було
оголошено перерву до 19.03.14.

У судовому засіданні 19.03.14 прокурор та
представник позивача-2 позовні вимоги
підтримали та просили задовольнити їх
з урахуванням заяви про зменшення
позовних вимог. Представник
відповідача надав пояснення по суті
спору, проти позову заперечував в
повному обсязі.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників учасників процесу,
всебічно і повно з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд встановив:

01 квітня 2008 року між Комунальним
підприємством «Дирекція з управління
та обслуговування житлового фонду»
Солом'янської районної в м. Києві ради
(далі - орендодавець, позивач-2) та
Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1
(далі - орендар, відповідач) було
укладено договір оренди нерухомого
майна комунальної власності
територіальної громади Солом'янського
району міста Києва № 044/ч (далі -
договір).

Рішенням Київської міської ради № 291/5678
від 23.06.11 назву Комунального
підприємства «Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду»
Солом'янської районної в м. Києві ради
було змінено на Комунальне
підприємство «Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду»
Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації.

Відповідно до п.п. 1.1, 2.1 договору на
підставі розпоряджень Солом'янської
районної у м. Києві державної
адміністрації № 2492 від 29.12.07, № 490 від
22.03.08 орендодавець передає, а орендар
приймає в оренду нежитлове приміщення
(надалі - об'єкт оренди), за адресою: м.
Київ, вул. Ушинського 11 загальною
площею 117,20 кв. м. (підвал).

Згідно із п. 2.4 договору об'єкт оренди
належить до комунальної власності
територіальної громади Солом'янського
району міста Києва і знаходиться на
балансі орендодавця.

Пунктом 3.1 договору визначено, що за
користування об'єктом оренди орендар
сплачує орендодавцю орендну плату,
розрахунок якої здійснюється на
підставі Методики розрахунку та
порядку використання орендної плати,
затвердженої рішенням № 101
Солом'янської районної в м. Києві ради
від 20.12.2006, орендна плата на момент
укладання договору встановлюється в
розмірі 6 % від вартості майна і
становить 1799,88 грн. на місяць.

Відповідно до п.3.2 договору розмір
орендної плати за кожний наступний
місяць визначається з урахуванням
індексу інфляції за поточний місяць.

Пунктом 3.3 договору передбачено, що
додатково до орендної плати
нараховується податок на додану
вартість у розмірах та порядку
визначених законодавством України,
який сплачується орендарем разом з
орендної платою.

Згідно з п.3.5 договору крім орендної
плати орендар компенсує орендодавцеві
його видатки по платі за землю (додаток
№ 3 до договору).

Відповідно п. 3.8 договору орендар
повинен сплачувати орендну плату (п.п.
3.1, 3.7) та інші платежі (п.3.5, 3.6) незалежно
від результатів господарської
діяльності щомісячно до 1-го числа
місяця наступного за звітним, з
урахуванням щомісячного індексу
інфляції.

Положеннями п. 7.5 договору встановлено,
що у разі закінчення строку дії
договору або при його розірвані,
орендар зобов'язаний за актом
приймання - передачі повернути об'єкт
оренди орендодавцю у стані, в якому
перебував об'єкт оренди на момент
передачі його в оренду, з урахуванням
всіх здійснених орендарем поліпшень,
які неможливо відокремити від об'єкта
оренди без заподіяння йому шкоди, з
урахуванням зносу за період строку дії
договору оренди. В акті приймання
-передачі зазначається технічний стан
об'єкту оренди на дату повернення.

Відповідно до п. 9.1 договір діє з 01.04.2008
р. по 27.03.2009 р.

Із змісту п. 9.2 договору вбачається, що
після закінчення строку дії договору
оренди орендоване приміщення має бути
звільненим і передано орендодавцю за
актом.

01.04.2008 р. на виконання умов договору
орендодавець передав, а орендар
прийняв в оренду нежитлове приміщення
загальною площею 117,20 кв. м., що
підтверджується актом
прийому-передачі, який підписаний
представниками позивача-2, третьої
особи та відповідачем.

21.05.08 відповідач та позивач-2 уклали
додаткову угоду про внесення змін до
договору оренди № 044/ч, відповідно до
умов якої продовжили строк дії
договору до 01.03.11.

Відповідно до умов додаткової угоди
від 28.10.10 орендар та орендодавець на
підставі розпоряджень Солом'янської
районної в місті Києві державної
адміністрації № 1038 від 28.10.10 дійшли
згоди продовжити строк дії договору
оренди № 044/ч до 01.04.13.

19.04.13 позивач-2 направив на адресі
відповідача лист № 954/38 від 18.04.13, в
якому повідомив орендаря, що строк дії
договору оренди № 044/ч від 01.04.08
закінчився 01.04.13 та запропонував
орендареві у 20-ти денний термін
звернутись до відділу з питань майна
комунальної власності Солом'янської
районної у місті Києві державної
адміністрації для вирішення питання
про продовження договору оренди або
звільнити орендоване приміщення,
передати його орендодавцеві за актом
та сплатити орендну плату та інші
платежі за договором по день фактичної
здачі приміщення.

Спір у справі виник у зв'язку із тим, що
за твердженням прокуратури,
відповідачем порушувались
зобов'язання щодо своєчасності та
повноти сплати орендної плати
відповідно до умов договору після
закінчення строку дії договору за
період з травня по жовтень 2013 року, що
призвело до виникнення у відповідача
заборгованості по орендній платі за
фактичне користування приміщенням в
розмірі 21331,46 грн., крім того заявлено
вимогу про виселення відповідача з
орендованого приміщення у зв'язку з
закінченням строку дії договору
оренди.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, колегія
суддів вважає, що вимоги прокуратури
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Укладений між позивачем-2 та
відповідачем договір є договором
оренди, а відтак між сторонами виникли
правовідносини, які підпадають під
правове регулювання Глави 58 Цивільного
кодексу України, Глави 30
Господарського кодексу України та
Закону України "Про оренду державного
та комунального майна".

Вказаний договір є підставою для
виникнення у їх сторін господарських
зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань
згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського
кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509
Цивільного кодексу України, і згідно
ст. 629 Цивільного кодексу України є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" Орендою є засноване на договорі
строкове платне користування майном,
необхідним орендареві для здійснення
підприємницької та іншої діяльності.

Статтею 18 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна"
визначається, що орендар зобов'язаний
вносити орендну плату своєчасно і у
повному обсязі.

Згідно ст. 762 ЦК України за
користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму. Плата
за користування майном вноситься
щомісячно, якщо інше не встановлено
договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України
"Про оренду державного та комунального
майна" орендар за користування об'єктом
оренди вносить орендну плату незалежно
від наслідків господарської
діяльності

Частинами 1, 4 ст. 286 ГК України
визначено, що орендна плата - це
фіксований платіж, який орендар
сплачує орендодавцю незалежно від
наслідків своєї господарської
діяльності. Розмір орендної плати може
бути змінений за погодженням сторін, а
також в інших випадках, передбачених
законодавством. Строки внесення
орендної плати визначаються в
договорі.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Згідно з частиною третьою статті 653 ЦК
України у разі зміни або розірвання
договору зобов'язання змінюється або
припиняється з моменту досягнення
домовленості про зміну або розірвання
договору, якщо інше не встановлено
договором чи не обумовлено характером
його зміни.

Частиною другою статті 795 ЦК України
встановлено, що повернення наймачем
предмета договору найму оформляється
відповідним документом (актом), який
підписується сторонами договору. З
цього моменту договір найму
припиняється.

Відповідно до п.3.9 договору орендна
плата сплачується орендарем починаючи
з моменту підписання акту
приймання-передачі до моменту
підписання сторонами акту
приймання-передачі при поверненні
об'єкта оренди орендодавцеві.

З наявних в матеріалах справи доказів
вбачається, що позивач взяті на себе
зобов'язання виконав належним чином,
надав відповідачеві у тимчасове платне
користування майно на певний строк та
за відповідну плату згідно умов
договору, що підтверджується актом
прийому-передачі від 01.04.08, а відповідач
в порушення умов договору не повернув
орендоване приміщення після
закінчення строку дії договору оренди -
01.04.13 та не здійснив оплату за фактичне
користування об'єктом оренди за період
з травня по жовтень 2013 року, за
розрахунком позивача-2 заборгованість
з орендної плати складає 19334,94 грн.,
заборгованість з компенсації плати за
землю - 1996,52 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

З матеріалів справи (додаткові
пояснення до відзиву, що подані
відповідачем до суду 18.02.14) вбачається,
що останнім було здійснення часткове
погашення заборгованості з орендної
плати, а саме 30.05.13 було сплачено 6300,00
грн. (квитанція № 3677982), 31.07.13 було
сплачено 2000,00 грн. (згідно квитанції №
4530780 - орендна плата за червень 2013 року).

Дослідивши розрахунок суми
заборгованості за фактичне
користування згідно договору оренди №
044/ч від 01.04.08 за період з травня по
жовтень 2013 року, що 17.02.14 був наданий
позивачем-2 в обґрунтування розміру
зменшених позовних вимог, колегія
суддів дійшла висновку, що органом
прокуратури та позивачами не було
враховано оплати, здійснені
відповідачем 30.05.13 на суму 6300,00 грн. та
31.07.13 на суму 2000,00 грн., у зв'язку з чим
позовні вимоги в цій частині
задоволенню не підлягають.

Суд критично оцінює твердження
відповідача щодо припинення строку дії
договору оренди № 044/ч від 01.04.08 з 02.04.13
та невикористання відповідачем
приміщення, оскільки в матеріалах
справи відсутній акт повернення майна
орендодавцеві у відповідності до вимог
п. 7.5 договору, так само як і будь-які
звернення орендаря до орендодавця щодо
повернення орендованого приміщення.
Умовами договору № 044/ч (п.3.9 договору)
передбачено обов'язок орендаря
сплачувати орендні та інші платежі до
дати підписання сторонами акту
прийому-передачі при поверненні
об'єкта оренди орендодавцеві.

Твердження відповідача щодо недоліків
орендованого приміщення (можливість
залиття приміщення), про які орендар не
був повідомлений орендодавцем
спростовуються наявним в матеріалах
справи актом прийому-передачі від 01.04.08,
з якого вбачається, що жодних зауважень
стосовно стану орендованого
приміщення відповідачем не зазначено,
стан приміщення визначено сторонами як
задовільний.

Крім того, суд зазначає, що питання
відшкодування витрат орендаря на
усунення наслідків залиття
орендованого приміщення виходить за
межі розгляду даної справи.

Доказів на спростування факту
наявності заборгованості з орендної
плати в розмірі 11 034,94 грн. та 1996,52 грн.
компенсації плати за землю відповідач
суду не надав. Також відповідачем не
надано доказів погашення
заборгованості в добровільному
порядку станом на момент вирішення
спору.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про законність вимог позивача
про стягнення орендної плати за період
фактичного користування орендованим
приміщенням після закінчення строку
дії договору оренди. Аналогічний
висновок міститься в постанові
Верховного Суду України від 20.11.2012 р. №
12/75-2167-33/75-4/180, який відповідно до ч.2 ст. 83
ГПК України є обов'язковим для
врахування господарським судом.

Таким чином, вимоги прокуратури про
стягнення з відповідача
заборгованості з орендної плати в сумі
11 034,94 грн. та компенсації плати за землю
в сумі 1 996,52 грн. за договором оренди №
044/ч від 01.04.2008 є обґрунтованими,
документально підтвердженими та
такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно вимог прокуратури про
виселення відповідача з орендованого
приміщення колегія суддів зазначає
наступне.

Договір припиняється у разі закінчення
строку, на який його було укладено.
Продовження терміну договору
оформлюється письмово угодою сторін,
яка є додатком до цього договору
оренди, або укладенням нового договору
(п. 9.2 договору).

Згідно з п.9.7.1 договору він автоматично
припиняється у разі закінчення строку,
на який його було укладено.

Нормами ч.ч. 1, 2 ст. 17 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" встановлено, що термін договору
оренди визначається за погодженням
сторін. У разі відсутності заяви однієї
із сторін про припинення або зміну умов
договору оренди протягом одного місяця
після закінчення терміну дії договору
він вважається продовженим на той
самий термін і на тих самих умовах, які
були передбачені договором.

В матеріалах справи наявний лист
орендодавця від 18.04.13 № 954/38, що містить
заяву орендодавця про припинення
строку дії договору № 044/ч з 01.04.13.

В матеріалах справи відсутні докази
узгодження сторонами нових умов
договору в частині строку його дії.

Зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства (п. 1 ст. 628
Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 283 Господарського
кодексу України до відносин оренди
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Частиною 4 ст. 284 Господарського кодексу
України встановлено, що строк договору
оренди визначається за погодженням
сторін.

Згідно з ч. 2 ст. 291 ГК України договір
оренди припиняється, зокрема, у разі
закінчення строку, на який його було
укладено.

Відповідно до ст. 785 ЦК України у разі
припинення договору найму наймач
зобов'язаний негайно повернути
наймодавцеві річ у стані, в якому вона
була одержана, з урахуванням
нормального зносу, або у стані, який
було обумовлено в договорі.

Частиною першою статті 27 Закону
України "Про оренду державного та
комунального майна" встановлено, що у
разі розірвання договору оренди,
закінчення строку його дії та відмови
від його продовження або банкрутства
орендаря він зобов'язаний повернути
орендодавцеві об'єкт оренди на умовах,
зазначених у договорі оренди.

Відповідачем не було надано жодних
доказів на спростування обставин щодо
закінчення терміну дії договору
оренди, таким чином позовні вимоги про
виселення Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 з нежилового приміщення
загальною площею 117,20 кв.м., що
знаходиться за адресою м. Київ, вул.
Ушинського, 11, повернувши зазначене
приміщення по акту прийому-передачі
позивачу-2, є обґрунтованими,
документально підтвердженими та
такими, що підлягають задоволенню.

Твердження відповідача, що зазначене
прокурором в позовній заяві
обґрунтування порушення інтересів
держави не відповідає дійсним
обставинам справи, оскільки в даному
випадку прокурор захищає інтереси не
держави, а суб'єкта підприємництва,
який здійснює господарську діяльність
на основі права господарського відання
в особі позивача-2 спростовується
наступним.

Повноваження по здійсненню захисту
інтересів держави, в тому числі шляхом
представництва її інтересів у суді,
покладено на органи прокуратури
України ст. 121 Конституції України.

Крім того, відповідно до рішення
Конституційного Суду України від 08.04.1999
року "прокурор або його заступник
подають до арбітражного суду позови в
інтересах держави". "Інтереси держави"
згідно п.4 мотивувальної частини
вищезгаданого рішення Конституційного
Суду, є оціночним поняттям і прокурор
або його заступник, в кожному
конкретному випадку самостійно
визначає з посиланням на чинне
законодавство, в чому визначаються
порушення інтересів держави, або в чому
наявна загроза інтересам держави,
обгрунтовуючи в позовній заяві
необхідність захисту, та визначає
орган, який уповноважений державою
виконувати відповідні функції в
спірних правовідносинах. Такі заяви,
відповідно до ст. 2 ГПК України, є
підставами для порушення справи в
господарському суді.

Згідно з п. 6 частини другої ст. 20 Закону
України "Про прокуратуру" при виявленні
порушень закону прокурор або його
заступник у межах своєї компетенції
мають право звертатись до суду з
заявами про захист прав і законних
інтересів громадян, держави, а також
підприємств та інших юридичних осіб.

Стаття 36-1 Закону України "Про
прокуратуру" передбачає, що
представництво прокуратурою інтересів
громадянина або держави в суді полягає
у здійсненні прокурорами від імені
держави процесуальних та інших дій,
спрямованих на захист у суді інтересів
громадянина або держави у випадках,
передбачених законом. Підставою
представництва у суді інтересів
держави є наявність порушень або
загрози порушень економічних,
політичних та інших державних
інтересів внаслідок протиправних дій
(бездіяльності) фізичних або юридичних
осіб, що вчиняються у відносинах між
ними або з державою. Формами
представництва є, зокрема, звернення до
суду з позовами, коли порушуються
інтереси держави та участь у розгляді
судами справ. Прокурор самостійно
визначає підстави для представництва у
судах, форму його здійснення і може
здійснювати представництво в будь-якій
стадії судочинства в порядку,
передбаченому процесуальним законом.

Відповідно до п. 1 Розпорядження
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) № 1112 віл 10.12.10 «Про
питання організації управління
районами в місті Києві» та Додатку 9 до
вказаного розпорядження до сфери
управління Солом'янської районної в м.
Києві державної адміністрації
передається майно підприємств,
організацій та установ згідно з
переліком, в тому числі і майно КП
«Дирекція».

Солом'янська районна в м. Києві
державна адміністрація готує
пропозиції щодо надання в оренду
цілісних майнових комплексів,
нерухомого майна підприємств,
продовження договорів оренди та їх
умов, які мають убезпечувати ефективне
використання орендованого майна. Крім
того, забезпечує своєчасне та в повному
обсязі надходження до міського бюджету
відрахувань від орендної плати та від
прибутку підприємств відповідно до
диференційованих нормативів порядку
нарахування та сплати частки прибутку,
і підлягає зарахуванню до бюджету м.
Києва підприємствами, організаціями
установами, що належать до комунальної
власності м. Києва (п. 4.11 та п. 4.12
Розпорядження № 1112 від 10.12.10).

Солом'янська районна в м. Києві
державна адміністрація забезпечує
захист майнових та немайнових прав
територіальної громади ж. Києва (п. 4.15
Розпорядження № 1112 від 10.12.10).

Таким чином, саме Солом'янська районна
в м. Києві державна адміністрація є
органом, уповноваженим державою
здійснювати відповідні функції у
спірних правовідносииах.

Відповідно до п. 1.4 Статуту позивача-2,
затвердженого розпорядженням
Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації № 90 від 17.02.12
підприємство є підзвітним та
підконтрольним Київській міській раді
(Власник) та Солом'янській районній в м.
Києві державній адміністрації (Орган
управління майном).

Предметом діяльності КП «Дирекція» є,
зокрема, надання в орендне
користування нежитлових приміщень, які
перебувають у господарському віданні
згідно рішень Власника або Органу
управління майном, укладання договорів
оренди нежитлових приміщень
(продовження договорів оренди) на
підставі рішень Власника та Органу
управління майном та здійснення
контролю за цільовим використанням
нежитлових приміщень згідно договорів
оренди (п. 3.3.1 Статуту).

Згідно з п.4.1 майно підприємства
перебуває у комунальній власності
територіальної громади м. Києва і
закріплюється за підприємством на
праві господарського відання.

Абзац 3 ч. 1 та ч. 3 ст. 2 Господарського
процесуального кодексу України
визначають, що господарський суд
порушує справи за позовними заявами
прокурорів та їх заступників, які
звертаються до господарського суду в
інтересах держави; прокурор, який
звертається до господарського суду в
інтересах держави, в позовній заяві
самостійно визначає, в чому полягає
порушення інтересів держави, та
обґрунтовує необхідність їх захисту, а
також вказує орган, уповноважений
державою здійснювати відповідні
функції у спірних відносинах.

Несплата відповідачем платежів за
фактичне користування нерухомим
майном комунальної власності порушує
законні інтереси позивачів, призводить
до недоотримання коштів місцевим
бюджетом, крім того неповернення
спірного приміщення порушує інтереси
держави в особі Солом'янської районної
в м. Києві державної адміністрації, яка
уповноважена здійснювати управління
даним майном та Комунального
підприємства "Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду"
Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації, яке є
балансоутримувачем приміщення,
звернення з даною позовною заявою
прокурором Солом'янського району міста
Києва є безпосереднім захистом
економічних інтересів держави.

Відповідно до норм ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати підлягають стягненню з
відповідача в доход Державного бюджету
України пропорційно задоволеним
позовним вимогам.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 29, 33, 34, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (03194 АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь Комунального
підприємства «Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду»
Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації (03186 м. Київ,
вул. Соціалістична, 6, ідентифікаційний
код 35756919) заборгованість по орендній
платі в розмірі 11 034 (одинадцять тисяч
тридцять чотири) грн. 94 коп.,
заборгованість по компенсації плати за
землю у розмірі 1 996 (одну тисячу
дев'ятсот дев'яносто шість) грн. 52 коп.

3. В частині позовних вимог про
стягнення 8300,00 грн. заборгованості по
орендній платі відмовити.

4. Виселити Фізичну особу-підприємця
ОСОБА_1 (03194 АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) з нежитлового приміщення
загальною площею 117,2 кв.м., яке
розташоване за адресою м. Київ, вул.
Ушинського, 11, повернувши зазначене
приміщення по акту прийому-передачі
Комунальному підприємству «Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду» Солом'янської
районної у м. Києві державної
адміністрації (03186 м. Київ, вул.
Соціалістична, 6, ідентифікаційний код
35756919).

5. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (03194 АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) до Державного бюджету 2 332
(дві тисячі триста тридцять дві) грн. 47
коп. судового збору.

6. Стягнути солідарно з Солом'янської
районної в м. Києві державної
адміністрації (03020 м. Київ, просп.
Повітрофлотський,41, ідентифікаційний
код 37378937) та Комунального підприємства
«Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду»
Солом'янської районної у м. Києві
державної адміністрації (03186 м. Київ,
вул. Соціалістична, 6, ідентифікаційний
код 35756919) до Державного бюджету 712
(сімсот дванадцять) грн. 53 коп. судового
збору.

7. Після набрання рішенням законної
сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 24.03.2014 р.

Судді
Л.Г. Пукшин - головуючий

В.П. Босий

О.А.Грєхова