КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2014 р. Справа№ 35/194

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Отрюха Б.В.

За участю представників сторін:

від Прокуратури: не з'явився;

від позивача: Телицька В.А. -
представник;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ласпі" (РВП-1)

на рішення

Господарського суду м.Києва

від 25.06.2007р.

у справі № 35/194

за позовом Дніпровського
транспортного прокурора м.Києва в
інтересах держави в особі Київської
міської ради

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ласпі" (РВП-1)

3-я особа: Головне управління земельних
ресурсів виконавчого органу Київради
(Київської міської адміністрації)

про звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Дніпровський транспортний прокурор
м.Києва в інтересах держави в особі
Київської міської ради звернувся до
Господарського суду м. Києва з позовом
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ласпі" (РВП-1) 3-я
особа: Головне управління земельних
ресурсів виконавчого органу Київради
(Київської міської адміністрації) про
звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки.

Рішенням Господарського суду м. Києва
від 25.06.2007 року у справі № 35/194 позов
Дніпровського транспортного прокурора
м.Києва в інтересах держави в особі
Київської міської ради задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
відповідач звернувся до суду з
апеляційною скаргою, просить його
скасувати та прийняти нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги
відповідач посилається на те, що
відповідно до положень ст. 63 ГПК
України суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо позовну заяву підписано особою,
яка не має права її підписувати.

Апелянт вважає, що у Дніпровського
транспортного прокурора м. Києва
відсутні повноваження на підписання
позовної заяви та подання позову від
імені Київської міської Ради.
Відповідно до п 2 ст. 121 Конституції
України на прокуратуру покладаються
представництво інтересів громадянина
або держави в суді у випадках,
визначених законом. Аналогічні
повноваження прокурора містяться у п. 2
ст. 5 Закону України „Про прокуратуру".

У той же час Київська міська рада не
уособлює у собі державу, вона не є
органом державної влади, не виконує
функції (або частину функцій) держави, а
є лише органом місцевого
самоврядування. Випадків, в яких
прокурору надано право звертатися до
суду за захистом інтересів органу
місцевого самоврядування, яким є
Київська міська Рада, законом не
встановлено.

Відповідно до ст. 140 Конституції
України місцеве самоврядування є
правом територіальної громади -
жителів села чи добровільного
об'єднання у сільську громаду жителів
кількох сіл, селища та міста -
самостійно вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України.

Апелянт зазначає, що в матеріалах
справи наявні відомості стосовно того,
що відповідач - TOB «Ласпі» є власником
майна цілісного майнового комплексу
ремонтно - відстійного пункту №1,
розташованого за адресою м. Київ, вул.
Набережно-Печерська дорога, 8 на
підставі договору купівлі-продажу
цілісного майнового комплексу
державного комунального підприємства
побутового обслуговування
ремонтно-відстійного пункту № 1.

Зазначений договір є підставою
виникнення права власності
відповідача на цілісний майновий
комплекс ремонтно - відстійного пункту
№1, розташованого за адресою м. Київ,
вул. Набережно-Печерська дорога 8 , який
являє собою господарські об' єкти із
завершеним циклом виробництва
продукції (робіт, послуг),
відокремленою земельною ділянкою, на
якій розміщений об'єкт, та автономними
інженерними комунікаціями і системою
енергопостачання; сукупність активів
цих об'єктів дає змогу провадити певну
господарську діяльність.

З метою належного оформлення права
користування земельною ділянкою,
відповідач подав до Київської міської
Ради всі необхідні документи.
Київською міською Радою було заведено
кадастрову справу № А.0477. З липня 2003
року вказана кадастрова справа не
розглядається через наявність
судового спору з приводу законності
приватизації ремонтно - відстійного
пункту №1, розташованого за адресою м.
Київ, вул. Набережно-Печерська дорога, 8.
Справа розглядалась судами
неодноразово. На даний час всі рішення
по справі скасовано. Справа
знаходиться на розгляді у
господарському суді м. Києва.

Апелянт звертає увагу суду на те, що
відсутній сам факт самовільного
заняття земельної ділянки
відповідачем, і, як наслідок, предмету
спору, оскільки, як зазначалось вище,
відповідач є законним власником
нерухомого майна - цілісного майнового
комплексу, який розташований на
спірній ділянці, і вчинив всі необхідні
дії для належного оформлення права
користування земельною ділянкою.

В той же час, право користування
спірною земельною ділянкою не
оформлене до теперішнього часу через
зволікання з боку позивача по даній
справі.

Ухвалою від 03.08.2007 року порушено
апеляційне провадження по справі № 35/194
та справу призначено до розгляду.

Ухвалою від 18.10.2007р. апеляційне
провадження у справі № 35/194 зупинено до
розгляду Київським апеляційним
адміністративним судом справи №
17/644-45/66-30/148-А.

Ухвалою від 02.11.2011р. апеляційне
провадження у справі № 35/194 поновлено,
справу призначено до розгляду.

Ухвалою від 22.11.2011р. апеляційне
провадження у справі №35/194 зупинено до
вирішення Вищим адміністративним
судом України справи №17/644-45/66-30/148-А,
зобов'язати сторони у справі після
закінчення касаційного провадження у
справі №17/644-45/66-30/148-А надати Київському
апеляційному господарському суду
прийняті по справі процесуальні
документи (постанову, ухвалу).

Ухвалою від 04.02.2014 р. поновлено
провадження у справі та призначено до
розгляду на 04.03.2014 рік.

Ухвалою від 04.03.2014 року розгляд справи
відкладено на 25.03.2014 рік у зв'язку з
неявкою в судове засідання
представників сторін.

В судове засідання представники
Прокуратури, відповідача та третьої
особи не з»явилися, про час і місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, про причини неявки суд не
повідомлено.

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати необхідних заходів до
всебічного, повного та об'єктивного
дослідження всіх обставин справи.

Вислухавши думку представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
колегія приходить до висновку про
можливість розгляду справи у
відсутності представників
Прокуратури, відповідача та третьої
особи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
колегія встановила наступне.

Державним інспектором управління з
контролю за використанням та охороною
земель у м. Києві
(Київдержземінспекції) проведена
перевірка з питань дотримання вимог
земельного законодавства при
використанні ТОВ «Ласпі» (РВП-1)
земельної ділянки площею 7,8 га. по вул.
Набережно - Печерська дорога, 8, у м.
Києві.

В результаті проведеної перевірки
встановлено, що станом на 26.07.2006р. ТОВ
«Ласпі» (РВП-1) використовується
земельна ділянка площею 7,8 га. за
адресою м. Київ-045, вул. Набережно -
Печерська дорога, 8 яка зайнята для
відстою маломірних суден.

Документи, що посвідчують право
власності або право користування
вказаною земельною ділянкою, в тому
числі на умовах оренди, передбачені
ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України
у Товариства з обмеженою
відповідальністю Ласпі» (РВП-1)
відсутні.

Незаконне використання вказаної
земельної ділянки підтверджується
актом перевірки дотримання вимог
земельного законодавства від 26.07.2006р.
№916/30 (копія в матеріалах справи).

Статтею 121 Конституції України на
органи прокуратури України покладено
функцію представництва інтересів
громадян та держави в судах.

Згідно з ст. 36-1 Закону України «Про
прокуратуру» прокурор здійснює
представництво інтересів держави в
суді у разі порушення або загрози
порушень державних інтересів. Прокурор
самостійно визначає підстави для
представництва у судах.

На підставі викладеного Дніпровський
транспортний прокурор міста Києва
звернувся до суду з позовними вимогами
в інтересах держави в особі Київської
міської ради до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ласпі» (РВП-1)
(відповідач), посилаючись на те, що
останнім самовільно зайнята та
незаконно використовується земельна
ділянка площею 26 га. за адресою м. Київ-
045, вул. Набережно - Печерська дорога, 8.

В обґрунтування позовних вимог
Дніпровський транспортний прокурор
міста Києва зазначив, що Рішенням
виконкому Київської міської ради
депутатів трудящих №620 від 24.04.1973р. «Про
відведення території і акваторії під
ремонтно - відстійні пункти і станції
прокату човнів водно - мотороної -
пристані управління побутового
обслуговування населення» РВП-1
відведено земельну ділянку на
Видобуцькому озері, загальною площею
близько 26 га.

Відповідно до ст. 141 Земельного кодексу
України припинення діяльності
державних чи комунальних підприємств
являється підставою для припинення
права користування земельною ділянкою.

З моменту приватизації комунального
майна TOB «Ласпі» (РВП-1) документи на
право користування земельною ділянкою
не переоформлені, а відповідач
продовжує використовувати земельну
ділянку без відповідного оформлення.

Листом Головного управління земельних
ресурсів №07 - 05/4371 від 18.02.06 зазначено,
що документи, які посвідчують право
власності чи користування земельною
ділянкою TOB «Ласпі» (РВП-1), в Головному
управлінні земельних гесурсів не
зареєстровані.

За твердженням Дніпровського
транспортного прокурора міста Києва
самовільне зайняття та протиправне
використання відповідачем земельної
ділянки обмежує законного власника у
праві розпорядження нею і
використовувати її за своїм
призначенням, що завдає істотної шкоди
державним інтересам.

В ході розгляду даної справи
представником прокуратури були
заявлені уточнення позовних вимог,
відповідно до яких останній просив суд
зобов'язати відповідача звільнити
самовільно зайняту земельну ділянку
загальною площею 7,8 га, за адресою м.
Київ-045, вул. Набережно - Печерська
дорога, 8, яка зайнята для відстою
маломірних суден.

Позивач підтримав позовні вимоги,
заявлені Дніпровським транспортним
прокурором м. Києва.

Із матеріалів справи вбачається, що
проект відведення земельної ділянки TOB
"Ласпі" за адресою: м. Київ, вул.
Набережно-Печерська дорога, 8 на
розгляд Київської міської ради не
надходив, рішення про надання TOB "Ласпі"
земельної ділянки за вказаною адресою
Київською міською радою не приймалося.
Також, Київська міська рада не видавала
державні акти на право власності або
постійного користування земельною
ділянкою та не укладала з TOB "Ласпі"
договір оренди земельної ділянки за
адресою: м. Київ, вул. Набережно-
Печерська дорога, 8.

Таким чином, у TOB "Ласпі" відсутні
будь-які документи, що посвідчують
право власності або право користування
земельною ділянкою за адресою: м. Київ,
вул. Набережно-Печерська дорога, 8.

Як свідчать матеріали справи, третя
особа зазначила, що відповідно до
Положення про Головне управління
земельних ресурсів виконавчого органу
Київради (Київської міської державної
адміністрації), затверджене рішенням
Київської міської ради від 19.12.2002р. №
182/342, Головне управління земельних
ресурсів організовує видачу державних
актів на право власності на землю і
право користування землею, оформлення
та видачу договорів оренди земельних
ділянок та здійснює їх реєстрацію.

В зв'язку з цим третя особа повідомила,
що в Головному управлінні земельних
ресурсів не зареєстровано державних
актів на право власності або
користування земельною ділянкою, та
договорів оренди земельної ділянки TOB
"Ласпі".

Таким чином, у TOB "Ласпі" відсутні
будь-які документи, що посвідчують
право власності або право користування
оспорюваною земельною ділянкою.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, вимоги Дніпровського
транспортного прокурора м. Києва є
обгрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ч.1 ст.32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 13 Конституції України
земля є об'єктом права власності
Українського народу. Від імені
Українського народу права власника
здійснюють органи державної влади та
органи місцевого самоврядування.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
розмежування земель державної та
комунальної власності» розмежування
земель державної та комунальної
власності полягає у здійсненні
організаційно - правових заходів щодо
розподілу земель державної власності
на землі територіальних громад і землі
держави, а також щодо визначення і
встановлення в натурі (на місцевості)
меж земельних ділянок державної та
комунальної власності.

Відповідно до статті 9 Земельного
кодексу України та пункту 12 Перехідних
положень Земельного кодексу України до
розмежування земель державної і
комунальної власності повноваження
щодо розпорядження землями в межах
населених пунктів, крім земель,
переданих у приватну власність, та
земель, на яких розташовані державні, в
тому числі казенні, підприємства,
господарські товариства, у статутних
фондах яких державі належать частки
(акції, паї), здійснюють відповідні
сільські, селищні, міські ради, а за
межами населених пунктів - відповідні
органи виконавчої влади.

Відповідно до п. 1 ст. 123 Земельного
кодексу України надання земельних
ділянок юридичним особам у постійне
користування здійснюється на підставі
рішень органів виконавчої влади та
органів місцевого самоврядування за
проектами відведення цих ділянок.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу
України передбачено, що право
власності та право постійного
користування на земельну ділянку
виникає після одержання її власником
або користувачем документа, що
посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною
ділянкою, та його державної реєстрації.

Право на оренду земельної ділянки
виникає після укладання договору
оренди і його державної реєстрації.

Приступати до використання земельної
ділянки до встановлення її меж у натурі
(на місцевості), одержання документа, що
посвідчує право на неї, та державної
реєстрації забороняється.

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу
України право власності на земельну
ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою
посвідчується державним актом.

Право оренди землі оформляється
договором, який реєструється
відповідно до закону.

Стаття 212 Земельного кодексу України
зазначає, що самовільно зайняті
земельні ділянки підлягають
поверненню власникам землі або
землекористувачам без відшкодування
затрат, понесених за час незаконного
користування ними.

Приведення земельних ділянок у
придатний для використання стан,
включаючи знесення будинків, будівель
і споруд, здійснюється за рахунок
громадян або юридичних осіб, які
самовільно зайняли земельні ділянки.
Повернення самовільно зайнятих
земельних ділянок провадиться за
рішенням суду.

Як вбачається з матеріалів справи, на
день пред'явлення позову, відповідач
безпідставно займає та користується
земельною ділянкою загальною площею 7,8
га, що знаходиться за адресою м. Київ,
вул. Набережно-Печерська дорога, 8 у м.
Києві.

Доводи апеляційної скарги до уваги не
приймаються з наступних підстав.

Відповідно п. 2 ст. 121 Конституції
України представництво громадян або
держави у суді покладено на органи
прокуратури, які самостійно
визначають, в чому порушені інтереси
держави.

До повноважень Київської міської ради,
згідно ст. 9 ЗК України та п. 12 ст. 22
Закону України "Про столицю України -
місто-герой Київ", належить
розпорядження землями територіальної
громади міста, надання земельних
ділянок у користування із земель
комунальної власності відповідно до
Земель Кодексу України, прийняття
рішення щодо, звільнення самовільно
зайнятих земельних ділянок та
координація діяльності місцевих
органів земельних ресурсів.

Рішенням Київської міської ради № 164/885
від 08.06.2000 р. "Про передачу окремих
повноважень районним у місті Києві
радам з питань регулювання земельних
відносин" зобов'язано районні у м. Києві
ради здійснювати контроль за
використанням тa охороною земель,
додержанням земельного законодавства,
а також приймати рішення про
звільнення самовільно зайнятих
земельних ділянок та знесення
самовільно збудованих будівель і
споруд без відшкодування витрат,
здійснених за час незаконного
користування.

Крім того, в своїй апеляційній скарзі
відповідач зазначає що договір
купівлі-продажу цілісного майнового
комплексу є підставою виникнення права
власності на земельну ділянку.

Рішенням виконкому Київської міської
Ради депутатів трудящих № 620 від 24
квітня 1973 року "Про відведення
території і акваторії на р. Дніпро під
ремонтно-відстійні пункти і станції
прокату човнів водно-моторної пристані
управління .побутового обслуговування
населення" РВП-1 відведено земельну
ділянку на Видубицькому озері,
загальною площею близько 26 га.

Однак, слід зазначити, що відповідно до
ст. 141 Земельного кодексу України
припинення діяльності державних чи
комунальних підприємств являється
підставою для припинення права
користування земельною ділянкою.

З моменту приватизації комунального
майна TOB "JIacпi" (РВП-1) документи на право
користування земельною ділянкою не
переоформлені, а Товариство продовжує
використовувати земельну ділянку без
відповідного оформлення .

Відповідно до листа Головного
управління земельних ресурсів № 07- 05/4371
від 18.02.06 документи, що посвідчують
право власності чи користування
земельною ділянкою TOB "JIacпi" (РВП-1), в
Головному управлінні земельних
ресурсів не зареєстровані.

Визначення поняття "самовільне
зайняття земельних ділянок" міститься
в Законі України "Про державний
контроль за використанням та охороною
земель". Відповідно до абзацу десятого
ст. 1 цього Закону самовільне зайняття
земельних ділянок - це будь-які дії
особи, які свідчать про фактичне
використання не наданої їй земельної
ділянки чи намір використовувати
земельну ділянку до встановлення її
меж у натурі (на місцевості) до
одержання документа, що посвідчує
право на неї, та до його державної
реєстрації.

Ухвалою від 22.11.2011р. апеляційне
провадження у справі №35/194 зупинено до
вирішення Вищим адміністративним
судом України справи № 17/644-45/66-30/148-А.

Як вбачається з Ухвали Вищого
адміністративного суду України від
22.12.2011 року по справі № К/9991/47665/11,
ухвалою Господарського суду міста
Києва від 26 січня 2010 року закрито
провадження у справі на підставі ст. 157
КАС України у звязку з тим, що справа не
підлягає розгляду в порядку
адміністративного судочинства.

Згідно ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Колегія не приймає до уваги доводи
апеляційної скарги, оскільки доводи
апеляційної скарги спростовуються
матеріалами справи, апелянт не надав
суду жодних доказів, які б свідчили про
необґрунтованість вимог позивача.

Враховуючи викладене, TOB "Ласпі" (РВП-1)
не має права користуватись земельною
ділянкою за адресою м. Київ-045, вул.
Набережно- Печерська дорога,8, до
одержання документа, що посвідчує
право на неї.

Оцінюючи вищенаведені обставини,
колегія приходить до висновку, що
підстав для скасування рішення
Господарського суду м. Києва не
вбачається, у зв'язку з чим апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 101, 103, 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Ласпі"
(РВП-1) на рішення Господарського суду
м. Києва від 25.06.2007 р. у справі № 35/194
залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду м. Києва
від 25.06.2007 року по справі № 35/194
залишити без змін.

Матеріали справи № 35/194 повернути до
Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя
А.І. Тищенко

Судді
Ю.Б. Михальська

Б.В. Отрюх