ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 року
Справа № 925/116/14

Господарський суд Черкаської області в
складі: головуючого - судді Спаських
Н.М. з секретарем судового засідання
Волна С.В., за участю представників
сторін:

від позивача: Білоконь Л.Я., Лисенко Н.В.
- за довіреностями;

від відповідача: Руденко Т.В. - за
довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси справу за

позовом Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Черкаси до
ПАТ "Державний ощадбанк України" в
особі філії - черкаського обласного
управління, територіально
відокремленого безбалансового
відділення № 10023/034

про стягнення 889,80 грн. та зобов'язання
перерахувати кошти

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
позовом до відповідача з вимогами про
стягнення 889,80 грн. коштів, які були
попередньо перераховані на користь
ОСОБА_4 та про зобов'язання
перерахувати їх на рахунок Фонду в УДК
Черкаської області.

Остаточною заявою про
уточнення позовних вимог від 25.03.2014
року позивач просить суд стягнути з
рахунку № 5229 ТВБВ № 10023/034 філії ПАТ
"Державний ощадбанк України" кошти в
сумі 889,80 грн., які є власністю
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м.
Черкаси із подальшим перерахуванням
їх на рахунок № 0142 в ГУДК
Черкаської області. Дану заяву суд
прийняв до розгляду як подану в порядку
ст. 22 ГПК України та не пов'язану зі
зміною предмету чи підстави позову.

Уточнені позовні вимоги
представники позивача підтримують
повністю та просять їх задовольнити.

Відповідач проти задоволення
позовних вимог заперечив повністю та
просить суд відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог, оскільки
виплачені застрахованій особі кошти є
місячним платежем і позивач не має
права ставити питання про повернення з
них частини суми; спірні кошти
перебувають на рахунку померлої особи,
були зараховані на рахунок до часу
отримання банком інформації про смерть
власника рахунку, банк не має права
проводити операції з цими коштами і
кошти належать в даний час спадкоємцям
померлої особи, а тому питання
стягнення коштів позивач повинен
вирішити із спадкоємцями померлого
клієнта банку.

На вимогу суду другою Черкаською
державною нотаріальною конторою було
надано довідку від 12.03.2014 року № 673/01-16
про те, що стосовно померлої ОСОБА_4
заведено спадкову справу № 620/13, однак
свідоцтво про право на спадщину не
видавалося, що унеможливлює залучення
до участі у справі спадкоємців цієї
особи.

Заслухавши доводи та пояснення
представників сторін, дослідивши
наявні у справі документи, судом було
встановлено наступне:

У відповідності до ст. 33 ГПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень.

За змістом Угоди № 44, укладеної між ВАТ
«Державний ощадний банк України» та
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України» від
13.12.2000 (а.с. 41) позивач (Клієнт, Фонд)
доручає, а відповідач (Банк) бере на
себе зобов'язання здійснювати
зарахування на поточні (вкладні)
рахунки застрахованих осіб (громадян),
відкриті в його установах, та виплату
цих страхових виплат застрахованим
особам на платній основі через
установи Банку.

Відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності " громадянці ОСОБА_4
було призначено перераховану страхову
виплату в розмірі 612,97 грн. на місяць
безстроково згідно постанови від 29.03.2013
року № 2301/10107/10107/369 (а.с. 11).

Кошти гр. ОСОБА_4 зараховувалися на
банківський рахунок за окремим
договором із відповідачем про
відкриття банківського рахунку.

У відповідності до ст. 1066 ЦК України за
договором банківського рахунку банк
зобов'язується приймати і зараховувати
на рахунок, відкритий клієнтові
(володільцеві рахунка), грошові кошти,
що йому надходять, виконувати
розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком.

Частиною 1 ст. 15 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» встановлено, що
страхування від нещасного випадку
здійснює Фонд соціального страхування
від нещасних випадків, як некомерційна
самоврядна організація, що діє на
підставі статуту, який затверджується
її правлінням.

За ст. 28 цього Закону страховими
виплатами є грошові суми, які згідно із
статтею 21 цього Закону Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків виплачує застрахованому чи
особам, які мають на це право, у разі
настання страхового випадку; за
статтею 40 вказаного Закону страхові
виплати провадяться щомісячно, а за
бажанням одержувачів ці суми можуть
перераховуватися на їх особові рахунки
в банку.

Пунктами 1.2, 1.8 та 1.9 Порядку
призначення, перерахування та
проведення страхових виплат,
затвердженого Постановою правління
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України від 27
квітня 2007 року N 24 передбачено, що у разі
настання страхового випадку
управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України зобов'язані
своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або в разі його смерті,
виплачуючи йому або особам, які мають
на це право, зокрема, виплачується
щомісячна страхова виплата в разі
часткової чи повної втрати
працездатності, що компенсує
відповідну частину втраченого
заробітку потерпілого. Суми страхових
виплат отримуються застрахованими
особами шляхом їх перерахування на
особові рахунки в банку.

Позивач доводить, що ним було отримано
інформацію про смерть гр. ОСОБА_4 що
настала ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі чого
постановою від 13.09.2013 року № 230/10107/10107/199
(а.с. 13) цій особі було припинено
щомісячні страхові виплати.

17.12.2013 року позивач звернувся до
відповідача з листом про повернення
виплачених гр. ОСОБА_4 коштів за період
липня та серпня 2013 року (а.с. 16) в
загальній сумі 889,80 грн., на що
відповідач відповів відмовою (а.с. 17), з
чого і виник спір.

Відповідач у відзиві на позовну заяву,
зокрема, вказав, що кошти з рахунків
клієнтів банки списують лише за
дорученням власників цих рахунків або
на підставі платіжних вимог стягувачів
у разі примусового списання коштів, а
тому банк не має ніякого відношення до
коштів, які зарахувалися на рахунок
фізичної особи і спір слід вирішувати
між позивачем та спадкоємцями померлої
особи, а банківська установа не може у
такому випадку бути належним
відповідачем.

Суд вважає, що позивач не довів
правомірності підстав для задоволення
позовних вимог, виходячи з такого:

Відповідно до положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та профзахворювань
України здійснює державне соціальне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та профзахворювання, в
тому числі відшкодування матеріальної
та моральної шкоди потерпілим та
членам їх сімей.

При цьому вказаним Порядком
призначення, перерахування та
проведення страхових виплат,
затвердженого Постановою правління
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України від 27
квітня 2007 року N 24 передбачено, що
страхові виплати на користь
постраждалих осіб є щомісячними.

Норми про те, що розмір щомісячної
виплати Фонд має право ділити на
кількість днів, які фактично прожила за
конкретний місяць застрахована особа,
Порядок та ЗУ "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" не
передбачають.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції
України державні органи влади повинні
діяти лише способами та в порядку,
передбаченими чинним законодавством.

Спірні кошти розраховані позивачем із
двох місячних платежів по 612,97 грн. за
липень та серпень 2013 року ( а.с. 20 і 22), з
яких підлягаючими до повернення
позивач вважає серпневий платіж у
повній сумі та липневий платіж в
частині за період 19-31 липня 2013 року, що в
загальній сумі складає 889,80 грн.

В даному випадку страхова виплата
позивача не може бути прирівняна до
заробітку, як зарплати працівника, яку
він отримує за фактично відпрацьовані
календарні дні у місяці. Оскільки
померла ОСОБА_4 з фонду отримувала
страхову виплату в зв'язку із
частковою чи повною втратою нею
працездатності, що компенсує
відповідну частину втраченого
заробітку у фіксованому розмірі
щомісячно, то при цьому не може мати
значення, скільки днів вона прожила у
місяці, за який отримує страхову
виплату. На розмір страхової виплати
може впливати лише зміна розміру
заробітку по її робочому місцю, що
врегульовано розділами 4,5 Порядку від
27.04.2007 року.

Таким чином, право Фонду на повернення
частини місячного платежу саме
внаслідок смерті застрахованої особи
ОСОБА_4 у липні 2013 року, за який слід
виплачувати страховий платіж, Порядком
прямо не передбачено і це суперечить
природі страхової виплати як місячного
(а не щоденного) платежу.

Також за змістом п. 13 Постанови
КМУ від 30.08.1999 року № 1596 "Про заходи щодо
виконання статті 3 Указу Президента
України від 4 липня 1998 року N 734" у разі
надходження до уповноваженого банку
відомостей про смерть одержувача
пенсії та грошової допомоги
уповноважений банк зобов'язаний
припинити зарахування коштів на
поточний рахунок лише з місяця,
наступного за місяцем смерті
одержувача, і саме кошти, зараховані на
рахунок померлої особи починаючи з
місяця, наступного за місяцем смерті
пенсіонера, підлягають поверненню
уповноваженим банком відповідно
органам Пенсійного фонду та
соціального захисту населення.

Крім того, сума страхового
платежу за липень 2013 року не підлягає
поверненню Фонду також і з урахуванням
ч. 1 ст. 1215 ЦК України про те, що
заробітна плата і платежі, що
прирівнюються до неї, пенсії, допомоги,
стипендії, відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю, аліменти та інші
грошові суми, надані фізичній особі як
засіб до існування, якщо їх виплата
проведена фізичною або юридичною
особою добровільно, за відсутності
рахункової помилки з її боку і
недобросовісності з боку набувача.

З приводу виплат у сумі 612,97 грн. за
серпень 2013 року суд погоджується із
доводами позивача про те, що ці кошти не
можуть бути власністю ОСОБА_4, оскільки
вони нарахованій їй за місячний період
вже після смерті цієї особи.

З приводу обов'язків відповідача
повернути спірні кошти позивачу, судом
було встановлено наступне:

Умовами угоди між сторонами № 44
про зарахування на особові рахунки та
виплату страхових виплат
застрахованим від 13.12.2000 року ( а.с. 41) не
передбачено обов'язку банку проводити
повернення коштів, які Фонд
перерахував для зарахування на рахунки
одержувачів після їх смерті.

З урахуванням ст. 19 Конституції
України про те, що ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
чинним законодавством, задоволення
позовних вимог у даній справі можливе
лише за умови доведення позивачем, що
відповідач на підставі норми чинного
законодавства або договору між
сторонами повинен повернути Фонду
спірні кошти. Цивільні обов'язки згідно
ч. 1,2 ст. 14 ЦК України виконуються у
межах, встановлених договором або
актом цивільного законодавства.

Відповідної норми законодавства,
яка б вимагала від відповідача
самостійного вчинення дій із коштами
по рахунку клієнта банку, вилучення цих
коштів та повернення їх фонду, позивач
суду не вказав і суд такої норми закону
також не встановив.

Згідно положень чинного
законодавства, до компетенції та
повноважень відповідача, як
банківської установи, законом та
укладеними договорами не віднесено
повноваження щодо поділу на частини
грошових коштів, що обліковуються на
рахунку клієнта, оцінки сум коштів як
таких, що відносяться чи не відносяться
до складу спадщини померлого власника
рахунку та не передбачено обов'язку
самостійно вилучати ці кошти із
банківського рахунку і спрямовувати їх
на рахунки позивача.

За загальним правилом, з моменту
зарахування коштів страхової виплати
на рахунки клієнтів банку вони стають
їх власністю та наступне ними
розпорядження здійснюються банком
виключно у межах угод, укладених ними з
клієнтами або у бездоговірний спосіб -
на підставі рішення суду, що
приймається по відношенню до власників
рахунків щодо примусового стягнення з
них грошових коштів (ст. 1071 ЦК України).

Суд приходить до висновку, що позивач
не надав суду належних та допустимих
доказів, які б свідчили про існування
цивільного обов'язку відповідача
виконати вимогу позивача по поверненню
спірних коштів на рахунки Фонду, а тому
примусове їх стягнення за рахунок
коштів на особовому рахунку № 5229 ТВБВ
10023/034 філії ЧОУ ПАТ "Державний ощадний
банк України" є неможливим.

Питання з приводу повернення спірних
коштів Фонду позивач повинен
вирішувати із особами, які отримають
право розпорядження коштами на
рахунку, де в даний час знаходяться ці
кошти, після отримання їх у спадщину та
без участі банку який не має юридичного
інтересу до долі цих коштів.

Примусове списання коштів
відповідності до п. 1.39 ст. 1 ЗУ "Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні" відповідач як банк може
здійснити лише на підставі визначених
законом виконавчих документів.
Доказів про існування таких
документів, які б не виконав відповідач
до часу пред'явлення позову, чим
порушив би інтереси позивача, з
матеріалів справи не вбачається.

Суд не погоджується із доводами
позивача про те, що спірні кошти є
власністю відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань м. Черкаси, оскільки суду
не було доведено позивачем, чому ці
кошти не є загальною власністю Фонду і
на якій підставі вони можуть вважатися
власністю конкретного місцевого
відділення фонду.

На підставі викладеного, оскільки
позивач не довів своє право на
повернення частини місячного платежу
за липень 2013 року, що перерахований
застрахованій особі ОСОБА_4 та не довів
правової підстави для покладення
обов'язку на банк самостійно повернути
всі спірні кошти з поточного рахунку
клієнта банку на користь Фонду, то у
задоволенні позову слід відмовити
повністю.

У відповідності до ст. 49 ГПК України
судові витрати покладаються на
позивача, який від їх сплати до
державного бюджету звільнений.

Керуючись статтями 49, 82-85 ГПК України,
суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення може бути оскаржено до
Київського апеляційного
господарського суду протягом 10 днів.

Повне рішення складено 26 березня 2014
року

Суддя
Спаських Н.М.