ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2014 р.
Справа № 922/4759/13

Господарський суд Львівської області у
складі судді Козак І.Б.,

при секретарі Іваночко В.В.,

Розглянув у відкритому судовому
засіданні справу за позовом:
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «АХА Страхування»,
м. Київ,

до відповідача: Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ВОНА», м. Львів,

про: відшкодування шкоди в порядку
регресу в розмірі 13 258 грн. 28 коп. та
стягнення судових витрат.

За участю представників:

Від позивача: не з'явився;

Від відповідача: Сидор В.Д. -
представник (довіреність в матеріалах
справи).

Представнику відповідача роз'яснено
права та обов'язки, передбачені статтею
22 ГПК України, зокрема, підстави
відводу судді відповідно до статті 20
ГПК України. Заяв та клопотань про
відвід судді не подано. Представник
відповідача не наполягає на фіксації
судового процесу технічними засобами.

Суть спору: розглядається справа за
позовом Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «АХА
Страхування» до Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ВОНА» про відшкодування
матеріальної шкоди в порядку регресу в
розмірі 13 258 грн. 28 коп. та стягнення
судових витрат.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 15.11.2013 року
порушено провадження у справі та
розгляд справи призначено на 03.12.2013
року, про що сторони були належним
чином повідомлені в порядку,
передбаченому Інструкцією з
діловодства в господарських судах
України, затвердженою Наказом ДСАУ від
20.02.2013 року №28 (докази в матеріалах
справи).

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 03.12.2013 року
справу №922/4759/13 передано до
господарського суду Львівської
області за встановленою
територіальною підсудністю.

Супровідним листом від 24.12.2013 року вих.
№922/4759/13/003909/1 господарський суд
Харківської області на виконання вимог
ухвали від 03.12.2013 року скерував
матеріали справи №922/4759/13 на адресу
господарського суду Львівської
області.

Ухвалою від 22.02.2014 року вказану справу
прийнято до провадження та призначено
до розгляду на 04.02.2014 року, про що
сторони були належним чином
повідомлені під розписку: позивач -
27.01.2014 року рекомендованою поштою №04 9, відповідач - 27.01.2014 року
рекомендованою поштою №79 7
(докази в матеріалах справи).

Розгляд справи неодноразово
відкладався з підстав, викладених у
відповідних ухвалах суду у справі.

Представник позивача в судове
засідання 01.04.2014 року не з'явився, 31.03.2014
року подав клопотання (вх. №13631/14), у
якому просить суд долучити до
матеріалів справи документи згідно
переліку, позовні вимоги підтримує у
повному обсязі з підстав, викладених в
позовній заяві та просить суд
розглядати справу за відсутності
представника позивача у зв'язку із
неможливістю забезпечити явку
повноважного представника в судове
засідання.

Представник відповідача в судове
засідання з'явився, проти позову
заперечив.

31.03.2014 року позивачем подано клопотання
(вх. №1648/14), у якому просить суд
витребувати шляхом направлення
судового запиту від Моторного
(транспортного) страхового бюро
України інформації стосовно полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, відповідно до якого було
застраховано цивільно-правову
відповідальність власника
транспортного засобу «ЗАЗ 1102»,
реєстраційний номер НОМЕР_3, який діяв
станом на 22.05.2012 року, вказавши його
серію і номер, назву і адресу страхової
компанії, яка його видала, ліміт
відповідальності, франшизу, термін дії
полісу, тип договору, прізвище, ім'я та
по-батькові (найменування)
страхувальника.

Відповідно до частини першої статті 38
ГПК України сторона або прокурор у разі
неможливості самостійно надати докази
вправі подати клопотання про
витребування господарським судом
доказів.

Суд відхиляє заявлене позивачем
клопотання (від 31.03.2014 року вх. №1648/14)
про витребування доказів, оскільки
позивачем не подано належних та
допустимих доказів в розумінні статей
33 та 34 ГПК України в підтвердження
факту звернення до Моторного
(транспортного) страхового бюро
України із заявою про надання доказів
та неможливості самостійного подання
таких доказів.

Також, як встановлено судом із
електронного варіанту Центральної
бази даних Моторного (транспортного)
страхового бюро України, розміщеної на
сайті МТСБУ
(https://cbd.mtibu.kiev.ua/MTSBU_Pages/Export/DetailsExport.aspx?md=8B46
E7B4E4A22E0047EC779582038FAFFF622DBD808CC1BF02AD1C3F59D5FBD3283C26316330
B41B138FEF699BE1267534B51721FF5FFD7120913E6A8D4F2A29C1FC5F25FFC212EBF764
7921F65EFD61568C37FCADAA8A36A726F90BD91710AE52F0B454906C4FE752F0B1BB1A2F
8A5AC6F80B8A809837A5622B84EFEB61AC2FA1E3C13A1E43F61AFC5AA1C7B988A765),
цивільно-правова відповідальність
власника транспортного засобу -
легкового автомобіля марки «ЗАЗ 1102»,
державний реєстраційний номерний знак
НОМЕР_3 станом на 22.05.2012 року була
застрахована в Приватному
акціонерному товаристві «Страхова
компанія «ВОНА».

Окрім того, про серію і номер полісу,
який діяв станом на 22.05.2012 року, за яким
застраховано цивільно-правову
відповідальність власника
транспортного засобу - автомобіля
марки «ЗАЗ 1102», державний
реєстраційний номерний знак НОМЕР_3,
ліміт відповідальності та франшизу за
ним, назву і адресу страхової компанії,
яка його видала, тип договору,
найменування страхувальника
зазначається в долучених позивачем до
позовних матеріалів Відомостях
Відділу ДАІ ХМУ ГУМВС України в
Харківській області та Відомостями з
АІПС ДТП №9009348 та інформаційній
довідці з ЦБД МТСБУ.

В ході розгляду справи ВСТАНОВЛЕНО.

Позивач: Приватне акціонерне
товариство «Страхова компанія «АХА
Страхування» є юридичною особою, йому
присвоєно , знаходиться
за адресою: 04070, м. Київ, вул. Іллінська,
буд. 8, що підтверджується Свідоцтвом
про державну реєстрацію юридичної
особи серії А01 №606267, Довідкою
Головного міжрегіонального управління
статистики у м. Києві з ЄДРЮО та ФОП
серії АА №354055, Витягом з ЄДРЮО та ФОП
від 06.03.2013 року №16021104 та Витягом з ЄДРЮО
та ФОП серії АГ №989117 (докази в
матеріалах справи).

Відповідач: Приватне акціонерне
товариство «Страхова компанія «ВОНА» є
юридичною особою, йому присвоєно , знаходиться за адресою:
79035, Львівська область, м. Львів, вул.
Кримська, буд. 28, офіс 501, що
підтверджується Випискою з ЄДРЮО та
ФОП серії АГ №577977 та Витягом з ЄДРЮО та
ФОП серії АГ №096601 (докази в матеріалах
справи).

28.03.2012 року між Приватним акціонерним
товариством «Страхова компанія «АХА
Страхування» та громадянином ОСОБА_2
укладено Договір страхування
наземного транспорту №3603777/05АВ, за
умовами якого, позивач на строк з 00:00
год. 29.03.2012 року до 24:00 год. 28.03.2013 року
застрахував свої майнові інтереси як
власника автомобіля марки Chevrolet Aveo, 2006
року випуску, кузов НОМЕР_1, державний
реєстраційний номерний знак НОМЕР_2
(належним чином завірена копія
договору в матеріалах справи).

22.05.2012 року на вул. Бажана у місті
Харкові сталася дорожньо-транспортна
пригода, учасниками якої були
застрахований за Договором від 28.03.2012
року №3603777/05АВ транспортний засіб під
керуванням ОСОБА_2 та автомобіль марки
«ЗАЗ 1102», державний реєстраційний
номерний знак НОМЕР_3, яким керував
ОСОБА_3.

Внаслідок вказаної
дорожньо-транспортної пригоди
застрахований транспортний засіб -
автомобіль марки Chevrolet Aveo, 2006 року
випуску, кузов НОМЕР_1, державний
реєстраційний номерний знак НОМЕР_2
отримав механічні пошкодження
передніх і задніх лівих дверей,
заднього лівого крила, стійки лівої
боковини кузова та лівого короба.
Вказане підтверджується Відомостями
Відділу ДАІ ХМУ ГУМВС України в
Харківській області та Відомостями з
АІПС ДТП №9009348 (належним чином завірена
копія довідки та відомостей в
матеріалах справи).

Станом на момент настання вищевказаної
дорожньо-транспортної пригоди
цивільно-правова відповідальність
водія транспортного засобу -
автомобіля марки «ЗАЗ 1102», державний
реєстраційний номерний знак НОМЕР_3
ОСОБА_3 була застрахована в Приватному
акціонерному товаристві «Страхова
компанія «Велта», правонаступником
якого є відповідач за договором, поліс
АА/4137086 обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів (надалі - договір). Межа
відповідальності страховика за шкоду,
заподіяну життю та здоров'ю - 100 000 грн. 00
коп., за шкоду, заподіяну майну - 50 000 грн.
00 коп., франшиза - 1 000 грн. 00 коп.

Постановою Київського районного суду м
Харкова від 13.06.2012 року у справі
№2018/9563/2012, н/п №3/2018/3563/12/05 громадянина
ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого статтею 124 КУпАП та
накладено на нього стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп.

Як встановлено судом вищевказане
зіткнення трапилось внаслідок
недотримання ОСОБА_3 під час керування
транспортним засобом марки «ЗАЗ» 1102
ДРНЗ НОМЕР_3 ненадання дороги
автомобілю марки Chevrolet Aveo ДРНЗ НОМЕР_2
котрий завершував рух через
перехрестя, що є порушенням пункту 16.5.
Правил дорожнього руху України .

Постанова Київського районного суду м
Харкова від 13.06.2012 року у справі
№2018/9563/2012, н/п №3/2018/3563/12/05 набрала
законної сили та, у відповідності до
статті 124 Конституції України, є
обов'язковою до виконання на всій
території України.

Відповідно до статті 35 ГПК України,
рішення суду з цивільної справи, що
набрало законної сили, є обов'язковим
для господарського суду щодо фактів,
які встановлені судом і мають значення
для вирішення спору.

Пунктом 38 Інформаційного листа Вищого
Господарського Суду України від 12.03.2009
року №01-08/163 «Про деякі питання,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів України у
другому півріччі 2008 року щодо
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України»
встановлено, що за змістом і
направленістю положень статті 35 ГПК
рішення суду з адміністративної
справи, що набрало законної сили, є
обов'язковим для господарського суду
щодо фактів, які встановлені судом і
мають значення для вирішення спору, - з
тих же підстав, що й рішення суду з
цивільної справи (частина четверта
статті 35 ГПК).

Заявою від 22.05.2012 року №1150/21 громадянин
ОСОБА_2 звернувся до позивача із
повідомленням про настання
дорожньо-транспортної пригоди, яка має
ознаки страхового випадку та вимогою
про перерахування вартості
матеріальних збитків, завданих
застрахованому за договором від 28.03.2012
року №3603777/05АВ транспортному засобу на
користь ВАТ «Завод імені Фрунзе»
(належним чином завірена копія заяви
долучена до матеріалів справи).

Ремонтною калькуляцією від 07.06.2012 року
№2012/U/MOD встановлено вартість
відновлювального ремонту
застрахованого транспортного засобу в
розмірі 14 858 грн. 28 коп. (належним чином
завірена копія ремонтної калькуляції
долучена до матеріалів справи).

Звітом від 31.05.2012 року №464, яке складено
суб'єктом оціночної діяльності -
Шаповаловим Віталієм Івановичем, який
володіє Сертифікатом суб'єкта
оціночної діяльності №10042/10, виданим
15.10.2010 року Фондом Державного майна
України, встановлено вартість
матеріальної шкоди, завданої власнику
транспортного засобу - автомобіля
марки Chevrolet Aveo, 2006 року випуску, кузов
НОМЕР_1, державний реєстраційний
номерний знак НОМЕР_2 громадянину
ОСОБА_2 в розмірі 15 785 грн. 12 коп.
(належним чином завірена копія звіту
долучена до матеріалів справи).

Розрахунком страхового відшкодування
від 14.06.2012 року №2012/U/MOD ПрАТ «СК «АХА
Страхування» визначено розмір
страхового відшкодування в сумі 14 258
грн. 28 коп. (належним чином завірена
копія розрахунку в матеріалах справи).

Страховим актом Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «АХА Страхування» від 21.06.2012
року №2012/U/MOD02137/UІА4890,
дорожньо-транспортна пригода, що
сталась 22.05.2012 року на вул. Бажана у
місті Харкові за участю застрахованого
транспортного засобу - автомобіля
марки Chevrolet Aveo, ДРНЗ НОМЕР_2, визнана
страховим випадком, а збитки, яких
зазнав страхувальник за договором від
28.03.2012 року №3603777/05АВ у зв'язку із
згаданою ДТП, підлягають до
відшкодування страховиком в розмірі 13
258 грн. 28 коп. (належним чином завірена
копія страхового акту в матеріалах
справи).

Доказів визнання незаконним
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «АХА Страхування»
від 21.06.2012 року №2012/U/MOD02137/UІА4890 станом
на момент розгляду справи в судовому
засіданні сторонами суду не заявлено
та не подано.

Платіжним дорученням від 25.06.2012 року
№28865 на суму 14 258 грн. 28 коп. позивач
сплатив страхове відшкодування у
повному обсязі на користь
страхувальника (Належним чином
завірена копія платіжного доручення в
матеріалах справи).

З метою досудового врегулювання спору
позивач 29.12.2012 року звертався до
відповідача із Регресною вимогою №3132
про відшкодування шкоди в розмірі 14 258
грн. 28 коп. в порядку регресу (належним
чином завірена копія вимоги долучена
до матеріалів справи).

Таким чином позивач просить суд
стягнути з відповідача на користь
позивача 13 258 грн. 28 коп. відшкодування
матеріальної шкоди в порядку регресу.

Відповідач у своєму відзиві на позовну
заяву, поданому до суду 04.02.2014 року за
вх. №4727/14, а також Доповненнях до
відзиву на позовну заяву від 14.03.2014 року
(вх. №11063/14) проти заявлених позовних
вимог заперечує, вважає їх
безпідставними та необґрунтованими,
зважаючи на те, що позивачем не
повідомлено відповідача про факт
настання дорожньо-транспортної
пригоди та не запрошено представника
відповідача до огляду пошкодженого
транспортного засобу та визначення
причин його пошкодження.

Окрім того, відповідач, як на підставу
заперечення проти позовних вимог,
посилається на те, що позивачем при
визначенні розміру збитків, завданих
застрахованому транспортному засобу,
не враховано коефіцієнт його зносу та
попередні пошкодження, а також не
подано доказів оприбуткування
страхувальником страхового
відшкодування і нарахування суми
податку на додану вартість на суму
страхового відшкодування.

Також відповідач зазначає про те, що
страхова сума за договором від 28.03.2012
року №3603777/05АВ є частиною вартості
застрахованого за вказаним договором
транспортного засобу, а відтак в
позивача була змога відшкодувати
страхувальнику завдані збитки
частково, пропорційно до відношення
дійсної вартості застрахованого за
договором транспортного засобу до
страхової суми.

Позивачем 12.03.2014 року подано до суду
заперечення на відзив (вх. №10675/14), у
яких спростовує позицію відповідача та
зазначає про те, що норми статті 33
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» щодо стосуються
страховика та страхувальника за
договором обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, а між позивачем та
громадянином ОСОБА_2 укладено Договір
добровільного страхування наземного
транспорту №3603777/05АВ. Відтак, на думку
позивача, сторони договору належним
чином виконали взяті на себе договірні
зобов'язання щодо повідомлення про
настання страхового випадку, надання
для огляду пошкодженого транспортного
засобу та відшкодування завданої
внаслідок настання страхового випадку
шкоди, а неповідомлення громадянином
ОСОБА_3 відповідача про настання
дорожньо-транспортної пригоди, яка
мала ознаки страхового випадку не
позбавляє позивача права на звернення
до суду із позовом про відшкодування
завданої шкоди в порядку регресу.

Відповідно до пункту 33-1.1 статті 33-1
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» страхувальник,
інша особа, відповідальність якої
застрахована, водій транспортного
засобу, причетного до
дорожньо-транспортної пригоди, особа,
яка має право на отримання
відшкодування (потерпілий), зобов'язані
сприяти страховику та МТСБУ в
розслідуванні причин та обставин
дорожньо-транспортної пригоди, а саме:
надати для огляду належний їй
транспортний засіб або інше пошкоджене
майно, повідомити страховика (у
випадках, передбачених статтею 41 цього
Закону, - МТСБУ) про всі відомі їй
обставини та надати для огляду та
копіювання наявні у неї документи щодо
цієї дорожньо-транспортної пригоди
протягом семи робочих днів з дня
отримання нею відповідної інформації
або документа. Якщо зазначені особи з
поважних причин не мали змоги виконати
ці дії, вони мають підтвердити це
документально.

На думку позивача, сторони договору
належним чином виконали взяті на себе
договірні зобов'язання щодо
повідомлення про настання страхового
випадку, надання для огляду
пошкодженого транспортного засобу та
відшкодування завданої внаслідок
настання страхового випадку шкоди, а
неповідомлення громадянином ОСОБА_3
відповідача про настання
дорожньо-транспортної пригоди, яка
мала ознаки страхового випадку не
позбавляє позивача права на звернення
до суду із позовом про відшкодування
завданої шкоди в порядку регресу.

Відтак, суд критично оцінює
заперечення відповідача проти позову
стосовно неповідомлення позивачем
відповідача про факт настання ДТП та
про огляд пошкодженого транспортного
засобу, оскільки, передбачене статтею
33-1 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» стосується
сторін за договором обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів і не встановлює
обов'язку позивача щодо повідомлення
відповідача про факт настання
дорожньо-транспортної пригоди за
участю застрахованого за Договором
добровільного страхування
транспортного засобу.

Щодо заперечень відповідача проти
позову з підстав того, що застрахований
за Договором страхування наземного
транспорту від 28.03.2012 року №3603777/05АВ
транспортного засобу - автомобіль
марки Chevrolet Aveo ДРНЗ НОМЕР_2 раніше був
пошкоджений в ДТП, а тому до визначення
розміру страхового відшкодування мав
застосовуватись коефіцієнт зносу
позивач вказує, страхове відшкодування
розраховано на підставі пункту 7.39
Методики товарознавчої експертизи та
оцінки колісних транспортних засобів,
затвердженої спільним Наказом
Міністерства юстиції України та фонду
державного майна України від 24.07.2009
року №1335/5/1159 (надалі - Методика), у якому
визначено, що фізичний знос
застосовується у випадку, якщо
складові частини кузова, кабіни, рами
відновлювали або вони мають корозійні
руйнування чи пошкодження у вигляді
деформації.

Відповідно до пункту 20.10 Договору
страхування наземного транспорту від
28.03.2012 року №3603777/05АВ при пошкодженні
транспортного засобу внаслідок
страхового випадку розмір збитків
визначається шляхом складання
кошторису вартості відновлення
транспортного засобу, в який
включається вартість запасних частин,
деталей, обладнання, матеріалів які
підлягають заміні без урахування
експлуатаційного зносу, а також
вартість ремонтних робіт.

22.05.2012 року позивачем складено Акт
огляду застрахованого за Договором
добровільного страхування наземного
транспорту №3603777/05АВ транспортного
засобу, в якому встановлено
пошкодження передніх та задніх лівих
дверей, заднього лівого крила, стійки
лівої боковини кузова та лівого короба.
Відомості про наявність деформацій чи
корозійних пошкоджень автомобіля, які
не відносяться до ДТП, котра трапилась
22.05.2012 року по вул. Бажана в м. Харкові у
вказаному Акті огляду відсутні
(належним чином завірена копія Акту
огляду долучена до матеріалів справи).

Згідно пункту 7.38. Методики значення Ез
приймається таким, що дорівнює нулю для
нових складників та для складників КТЗ,
строк експлуатації яких не перевищує
сім років.

Як вбачається із матеріалів справи
станом на момент настання ДТП строк
експлуатації застрахованого за
Договором страхування наземного
транспорту від 28.03.2012 року №3603777/05АВ
транспортного засобу - автомобіля
марки Chevrolet Aveo ДРНЗ НОМЕР_2 складав
шість років.

Окрім того, позивач вказує на те, що
розмір страхового відшкодування
розраховано у відповідності до пункту
12.10. Правил добровільного страхування
наземного транспорту (окрім
залізничного) на підставі рахунку
станції технічного обслуговування
автомобілів, чим відшкодовано шкоду в
обсязі фактичних витрат на
відновлювальний ремонт застрахованого
транспортного засобу, що
підтверджується рахунком станції
технічного обслуговування автомобілів
та Звітом автотоварознавчого
дослідження від 31.05.2012 року №464, а
твердження відповідача про наявність
раніше отриманих пошкоджень
застрахованого позивачем
транспортного засобу, які б вплинули на
характер його пошкоджень внаслідок
ДТП, яка трапилась 22.05.2012 року на вул.
Бажана у м. Харкові та розмір
здійсненого позивачем страхового
відшкодування є умовними і не доведені
належними і допустимими доказами у
справі.

Щодо заперечень відповідача проти
включення до суми страхового
відшкодування податку на додану
вартість позивач зазначає, що згідно
статті 9 Закону України «Про
страхування», а також статей 185 та 196
Податкового кодексу страховим
відшкодуванням є страхова виплата , яка
здійснюється страховиком у межах
страхової суми за договором майнового
страхування і страхування
відповідальності при настанні
страхового випадку, а об'єктом
оподаткування є операції платників
податку з поставки робіт, товарів та
послуг, місце надання яких знаходиться
на митній території України. До об'єкту
оподаткування не належить, серед
іншого, надання послуг страхування,
співстрахування, а також пов'язаний із
такою діяльністю послуг страхових
брокерів та агентів.

Відповідно до пункту 196.1.3. статті 196
Податкового кодексу України не є
об'єктом оподаткування операції з
надання послуг із страхування,
співстрахування або перестрахування
особами, які мають ліцензію на
здійснення страхової діяльності
відповідно до закону, а також
пов'язаних з такою діяльністю послуг
страхових (перестрахових) брокерів та
страхових агентів.

Суд критично оцінює доводи
відповідача, оскільки реальні збитки,
які підлягають до відшкодування
страховиком за договором страхування
включають витрати, які особа зазнала у
зв'язку із знищенням або пошкодженням
застрахованого за договором майна, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права. Вартість послуг і
товарів, які необхідні для відновлення
пошкодженого транспортного засобу
включає в себе податок на додану
вартість, якщо особа, яка зазнала таких
витрат є платником податку на додану
вартість, а положення статті 196
Податкового визначають умови
звільнення від оподаткування
страховиків при виплаті страхового
відшкодування, та не стосуються
страхувальників під час відшкодування
вартості понесених страхувальниками
витрат на відновлення пошкодженого чи
знищеного внаслідок настання
страхового випадку майна в порядку
регресу.

Окрім того, відповідач у відзиві на
позовну заяву звертає увагу суду на те,
що позивачем здійснено страхування в
частині, оскільки вартість
застрахованого за Договором
страхування наземного транспорту від
28.03.2012 року №3603777/05АВ автомобіля марки
Chevrolet Aveo, 2006 року випуску, кузов НОМЕР_1,
державний реєстраційний номерний знак
НОМЕР_2, так, як станом на момент
настання ДТП (22.05.2012 року) експертна
вартість вказаного автомобіля
складала 51 864 грн. 83 коп., а сума договору
страхування - 30 000 грн. 00 коп.

Як зазначає позивач у своїх
запереченням на відзив на позовну
заяву, при визначенні експертної
вартості застрахованого за Договором
страхування наземного транспорту від
28.03.2012 року №3603777/05АВ автомобіля марки
Chevrolet Aveo (ДРНЗ НОМЕР_2) експерт керувався
«Методикою товарознавчої експертизи
та оцінки колісних транспортних
засобів», пунктом 7.1. якої передбачено,
що згідно з принципами зміни вартості,
попиту та пропозиції значення ринкової
вартості є змінною за фактором часу
величиною, яка залежить від коливань
ринкових цін на КТЗ та його складники.

Звітом від 31.05.2012 року №464 встановлено
вартість застрахованого за Договором
страхування наземного транспорту від
28.03.2012 року №3603777/05АВ автомобіля марки
Chevrolet Aveo ДРНЗ НОМЕР_2 станом на момент
настання ДТП (22.05.2012 року) складає 51 864
грн. 83 коп.

Пунктом 17 статті 9 Закону України «Про
страхування» встановлено, що у разі
коли страхова сума становить певну
частку вартості застрахованого
предмета договору страхування,
страхове відшкодування виплачується у
такій же частці від визначених по
страховій події збитків, якщо інше не
передбачено умовами страхування.

Згідно пункту 20.24 Договору страхування
наземного транспорту від 28.03.2012 року
№3603777/05АВ у разі, якщо за результатами
експертизи при настанні страхового
випадку виявиться, що страхова сума на
момент укладення договору, яку
розрахував експерт (страхова сума
менша дійсної вартості), страховик має
право відшкодувати таку ж частку від
визначених по страховій події збитків
(пропорційна система
відповідальності). при цьому франшиза
вираховується після застосування до
визначених пунктом 20.10 збитків.

Таким чином, сторонами в пункті 20.24
Договору страхування наземного
транспорту від 28.03.2012 року №3603777/05АВ
визначено інші умови застосування
пропорційної системи
відповідальності, аніж встановлено
пунктом 17 статті 9 Закону України «Про
страхування», а відтак, застосування
пропорційної системи відповідальності
при виплаті страхового відшкодування є
правом, а не обов'язком позивача. Таким
чином, суд дійшов до висновку про те, що
позивачем правомірно здійснено
виплату страхового відшкодування у
повному обсязі вартості такого
відшкодування.

Відповідно до приписів частини першої
та пункту 1 частини 2 статті 11
Цивільного кодексу України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

У відповідності до статті 355 ГК України
об'єкти страхування, види обов'язкового
страхування, а також загальні умови
здійснення страхування, вимоги до
договорів страхування та порядок
здійснення державного нагляду за
страховою діяльністю визначаються ЦК
України, цим кодексом, законом про
страхування, іншими законодавчими
актами.

Відповідно до статті 979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Згідно з статтею 3 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди та захисту майнових інтересів
страхувальника.

Відповідно до статті 5 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» об'єктом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності є майнові інтереси,
що не суперечать законодавству
України, пов'язані з відшкодування
особою, цивільно-правова
відповідальність якої застрахована,
шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну
потерпілих внаслідок експлуатації
забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до статті 22 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 9 Закону України
«Про страхування» страхова сума - це
грошова сума, у межах якої страховик
зобов'язаний здійснити виплату
страхового відшкодування відповідно
до умов договору страхування.

Згідно з частиною першою статті 25
Закону України «Про страхування»
здійснення страхувальником виплат і
виплата страхового відшкодування
проводиться страховиком згідно з
договором страхування на підставі
заяви страхувальника (його
правонаступника або третіх осіб,
визначених умовами страхування) і
страхового акта (аварійного
сертифіката), який складається
страховиком або уповноваженою ним
особою (аварійним комісаром) у формі, що
визначається страховиком.

Відповідно до статті 27 Закону України
«Про страхування» до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат, переходить
право вимоги, яке страхувальник має до
особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Аналогічне положення міститься в
статті 993 Цивільного кодексу України,
яка встановлює, що до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Частиною першою статті 22 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» визначено, що у разі настання
страхового випадку страховик у межах
страхових сум, зазначених у страховому
полісі, відшкодовує у встановленому
цим Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно постанови Пленуму Верховного
суду України від 27.03.1992 року №6 «Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди», з винної особи за регресною
вимогою стягується сума майнових
витрат, понесених на виконання
зобов'язання по відшкодуванню шкоди, а
якщо законом встановлено межі
відшкодування або межі
відповідальності винної особи, то з неї
витрати стягуються в цих межах.

Приписами частини першої статті 1191 ЦК
України встановлено, що особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Згідно статті 9 Закону України «Про
страхування» франшиза - це частина
збитків, що не відшкодовується
страховиком згідно з договором
страхування.

Згідно з приписами статті 12 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» розмір франшизи при
відшкодуванні шкоди, заподіяної майну
потерпілих, встановлюється при
укладанні договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності і не може
перевищувати 2 відсотки від ліміту
відповідальності страховика, в межах
якого відшкодовується збиток,
заподіяний майну потерпілих. Страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи.

Відповідно до статті 216 ГК України
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до право порушників
господарських санкцій на підставах і в
по рядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Таким чином, позивач, сплативши
громадянину ОСОБА_2 суму страхового
відшкодування, набув права регресної
вимоги до відповідача у розмірі
різниці між сумою виплаченого
відшкодування та франшизою по договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, поліс АА/4137086, оскільки особою,
винною у настанні 22.05.2012 року ДТП за
участю застрахованого позивачем
транспортного засобу - автомобіля
марки Chevrolet Aveo ДРНЗ НОМЕР_2 визнано
водія автомобіля марки «ЗАЗ 1102», ДРНЗ
НОМЕР_3, - громадянина ОСОБА_3, чия
цивільно-правова відповідальність
станом на час настання ДТП була
застрахована відповідачем у справі за
договором обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, поліс АА/4137086.

Відповідно до статті 4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Відповідно до статті 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно приписів статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 статті 34 ГПК
України обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно пункту 2.3 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» від 26.12.2011 року №18, у
випадку, якщо стороною (або іншим
учасником судового процесу) у
вирішенні спору не подано суду в
обґрунтування її вимог або заперечень
належні і допустимі докази, в тому
числі на вимогу суду, або якщо в разі
неможливості самостійно надати докази
нею не подавалося клопотання про
витребування їх судом (частина перша
статті 38 ГПК), то розгляд справи
господарським судом може
здійснюватися виключно за наявними у
справі доказами, і в такому разі у суду
вищої інстанції відсутні підстави для
скасування судового рішення з мотивів
неповного з'ясування місцевим
господарським судом обставин справи.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Суд, заслухавши пояснення представника
відповідача, оглянувши та дослідивши
матеріали справи і подані докази,
оцінив їх в сукупності та прийшов до
висновку, що позов документально та
нормативно обґрунтований,
відповідачем не спростований та
підлягає до задоволення повністю.

Судові витрати: сплачений позивачем
судовий збір в розмірі 1 720 грн. 50 коп.
відповідно до статті 49 ГПК України
покласти на сторони пропорційно до
задоволених вимог та стягнути їх з
відповідача на користь позивача.

На підставі вищенаведеного та
керуючись ст.ст. 20, 22, 32 - 34, 43, 44, 49, 77, 82 - 85,
116, 117 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з боржника: Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ВОНА» (79035, Львівська область,
м. Львів, вул. Кримська, буд. 28, офіс 501;
) на користь стягувача:
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «АХА Страхування»
(04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8; ) 13 258 грн. 28 коп.
відшкодування матеріальної шкоди в
порядку регресу та 1 720 грн. 50 коп.
судового збору.

3. Наказ видати у відповідності до
статей 116 та 117 ГПК України.

01.04.2014 року прийнято, підписано та
проголошено вступну і резолютивну
частини рішення. Описову та
мотивувальну частину рішення
оформлено відповідно до статті 84 ГПК
України 04.04.2014 року.

Рішення може бути оскаржено в порядку
ст. ст. 91 - 93 ГПК України.

Рішення набирає законної сили
відповідно до статті 85 ГПК України.

Суддя
Козак І.Б.